ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №  07/4283а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2007 р.

9год., м. Черкаси

За адміністративним позовом відкритого акціонерного товариства „Христинівський молокозавод”

до державної податкової інспекції у Христинівському районі

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Юрченко Т.Д. за довіреністю15.01.2007р., Литвиненко А.Л. за довіреністю від 15.01.2007р.;

від відповідача: Вусата Л.О. за довіреністю від 22.10.2007р., Мовчан Л.В. за довіреністю від 22.10.2007р., Кліщук В.М. за довіреністю від 22.10.2007р.

Заявлено адміністративний позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення відповідача від 15.12.2006р. №/0, за яким позивачу була зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2006р. на 82289грн.

В обґрунтування позову позивач вказав на необґрунтованість та незаконність спірного податкового повідомлення-рішення.

Зокрема позивач вказав на невідповідність фактичним обставинам та вимогам законодавства висновків акту перевірки, на підставі якого було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, про те що придбаний позивачем у серпні 2006р. у ВАТ „Жашківський маслозавод”  3-х барабанний скребковий пастеризатор ВТО-1000 (далі –пастеризатор) як основний засіб був призначений для використання у господарській діяльності позивача для переробки молока та молочної продукції, придбаних як за нульовою ставкою так і за двадцятивідсотковою ставкою податку на додану вартість, тому нараховану з вартості цього пастеризатора суму податку на додану вартість необхідно розподілити у складі податкового кредиту між бюджетною та дотаційною податковими деклараціями у відповідності з коефіцієнтом, який дорівнює частці молока, закупленого за двадцятивідсотковою ставкою податку на додану вартість у загальному обсязі молока, закупленого у всіх категорій постачальників.

За твердженням позивача придбаний ним пастеризатор не вводився в експлуатацію та не використовувався у господарській діяльності позивача, тому для останнього він не був основним засобом, а відтак позивач правомірно включив усю нараховану з вартості цього пастеризатора суму податку на додану вартість до податкового кредиту бюджетної декларації і визначив суму бюджетного відшкодування за вересень 2006р. у відповідності з вимогами пп. 7.7.1 та 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість” (далі –Закон №168/97-ВР).

Посилання відповідача в акті перевірки на Порядок нарахування, виплати і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо у живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999р. №805 (далі –Порядок №805), позивач вважає недоречним, оскільки цей Порядок у 2006р. не діяв.

У засіданні суду представники позивача позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Відповідач проти позову заперечив, оскільки на відміну від позивача вважає, що його висновки, викладені у акті перевірки, на підставі якого було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, відповідають фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства.

Представники відповідача у засіданні суду підтримали заперечення проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

29 вересня 1999р. Христинівською районною державною адміністрацією була проведена державна реєстрація позивача як юридичної особи.

15 жовтня 1999р. позивач був узятий відповідачем на податковий облік, а 18.10.1999р. зареєстрований як платник податку на додану вартість.

У грудні 2006р. відповідачем була проведена виїзна позапланова документальна перевірка достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2006р. За результатами цієї перевірки був складений акт від 11.12.2006р. №29/23-01/00451725.

Перевіркою було встановлено таке:

позивач є переробним підприємством, на яке поширюється дія пп. 7.4.1 п. 7.7 ст. 7 і п. 11.21 ст.11 Закону №168/97-ВР та Порядку №805, тому він подавав до податкової інспекції дві податкові декларації з податку на додану вартість: загальну, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом (далі –бюджетна декларація), і окрему, за якою цей податок спрямовується на виплату дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продане ними позивачу молоко (далі –дотаційна декларація);

у поданій позивачем відповідачу бюджетній декларації за серпень 2006р. позивач у складі податкового кредиту відобразив 468520 грн., у тому числі: 111361грн. по рядку 10.1 „Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків та нульовою ставкою”, і 357159грн. по рядку 16 „Коригування податкового кредиту за попередні звітні періоди”;

