ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 4/793-36/220
16.10.07 р.

За позовом    Солом»янської районної у м. Києві ради

до                    Державного територіально –галузевого об’єднання «Південно –

західна залізниця»

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача        Головне управління комунальної власності Київської міської

державної адміністрації

про                  зобов’язання вчинити певні дії

Головуюча суддя  Трофименко Т.Ю.

Судді                        Демидова А.М.

Палій В.В.

Представники:

Від позивача               Вовченко Н.М. –по дов. №394 від 11.06.2007р.

Лозинська М.І. –по дов. №381 від 04.09.2007р.

Мартинцова І.О. –по дов. №119 від 02.03.2007р.

Від відповідача          Коновал О.Ю. –по дов. №1583-НЮ від 11.06.2007р.

Від третьої особи       Шинкаренко Я.В. –по дов. №042/1/7-823 від 01.03.2007р.

ОБСТАВИНИ  СПРАВИ  :

На розгляд Господарського суд міста Києва передані позовні вимоги Солом»янської районної у м. Києві ради про зобов’язання Державного територіально –галузевого об»єднання «Південно –західна залізниця»повернути до комунальної власності міста Києва міжшкільний стадіон з адміністративною спорудою по вул. Петровського, 1 у м. Києві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до  розпорядження Представника Президента України у Залізничному районі м. Києва від 30.07.1993 року №809 «Про передачу на баланс Київському  відділенню Південно –західної залізниці з балансу Залізничного районного відділу освіти міжшкільного  спортивного стадіону по вул. Петровського», міжшкільний стадіон з адміністративною спорудою по вул. Петровського, 1 у місті Києві , було передано на баланс Київського відділення Південно –Західної залізниці.

Розпорядженням Залізничної райдержадміністрації від 12.01.2000 року №18 було відмінено розпорядження Представника Президента України у Залізничному районі м. Києва від 30.07.1993 року №809 «Про передачу на баланс Київському  відділенню Південно –західної залізниці з балансу Залізничного районного відділу освіти міжшкільного  спортивного стадіону по вул. Петровського». Дане розпорядження було прийнято на виконання протесту прокурора Залізничного району міста Києва від 30.12.1999 року №11-70.

Починаючи з 2000 року Залізнична райдержадміністрація м. Києва неодноразово зверталась до відповідача  з вимогою про повернення спірного об’єкту. На час розгляду справи відповідача об’єкт позивачу не повернув.

Відповідач  проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що  підприємство відповідача засноване на державній власності, а  тому спірне майно є державною власністю.

3-особа в письмових поясненнях на позов зазначила, що рішеннями Київради від 08.11.2002 року №71/1505  та №208/1642 від 27.12.2001 року   визначено, що Солом’янська районна у м. Києві рада є правонаступником  Залізничної районної у м. києві ради. Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації  від 24.12.2001 року №2781 та №107 від 29.01.2004 року  приміщення школи №149 по вул.. Петровського з міжшкільним стадіоном відноситься до комунальної власності територіальної громади Солом’янського  району м. Києва. Вищезазначені акти Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації  на даний час є чинними. З огляду на викладене, третя особа вважає, що спірний об’єкт є комунальною власністю територіальної громади Солом’янського району м. Києва, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та 3-особи, Господарський  суд міста Києва,  -

ВСТАНОВИВ:

Міжшкільний стадіон  з адміністративними спорудами по вул. Петровського, 1 в м. Києві, перебував в користуванні районного відділу  освіти -  структурного підрозділу Залізничної районної в м. Києві державної адміністрації, з 1978 року, що підтверджується схемою розташування об’єкта, виготовленою Київським бюро технічної інвентаризації Київської міської державної адміністрації.

30.07.1993 р. Представником Президента України у Залізничному районі м. Києва було прийнято розпорядження  № 809 „Про передачу на баланс Київському відділенню Південно-західної залізниці з балансу районного відділу освіти міжшкільного спортивного стадіону по вул. Петровського”.

30.12.1999 р.           Прокурор Залізничного району м. Києва вніс протест № 11-70 на розпорядження Представника Президента України   № 809 від 30.07.1993 р. „Про передачу на баланс Київському відділенню Південно-західної залізниці з балансу районного відділу освіти міжшкільного спортивного стадіону по вул. Петровського”, яким  вимагав скасувати зазначене розпорядження як таке, що не відповідало чинному законодавству України на момент прийняття даного розпорядження.

Позивач   в своїх поясненнях стверджує, що  передача стадіону на баланс Київського відділення Південно –Західної залізниці,  була проведена з порушенням законодавства, яке діяло на момент  передачі спірного об’єкта.

На цій підставі, та на виконання протесту прокурора № 11-70 від 30.12.1999р., Залізнична районна державна адміністрація м. Києва 12.01.2000р. прийняла Розпорядження № 18 „Про відміну розпорядження Представника Президента України „Про передачу на баланс Київському відділенню Південно-західної залізниці з балансу районного відділу освіти міжшкільного спортивного стадіону по вул. Петровського”.

