ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.07р.

Справа № 18/260-07(8/92(32/72))

За позовом   Відкритого акціонерного товариства "Алеко-Сервіс"     м.Дніпропетровськ

до   1- Закритого акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк"

м.Дніпропетровськ

2- Товариства з обмеженою відповідальністю "Ортіс"

м.Дніпропетровськ

третя особа

на стороні

позивача:       Товариство з обмеженою відповідальністю "Москвіч"

м.Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору

Суддя  Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Кошовий О.Г. - дов. від 20.08.2007 р.

відвідповідача:  1 - Кухарова Т. Є. - дов. № 1020 від 12.04.2006 р.

від відповідача:  2 - не з'явився

від 3-ої особи:     не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство "Алеко-Сервіс" (позивач) звернулось до Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"(відповідач-1) та   до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ортіс"(відповідач-2) з позовом про визнання недійсними: кредитного договору № 50218Д від 12.01.98 р., укладеного   між відповідачами, та   договору застави  нерухомого майна № 50218Д від 12.01.98 р., укладеного між позивачем та відповідачем-2.

06.12.2006 р. позивач уточнив позовні вимоги, просить:

- визнати кредитний договір № 50218Д від 12.01.1998 р., укладений між Закритим

акціонерним  товариством комерційним  банком  „ПриватБанк"  та  Товариством  з

обмеженою відповідальністю „Ортіс" та додаткові угоди від 19.03.1998 р., 10.04.1998 р.,

15.04.1998 р. до даного кредитного договору недійсними в силу їх удаваності згідно з ч.2

ст.58 ЦК УРСР.

- визнати договір застави нерухомого майна № 50218Д від 12.01.1998 р., укладений

між Відкритим акціонерним товариством „Алеко-Сервіс" та Закритим акціонерним

товариством  комерційним банком „ПриватБанк" та додаткову угоду до цього договору

від 19.03.1998р. недійсними, оскільки були укладені внаслідок помилки згідно ст.56 ЦК

УРСР.

06.08.2007 р. позивач уточнив позовні вимоги, просить:

- визнати кредитний договір № 50218Д від 12.01.1998 р., укладений між Закритим

акціонерним  товариством комерційним  банком  „ПриватБанк"  та  Товариством  з

обмеженою відповідальністю „Ортіс" угодою, укладеною з метою прикрити іншу –угоду –договір гарантії.

- припинити провадження в частині визнання недійсним  договору застави нерухомого майна № 50218Д від 12.01.1998 р., у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що:

- Кредитний договір № 50218Д від 12.01.1998 р. є удаваним згідно ст.58 ЦК УРСР, оскільки укладений сторонами з метою прикриття іншої угоди (про що позивачу стало відомо з заяви колишнього директора "Ортіс" від 23.12.2004 р.),  бо намірів створити ті чи інші юридичні наслідки, властиві саме для кредитних договорів сторони за договором не мали.

- у відповідності з кредитним договором грошові кошти, що складають суму кредиту, у розпорядження відповідачу-2 фактично не передавались, а тому і не могли бути використані ним з метою  отримання кредиту.

- необхідності укладати саме кредитний договір і отримувати кредитні кошти для оплати невиконаних відповідачем-1 гарантійних зобов'язань у ТОВ "Ортіс" не було і не могло бути, оскільки жодна з вимог  в рамках  гарантії  за договором банківської гарантії № 1107/92/GUR1 від 11.07.97 р.  Банком виконано не було. Метою договору кредиту була можливість забезпечення регресних вимог ЗАТ КБ "ПриватБанк" у випадку пред'явлення до нього контрагентами ТОВ "Ортіс" вимог, що витікають з договору банківської гарантії №1107/92/GUR1 від 11.07.97 р.

- з матеріалів справи та наданих копій ордерів-розпоряджень вбачається, що гроші перераховувались відповідачем-1 саме для покриття по банківським гарантіям.

Таким чином, між відповідачами фактично був укладений та виконувався договір банківської гарантії.

