КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2007                                                                                           № 45/5

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Сотнікова С.В.

суддів:                                          Пантелієнка  В.О.

Дикунської  С.Я.

при секретарі:                     Назаровій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Тридента АГРО"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.01.2007

у справі № 45/5 (Балац С.В.)

за позовом                               Приватне сільськогосподарське підприємство "Злагода"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Тридента АГРО"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 70486,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.01.2007 р. по справі № 45/5 позов задоволено частково: з ТОВ  “Тридента Агро” стягнуто на користь ПСП “Злагода” 65 120 грн. основного боргу, 678,03 грн. збитків від інфляції, 561 грн. – 3 % річних, 663,59 грн. витрат по оплаті держмита та 111,09 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що місцевим судом порушено норми процесуального права: розгляд справи відбувся за відсутності відповідача, якого не було повідомлено про час і місце розгляду справи, тощо.

В жодне судове засідання представник апелянта не з’явився, хоча про час і місце розгляду справи його повідомлено належно, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, отже апеляційний суд вважає за необхідне справу розглянути за його відсутності.

Представник позивача доводи апелянта заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так,  27.11.2006 р. ПСП “Злагода” звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ  “Тридента Агро” про стягнення 65 120 грн. основного боргу, 3 469,04 грн. штрафних санкцій, 678,03 грн. інфляційних витрат та 1 219, 59 грн. процентів річних. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що позивачем на підставі договору купівлі-продажу № 221-03-2006 від 01.03.2006 р. сплачено грошові кошти в розмірі 85 120 грн., тобто 100 % вартості товару, однак станом на час подачі позову товар – мінеральні добрива відповідачем не поставлено. Листа від 18.04.2006 р. з проханням повернути грошові кошти залишено без відповіді. 16.08.2006 р. відповідачем частково повернуто кошти в розмірі 20 000 грн., отже сума основного боргу  становить 65 120 грн. Крім цього, на підставі ст.ст. 625,693 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) стягненню підлягають інфляційні втрати та пеня, тощо.

Відповідач в засідання суду першої інстанції не з’явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, з’ясувавши обставини справи, дослідивши надані позивачем письмові докази й положення  чинного законодавства, дійшов  висновку про підставність й обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 65 120 грн. основного боргу, 678,03 грн. збитків від інфляції, 561 грн. – 3 % річних, а відтак їх задовольнив, в іншій частині позову відмовив. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду за таких обставин.

Так, задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд посилався на те, що строк виконання відповідачем свого зобов'язання по поверненню коштів по договору (до 30.05.2006 включно) минув, на час вирішення спору відповідач лише частково погасив заборгованість в сумі 20000 грн., отже на підставі ст. 612 ЦК України вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання з 31.05.2006 р. З огляду на це, позовні вимоги про стягнення основною боргу в сумі 65 120 грн. є обґрунтовани, такими, що підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 625 ЦК України стягненню підлягають 678,03 грн. збитків від інфляції, а також 3% річних в сумі 561 грн., оскільки  порушення зобов'язання з боку відповідача мало місце 31.05.2006 р., а позивачем зроблено методологічну помилку в розрахунку 3% річних. Місцевий суд також дійшов висновку про необхідність відмови в позові про стягнення 3469,04 грн. штрафних санкцій за відсутності передбачених ч. 6 ст. 231 ГК України підстав, адже між сторонами не укладено письмового правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань у вигляді неустойки (штрафу), тощо.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом.

Доводи апелянта про неповідомлення його місцевим судом про час і місце розгляду справи спростовується наявністю в матеріалах справи ухвал з відміткою про надіслання. Адреса відповідача, вказана в позовній заяві відповідає його юридичній адресі, яку зазначено в ЄДРПОУ станом на 15.01.2007 р. (Довідка Головного управління статистики у м. Києві № 13-19 від 18.12.2006 р.). Крім цього, місцевий суд не зобов’язаний чинним законодавством до встановлення фактичної адреси відповідача, натомість ст. 19 Закону  України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців” №  755-IV від 15.05.2003 р. (далі Закон № 755) зобов’язує у разі зміни місцезнаходження юридичної особи подати (надіслати рекомендованим листом) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу.

Крім цього, на підставі ст. 18 Закону № 755  якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою. Інших підстав для скасування судового рішення апелянтом в скарзі не наведено.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а скарга –  не підлягає задоволенню.  Підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю                                                       “Тридента Агро” залишити без задоволення, рішення господарського суду  м. Києва від 29.01.2007  р. по справі № 45/5– без змін.

Матеріали справи № 45/5 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя                                                                      Сотніков С.В.

Судді                                                                                          Пантелієнко  В.О.

Дикунська  С.Я.

08.06.07 (відправлено)