Відповідно до п. 2.1  Розпорядження № 18 від 12.01.2000р.,  на районний відділ освіти був покладений обов’язок створити в місячний термін комісію для прийому міжшкільного спортивного стадіону по вул. Петровського до свого  балансу, за участю відповідного структурного підрозділу Південно-Західної залізниці.

Обов’язок по  передачі спірного стадіону покладений на  відділ освіти не  виконано, з причин невизнання відповідачем факту незаконності передачі спірного стадіон, про що свідчить листування між сторонами з даного питання, належно засвідчені копії листів листування знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до рішенням Київської міської ради від 06.09.2001р.№ 3/1437 „Про районні у м. Києві ради”, Солом’янська районна в м. Києві рада є правонаступник прав і обов’язків в частині майна ліквідованої Залізничної районної в м. Києві ради.

Київська міська рада своїм рішенням № 106/1083 від 30.11.2000 р. „Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчого житлового фонду та інженерних мереж”, надала згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передачу до комунальної власності територіальних громад відповідних районів у місті Києві об'єктів соціальної сфери незалежно від місця їх розташування, доручила виконавчому органу Київради (Київській міській державній адміністрації) вирішувати питання, пов'язані з прийняттям та передачею даних об'єктів.

24.12.2001 року розпорядженням Київської Міської державної Адміністрації № 2781 „Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчого  житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж, об’єктів соціальної інфраструктури Київської дислокації цивільних споруд і водопостачання Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця”, прийнято спортивний комплекс по вул. Петровського, 1, як об’єкт соціальної інфраструктури до комунальної власності комунальної громади м. Києва ( п. 1.4. зазначеного рішення).

Розпорядженням Київської Міської державної Адміністрації №  107 від 29.01.2004 р. „Про внесення змін та доповнень до розпорядження Київської Міської державної Адміністрації № 2781”, яким прийнято до комунальної власності комунальної громади м. Києва та передано до комунальної власності територіальної громади Солом’янського району м. Києва об’єкт соціальної інфраструктури -  спортивний комплекс по вул. Петровського, 1 в м. Києві, загальною площею 27560, 0 мІ.

При розгляді справи судом встановлено, що  зазначений об’єкт був побудований  в 1975 році і перебував до передачі відповідачу в розпорядженні управління освіти.

Відповідно до ст. 86 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на час виникнення спору, власність в України виступає  в таких формах: приватна, колективна, державна.

Представник відповідача в своїх поясненнях наголошує, що спірний об’єкт знаходиться в державній власності, так як перебуває на балансі  Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця”.

В процесі слухання справи відповідачем залучена до матеріалів довідка №11 від 11.01.2006р. про перебування спірного об’єкту на балансі відповідача, та довідка про балансову вартість стадіону.

Питання про передачу  державного майна до власності територіальної громади регулюються Законом України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності»та Положенням про передачу об’єктів права державної власності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів  України №1482 від 21.09.1998 року.

Відповідно до ст. 3 Закону   України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності»(далі Закон)  ініціатива щодо передачі об’єктів права державної власності та комунальної власності  може виходити  відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі –самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 4-1 Закону передача об’єктів соціальної інфраструктури здійснюється в порядку, встановленому  цим Законом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Ініціатива щодо передачі об’єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначних в ст.. 3 цього Закону, підприємств, а також господарських товариство, створених в процесі  приватизації (корпоратизації).

Рішення щодо передачі об’єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими  управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах радах, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст –за згодою районних або обласних рад.

Позивачем не надано жодного документа, який би підтверджував, що відповідач звертався з ініціативою щодо передачі спірного об’єкта в комунальну власність.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Це стосується позивача який належними засобами доказування повинен був довести, що спірний об’єкт на момент передачі його відповідачу належав до комунальної власності.

Оскільки при прийняті розпоряджень, на які посилається позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, не був врахований Порядок про передачу  об’єктів  права державної власності, тому відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України  господарський суд не застосовує  розпорядження Київської Міської державної Адміністрації № 2781 „Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчого  житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж, об’єктів соціальної інфраструктури Київської дислокації цивільних споруд і водопостачання Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця”, прийнято спортивний комплекс по вул. Петровського, 1, як об’єкт соціальної інфраструктури до комунальної власності комунальної громади м. Києва ( п. 1.4. зазначеного рішення) та Розпорядженням Київської Міської державної Адміністрації №  107 від 29.01.2004 р. „Про внесення змін та доповнень до розпорядження Київської Міської державної Адміністрації № 2781”, яким прийнято до комунальної власності комунальної громади м. Києва та передано до комунальної власності територіальної громади Солом’янського району м. Києва об’єкт соціальної інфраструктури -  спортивний комплекс по вул. Петровського, 1 в м. Києві, загальною площею 27560, 0 мІ, оскільки ці розпорядження  не відповідають законодавству України, а саме  Закону  України «Про передачу  об’єктів права  державної та комунальної власності».

За таких обставин суд прийшов до висновку, що  позовні вимоги є необґрунтованими, а тому такими що не  підлягають задоволенню.

На позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України покладаються судові витрати.

Керуючись  ст.ст. 33, 43, 44,  49, 82–85  Господарського процесуального Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судді

Трофименко Т.Ю. (головуюча)

Демидова А.М.

Палій В.В.