до відображеної позивачем по рядку 10.1 бюджетної декларації за серпень 2006р. суми 111361грн. були включені: 2грн.45коп. податку на додану вартість з придбаного позивачем у серпні 2006р. молока, визначеного за коефіцієнтом 0,000018, який дорівнює частці молока, закупленого за двадцятивідсотковою ставкою податку на додану вартість у загальному обсязі молока, закупленого у всіх категорій постачальників, 11333грн. 33коп. податку на додану вартість із сплаченої позивачем у серпні 2006р. ВАТ Жашківський маслозавод” суми передоплати за товари, 25грн. 69коп. податку на додану вартість з інших придбаних товарів, 100000грн. податку на додану вартість з придбаного, але не оплаченого позивачем у серпні 2006р. у ВАТ „Жашківський маслозавод” пастеризатора;

до відображеної позивачем по рядку 16 бюджетної декларації за серпень 2006р. суми 357159грн. були включені: 93650грн. та 46601грн. 67коп. податку на додану вартість із сплачених позивачем у червні 2006р. ВАТ Жашківський маслозавод” сум передоплати за вершки, 55350грн., 21000грн. і 37745грн. податку на додану вартість із сплачених позивачем у липні 2006р. ВАТ Жашківський маслозавод” сум передоплати за вершки та 102812грн. 67коп. податку на додану вартість із оплаченої позивачем у червні 2006р. вартості придбаних у ТОВ „Леманс” ємкостей;

придбаний позивачем у серпні 2006р. у ВАТ „Жашківський маслозавод” згідно з податковою накладною від 31.08.2006р. №71 пастеризатор був оприбуткований позивачем по дебету рахунку 152/4 „Придбання (виготовлення) обладнання”, і як основний засіб призначений для переробки молока, яке придбавається позивачем як за нульовою ставкою податку на додану вартість так і за двадцятивідсотковою ставкою, проте позивач в порушення вимог п. 11.21 ст.11 Закону №168/97-ВР та п. 6 Порядку №805 суму нарахованого за пастеризатор податку на додану вартість –100000грн. не розподілив між бюджетною і дотаційною деклараціями пропорційно часткам молока, закупленого за нульовою та двадцятивідсотковою ставкою податку на додану вартість, внаслідок чого завищив суму податкового кредиту по бюджетній декларації на 99998грн.20коп.;

згідно з поданими позивачем відповідачу бюджетною декларацією і розрахунком суми бюджетного відшкодування за вересень 2006р. різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду мала позитивне значення і становила 131269грн., а сума бюджетного відшкодування- 93650грн. При цьому позивач в порушення вимог пп. 7.7.1 та 7.7.2 п. 7.7  ст. 7 Закону №168/97-ВР у рядку 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування за вересень 2006р. до фактично сплаченої ним у серпні 2006р. суми податку на додану вартість у розмірі 178588грн. включив як 11361грн. фактично сплачену ним суму податку на додану вартість із придбаних товарів, право на податковий кредит за якими виникло у серпні 2006р., так і 167227грн. фактично сплачену ним суму податку на додану вартість із придбаних товарів, право на податковий кредит за якими виникло у попередні до серпня 2006р. місяці, що призвело до завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за вересень 2006р. на 82289грн. (93650грн. –11361грн.).

На підставі акта від 11.12.2006р. №29/23-01/00451725 відповідач прийняв і надіслав позивачу спірне податкове повідомлення-рішення від 15.12.2006р. №/0, за яким відповідно до пп. „б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі –Закон №2181-ІІІ), зменшив позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2006р. на 82289грн.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР в редакції, яка була чинною в 2006р., встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Пункт 11.21 ст. 11 Закону №168/97-ВР в редакції, яка була чинною і у 2006 році, передбачав, що сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватися до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м'ясо та м'ясопродукти, у повному обсязі спрямовується виключно для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м'ясо в живій вазі. Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва. Порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1999р. №805 був затверджений згадуваний вище Порядок №805, пунктом 1 якого з урахуванням змін і доповнень, внесених згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004р. №254, встановлено, що цей Порядок встановлює механізм нарахування та виплат дотацій на період з 1 січня 1999 р. до 1 січня 2005 р. переробними підприємствами сільськогосподарським товаровиробникам усіх форм власності і господарювання, включаючи особисті селянські господарства (далі - сільськогосподарські товаровиробники), за реалізовані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі. Нарахування і виплата дотацій проводиться переробними підприємствами всіх форм власності, які мають власні переробні потужності. Цей Порядок не поширюється на операції з реалізації молока, молочної продукції, м'яса та м'ясопродуктів, виготовлених переробними підприємствами з імпортованої сировини та із сировини, закупленої не в живій вазі і не власного виробництва сільськогосподарського товаровиробника, з продажу імпортованої сировини, з продажу молока і м'яса в живій вазі посередниками та переробки сировини на давальницьких умовах.