Оскільки, кредитний договір сторонами ніколи не виконувався та був укладений лише з метою прикрити інший правочин, і предметом договору застави нерухомого майна було забезпечення оплати ТОВ "Ортіс" саме за отриманими кредитними коштами, а не для покриття банківських гарантій, то відповідно у договорі застави всупереч вимог ст.12 Закону України "Про заставу" між його сторонами не досягнуто згоди по суті, розміру і строку виконання зобов'язання забезпеченого заставою, тобто не досягнуто   згоди з усіх істотних умов договору. Тому даний договір на підставі ст.153 ЦК УРСР не можна вважати укладеним.

Відповідач-1 позов не визнає, зазначає, що відповідно до предметної угоди Банк надав ТОВ "Ортіс" кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у сумі 300 000 доларів США. Твердження позивача щодо удаваності кредитного договору безпідставні, оскільки за цим договором здійснювалось кредитування ТОВ "Ортіс" відповідно до кредитного договору. Крім зазначеного Банк вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні позову на підставі спливу позовної давності, а також на підставі того, що   позивач не є власником майна, а тому його права не порушені.

Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом  документи не надав, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

По справі оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

За згодою сторін в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріли справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.1998 р. між Банком  та ТОВ "Ортіс" був укладений кредитний договір №50218Д (далі –Кредитний договір), відповідно до умов якого "ПриватБанк" надає ТОВ "Ортіс" відновлювальну кредитну лінію в сумі 300 000 доларів США на строк до 12.01.1999 р. зі сплатою 35 % річних з метою оплати контракту № 6/07-97 від 01.07.97 р. (т.1, а. с.6).

19.03.1998 р., 10.04.1998 р. та 15.04.1998 р. були укладені додаткові угоди до даного

кредитного договору, відповідно до яких внесені зміни.

Зокрема,  розмір кредитної лінії встановлений у сумі 205 000 грн. та сторони  погодили  надання  Банком   відновлювальної валютної кредитної лінії для оплати банківських  гарантій  (т.1, а. с.8, 9).

Тобто сторонами за кредитним договором змінено мету надання кредитної лінії.

Відповідно до п.3 Кредитного договору кредит надається під забезпечення всіма основними та обіговими коштами позичальника та договором застави цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Курсантська, 26 та належить ВАТ "Алеко-Сервіс".

12.01.98 р. Банк  (Заставодержатель) та ВАТ "Алеко-Сервіс" (Заставодавець)  уклали договір застави нерухомого майна № 50218Д (далі - Договір застави) (т.1, а. с.11, 12), а 19.03.1998 р. була укладена додаткова угода до даного договору (т.2, а. с.93, 94).

Відповідно до умов договору застави та додаткової угоди до нього ВАТ «Алеко-Сервіс»в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Ортіс" за кредитним договором заставило цілісний майновий комплекс з обладнанням станції технічної обслуговування автомобілів, належний йому на той момент на праві власності і розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Курсантська, 26 (п.2 Договору застави).

Пункт 2 Договору застави містить перелік майна, з якого складається цілісний майновий комплекс, який є предметом застави.

Як вбачається з матеріалів справи, в господарському суді Дніпропетровської області у лютому 2004 р. розглядалась справа № 7/18/46  за позовом  ЗАТ "ПриватБанк" до ТОВ "Москвіч" про  звернення стягнення на майно в сумі 296 667 дол. США, що еквівалентно 1 557 586,11 грн., яке знаходиться по вул.Курсантська, 26 м.Дніпропетровська, з залученням третіх осіб: ВАТ "Алеко-Сервіс", ТОВ "Ортіс", ТОВ "Сіріус" (т.1, а. с.27-31).

Даною постановою, крім іншого, встановлено, що  13.12.1999          р. ВАТ "Алеко-Сервіс" (як один з Засновників) передало до Статутного фонду ТОВ "Москвіч" майно, заставлене відповідно до Договору застави нерухомого № 50218Д, про що також свідчать матеріали даної справи  (т.2, а. с.95-97, 99, 100-101). Право власності ТОВ 'Москвіч" на об'єкти нерухомого майна, що є предметом застави за Договором застави, підтверджено свідоцтвом про власність від 01.03.2000 р.

На підставі  ч.1 ст. 27 Закону України "Про заставу" апеляційною інстанцією зроблено висновок, що в зв'язку з переходом права власності на заставлене майно до ТОВ "Москвіч", застава зберегла силу.

