ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2007 р.                                                            Справа № 49/322-07

вх. № 8703/3-49

Суддя господарського суду Кононова О.В.

при секретарі судового засідання Гладкова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Юрченко І.М., дов. № 134/35 від 02.07.2007 року  відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" в о. Харківської філії, м. Х-в

до  ДП "Енергокомплекс" м. Х-в

про стягнення 1062835,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, в який прохає суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за поставлений природний газ згідно договору на постачання природного газу № 06/06-40 ТЕ-01 укладеного між сторонами 29.12.2006 року. Сума боргу відповідно до вимог позовної заяви становить 1062835,78 грн., з яких 977643,33 грн. - основний борг, 45154,61 грн. - сума пені за несвоєчасну оплату спожитого газу, 31892,60 грн. інфляційних витрат та 8145,24 грн. 3-х процентів річних. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не сплачує у добровільному порядку суму заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, 07.09.2007 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на теперішній час сума основного боргу становить 936643,33 грн., проти нарахування штрафних санкцій, інфляційних витрат та трьох відсотків річних заперечував, посилаючись на те, що прострочення з оплат спожитого газу виникло із – за несвоєчасних розрахунків населення за послуги з теплопостачання, для якого використовувався газ, що постачався за спірним договором.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

29 грудня 2006 року між Дочірньою компанією "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та Державним підприємством «Енергокомплекс» (Покупець) був укладений договір № 06/06-40 ТЕ-01 на постачання природного газу для надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до  умов договору позивач зобов’язався передати у власність відповідачеві в 2007 році природний газ, а  відповідач зобов’язався прийняти природний газ та оплатити його на умовах даного договору.

У відповідності до п. 6.1. договору оплата за газ мала бути здійснена грошовими коштами в наступному порядку: перша оплата в розмірі 34% від вартості запланованих місячних обсягів - не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати - плановими платежами, по 33 % від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20-го та 30(31) - го числа  місяця. Остаточний розрахунок мав бути здійснений на підставі акту приймання - передачі газу до 10 числа, наступного за  місяцем передачі газу.

Позивач свої зобов’язання виконав в повному обсязі, на підставі вищезазначеного  договору передав відповідачу природний газ протягом січня - червня 2007 року в обсязі 2698,804 тис. куб. м. на загальну суму 1851374,79 грн., що підтверджено актами приймання - передачі природного газу, належним чином засвідчені копії яких залучені до матеріалів справи. Але відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, відмовився від виконання обов'язків, покладених на нього умовами договору в частині своєчасної та належної оплати, лише частково оплатив надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на дату подачі позову до суду утворилась заборгованість з оплати за договором постачання природного газу в сумі 977643,33 грн.

Проте, як свідчать матеріали справи, 09.08.2007 року відповідач перерахував позивачеві 41000,00 грн, про що свідчить копія платіжного доручення № 01205 від 09.08.2007 року, яка додана до матеріалів справи.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в частині заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 41000,00 грн. провадження по справі припинити на підставі п 1-1 ст. 80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Отже, станом на дату розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий природний газ становить 936643,33 грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

За таких підстав суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 936643,33 грн. заборгованості за спожитий природний газ обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

У відповідності із ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов’язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з  урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми боргу за весь час прострочення. Позивач надав суду розрахунки основного боргу з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних, які відповідають вимогам договору та нормам чинного законодавства. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 3189260 грн. інфляційних витрат та 8145,.24 грн. трьох відсотків річних також обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно з п. 7.2 договору зобов’язання відповідача забезпечуються нарахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Позивач надав обґрунтований розрахунок пені, який відповідає вимогам Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та умовам договору. Але оскільки обставини справи свідчать про те, що підприємство  знаходиться у скрутному фінансовому становищі, враховуючи те, що відповідач намагається частково погашати суму заборгованості та на теперішній час не має можливості погасити суму боргу не з своєї вини, суд враховуючи, у відповідності до п. 3 ст. 83 ГПК України має право у винятковому  випадку зменшити розмір пені на 70 % та стягнути  відповідача 13546,38 грн.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно - технічне  забезпечення судового процесу покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, суд вважає необхідним  витрати по сплаті державного мита у сумі 10628,36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. покласти на відповідача, оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, п. 1-1 ст. 80, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Енергокомплекс» (адреса: 61108, м Харків, вул.. Академічна, 1, р/р 0012 в АКБ "Базис" м. Харків, МФО 351760, ) на користь Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі харківської філії (адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 117, р/р 0012 в АКБ «Базис», МФО 351760, ) – 936643,33 грн. основного боргу, 13546,38 грн. пені, 31892,60 грн. інфляційних витрат, 8145,24 грн. трьох відсотків річних, 10628.36 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної чинності.

В частині заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 41000,00 грн. провадження по справі припинити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення підписаний 17.09.2007 року.

Суддя                                                                                            Кононова О.В.