Відповідно до п. 6 Порядку №805 переробні підприємства за результатами діяльності за кожний звітний (податковий) період ведуть окремий податковий і бухгалтерський облік молока, молочної продукції, м'яса, м'ясопродуктів, виготовлених з проданих сільськогосподарськими товаровиробниками молока та м'яса в живій вазі, та окремий облік іншої продукції. За результатами окремого обліку продукції, виготовленої з проданих сільськогосподарськими товаровиробниками молока та м'яса в живій вазі, переробні підприємства відповідно до вимог Закону України "Про податок на додану вартість" визначають суми податкових зобов'язань та податкового кредиту, які виникають у зв'язку з переробкою та продажем такої продукції, і складають окрему податкову декларацію, яка разом з декларацією щодо іншої діяльності подається до органу державної податкової служби за місцем реєстрації переробного підприємства як платника податку на додану вартість у порядку і в строки, визначені цим Законом, з урахуванням нормативно-правових актів Державної податкової адміністрації. Визначена до сплати за окремою податковою декларацією сума податку на додану вартість перераховується переробним підприємством на його окремий рахунок. Переробне підприємство разом з окремою податковою декларацією за кожний звітний (податковий) період подає як підтвердження сплати сум податку перелік платіжних доручень на фактично зараховані на окремий рахунок кошти і виписку банку з окремого рахунка.

Підпункт 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР містить такі положення:

„Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду”.

Підпунктом 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР встановлено таке:

„Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду”.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень відповідно до ч. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, Порядок №805 згідно з його п. 1 у 2006р. не діяв. Разом з тим, позивач вів окремий податковий облік молока і молочної продукції, виготовлених з проданого сільськогосподарськими товаровиробниками молока за нульовою ставкою податку на додану вартість, та окремий облік іншої продукції і на підставі цього обліку подавав дві податкові декларації бюджетну і дотаційну, що було зумовлено застосуванням позивачем п. 11.21 ст. 11 Закону №168/97-ВР.

Системний аналіз приведених вище норм Закону 168/97-ВР показує, що обов’язковою умовою для включення витрат зі сплати податку на додану вартість за придбані товари та основні фонди до складу податкового кредиту дотаційної декларації є мета придбання таких товарів та основних фондів для використання або фактичне їх використання в переробці молока та м’яса в живій вазі, придбаних платником податків у сільськогосподарських товаровиробників за нульовою ставкою податку на додану вартість.

Мета придбання товарів та основних фондів при їх придбанні визначається покупцем, а у подальшому - фактичними обставинами використання покупцем таких товарів та основних фондів.

У даному випадку доводи відповідача про те, що позивач придбавав пастеризатор для використання його у своїй господарській діяльності для переробки молока, придбаного ним як за нульовою так і за двадцятивідсотковою ставкою податку на додану вартість є непереконливими, оскільки ґрунтуються лише на припущенні про можливість такого використання скребкового пастеризатора.

Отже, позивач правомірно включив усю суму нарахованого з вартості придбаного пастеризатора податку на додану вартість до податкового кредиту бюджетної декларації, тому висновок відповідача щодо завищення позивачем податкового кредиту за серпень 2006р. на 99998грн. є безпідставним.

Разом з тим, висновок відповідача про неправомірність включення позивачем до зазначеної ним у рядку 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування за вересень 2006р. фактично сплаченої ним у серпні 2006р. суми податку на додану вартість - 167227грн. суми податку на додану вартість із придбаних товарів, право на податковий кредит за якими виникло у попередні до серпня 2006р. місяці, і відповідно про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування за вересень 2006р. на 82289грн. відповідає вимогам пп. 7.7.1 та 7.72 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР.

Відтак відповідач правомірно зменшив за спірним податковим повідомленням-рішенням суму бюджетного відшкодування позивача за вересень 2006р. на 82289грн., тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160 -163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові відмовити повністю.

Ця постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через господарський суд Черкаської області заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення постанови і апеляційної скарги - протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі своєчасного подання заяви про апеляційне оскарження і неподання апеляційної скарги у встановлений строк, ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                          Дорошенко М.В.