З огляду на неповернення  ТОВ "Ортіс" отриманої  суми кредиту Банку, постановою Дніпропетровського апеляційного  суду від 03.02.2004 р. у справі  № 7/18/46 (яке набрало законної сили) задоволено позовні вимоги Банку, судом  звернуто стягнення на майно ТОВ "Москвіч", вказане в пункті 2 Договору застави, що знаходиться по вул.Курсантська, 26 м.Дніпропетровська (т.1, а. с.27-31).

Позивач просить визнати кредитний договір № 50218Д від 12.01.1998 р., укладений між ЗАТ КБ "ПриватБанк"  та  ТОВ "Ортіс" угодою, укладеною з метою прикрити іншу –угоду –договір гарантії.

Суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи  з наступного:

Згідно ч.2 ст.58  ЦК УРСР (ст.235 ЦК України) якщо угода укладена з метою  приховати  іншу  угоду  (удавана угода), то застосовуються правила,  що  регулюють  ту  угоду,  яку сторони дійсно мали на увазі.

Згідно ст.1054 ЦК України за  кредитним  договором  банк або інша фінансова установа (кредитодавець)  зобов'язується  надати  грошові  кошти   (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,  встановлених договором,  а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Факт виконання Банком зобов'язань за Кредитним договором щодо надання кредитних коштів ТОВ "Ортіс" у сумі 204 500 дол. США підтверджується матеріалами справи (ордери-розпорядження – т.2, а. с.153-155) і крім того, встановлений постановою  Дніпропетровського апеляційного  суду від 03.02.2004 р. у справі  № 7/18/46, а кошти, які  направлялись позичальнику  на покриття банківської гарантії, як це встановлено  кредитним договором.

Таким чином спростовуються  посилання позивача (як на одну із підстав для визнання Кредитного договору удаваною угодою) на те, що Кредитний договір укладався сторонами  без намірів створити юридичні наслідки, властиві саме для кредитних договорів та на те, що у відповідності зі кредитним договором грошові кошти, що складають суму кредиту, у розпорядження відповідачу-2 фактично не передавались, оскільки кредитні кошти направлялись на покриття по банківським гарантіям.

Щодо вимоги позивача припинити провадження у справі в частині визнання недійсним договору застави нерухомого майна № 50218Д від 12.01.98 р., укладеного між   ВАТ "Алеко-Сервіс" та ЗАТ КБ "Приватбанк", у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки даний договір є неукладеним, то ці вимоги задоволенню не підлягають, тому що договір застави укладений відповідно до норм чинного законодавства (з усіма істотними умовами договору).

Постановою Дніпропетровського апеляційного  суду від 03.02.2004р. у справі № 7/18/46 встановлено, що постановою арбітражного суду Дніпропетровської області від 27.04.2000 р. по справі №Б24/Б18/211-99 ТОВ "Ортіс" визнано банкрутом. Відповідно до ухвали арбітражного суду Дніпропетровської області від 12.09.2000р. у справі № Б24/18/211-99 затверджено ліквідаційний баланс ТОВ "Ортіс, ліквідовано юридичну особу ТОВ "Ортіс", провадження у справі припинено. Також в даній постанові зазначено, що виключення ТОВ "Ортіс" з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України в зв'язку з його ліквідацією на час розгляду справи № 7/18/46 в господарському суді Дніпропетровської області, а також в апеляційній інстанції не відбулось.

Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа є такою,  що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Тобто станом на 03.02.2004 р. (дата постанови апеляційного суду у справі № 7/18/46) ТОВ "Ортіс"  не було припинено.

Однак, згідно довідки Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 20.04.2006 р. № 33/11-2185 ТОВ "Ортіс" не значиться в Держреєстрі Дніпропетровської області (т.2, а. с.18).

Таким чином, юридична особа - ТОВ "Ортіс" (відповідач-2) припинилась.

З огляду на вищезазначене, на підставі п.6 ст.80 ГПК України,  провадження у справі №18/260-07(8/92(32/72) в частині позовних вимог до ТОВ "Ортіс" підлягає припиненню.

Згідно положень ст.49 ГПК України судові витрати підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного,  керуючись ст.49, п.4 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог до Закритого акціонерного товариства комерційного банку 'Приватбанк", м. Дніпропетровськ  відмовити.

Припинити провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ортіс", м. Дніпропетровськ.

Суддя

В.І. Петрова

Рішення підписано 21.12.2007 р.