ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.
№ 35-9/194

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Заріцької А.О.

розглянувши касаційну скаргу
ЗАТ "Дніпрокомунтранс", м. Дніпропетровськ

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 р.

у справі
№ 35-9/194 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
ЗАТ "Дніпрокомунтранс", м. Дніпропетровськ

до
ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського", м. Дніпропетровськ

про
стягнення 146 656,30 грн.

в судовому засіданні взяв участь представник:

відповідача
Переяславська М.В., довір.

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ "Дніпрокомунтранс" звернулося до суду з позовною заявою до ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського" про стягнення 146 656,30 грн. заборгованості за надані послуги з вивозу твердих побутових відходів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2002 р. у справі № 9/194 позов задоволено частково, стягнено з відповідача на користь позивача 90 977,08 грн. основного боргу, 42 995,45 грн. збитків від інфляції та 4 036,24 грн. суми трьох відсотків річних.

На виконання рішення суду видано наказ від 06.06.2002 р. № 9/194.

21.12.2006 р. від боржника (відповідача у справі) –ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського" до суду надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2007 р. (суддя Широбокова Л.П.) в задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 р. (судді: Білецька Л.М. –головуючий, Науменко І.М., Голяшкін О.В.) апеляційну скаргу ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського" задоволено, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2007 р. скасовано, а заяву ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 117 ГПК України,  –задоволено та визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2002 р. таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ЗАТ "Дніпрокомунтранс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 р. та залишити в силі ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2007 р.

На думку заявника касаційної скарги, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон про банкрутство) та ст. 117 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника сторони, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 19.03.2001 р. було порушено провадження у справі №Б15/118/01 про банкрутство ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського".

04.05.2001 р. в газеті "Голос України" №78 та 05.05.2001 р. в газеті "Урядовий кур'єр" №79 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2002 р. у даній справі стягнено з ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" на користь ЗАТ "Дніпрокомунтранс" 90 977,08 грн. основної заборгованості, 42 995,45 грн. збитків від інфляції та 4 036,24 грн. суми трьох відсотків річних.

Втім, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, вказаним рішенням стягується заборгованість, яка виникла за період з квітня 1999 р. по квітень 2000 р., тобто до порушення провадження у справі про банкрутство. Отже, такі вимоги кредитора до боржника є конкурсними.

Колегія суддів зазначає, що після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі конкурсні кредитори зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника в порядку ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство.

При цьому, винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника в позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку ст. 14 Закону про банкрутство.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ЗАТ "Дніпрокомунтранс" з заявою про визнання його кредитором у справі про банкрутство ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” взагалі не зверталося.

Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 07.03.2002 р. № 3088-ІІІ, який набрав чинності 13.07.2002 року, внесені зміни до статті 14 Закону про банкрутство.

Отже, з 13.07.2002 р. частиною другої цієї статті визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, під час дії нової редакції Закону про банкрутство суд позбавлений права поновлювати строк на звернення кредитора з заявою про грошові вимоги до боржника.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в постанові від 05.07.2005 р. у справі № 5/5/466.

У зв’язку з чим, суд в період дії нової редакції Закону про банкрутство та під час здійснення провадження у справі про банкрутство ухвалив вважати погашеними грошові зобов’язання осіб, які не звернулися у встановлений строк у справу про банкрутство боржника, оскільки поновити цей строк суд вже не вправі (ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2003 р. у справі №Б26/15/118/01).

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За таких обставин справи вищезазначені грошові зобов’язання ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” перед ЗАТ "Дніпрокомунтранс" є припиненими в силу закону, а саме ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

У зв’язку з чим, суми збитків від інфляції та річних стягненню з боржника також не підлягають.

В силу ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акта.

У зв’язку з чим, стаття 117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей Закону про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, також і з інших причин.

До таких інших підстав слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону про банкрутство.

За ст. 1 цього закону погашеними визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до Закону про банкрутство вважаються погашеними.

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування присічного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону про банкрутство.

Враховуючи наведене, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2002 р. у даній справі є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги ЗАТ "Дніпрокомунтранс", які підтверджені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2002 р. та цим наказом, є погашеними на підставі ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в постанові від 02.10.2007 р. у справі № 6/73.

У зв’язку з чим, судом апеляційної інстанції законно та обґрунтовано скасовано ухвалу суду першої інстанції та задоволено заяву боржника (відповідача у справі), подану в порядку ч. 4 ст. 117 ГПК України.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

За таких обставин справи оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін, як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 598 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ЗАТ "Дніпрокомунтранс" залишити без задоволення.

2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 р. у справі № 35-9/194 залишити без змін.

Головуючий                                                                           Б.М. Поляков

Судді                                                                                       Л.Й. Катеринчук

А.О. Заріцька