Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
грудня 2007 року
Справа № 2-4136/2007 (№2-1085/2006)

Харківський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів: головуючого судді   Карбань І.С.,

судді    Гончар Т.В.,

судді   Шутенко І.А. -доповідач,,

при секретарі
- Міракові Г.А.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом -  предст. Анисімов Г.Р. (дов. №15 від
29.10.2007р.)

відповідача за первісним позовом -предст.
ОСОБА_5 (дов. б/н від 29.08.2007р.

позивача за зустрічним позовом
-предст. ОСОБА_5 (дов. б/н від 29.08.2007р. відповідача за зустрічним
позовом - предст. Анисімов Г.Р. (дов. №15 від 29.10.2007р.)

позивача (ОСОБА_2) -не прибув,

відповідача - предст.
Анисімов Г.Р. (дов. №15 від 29.10.2007р.)

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позовів:

1.
ОСОБА_3 -не прибув,

2.
ОСОБА_4 -ОСОБА_4,

3. Управління ДАІ ГУ УМВС України в
Харківській області -не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх. № 2938
Х/2) ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2007року
по справі № 2-4136/2007 (№2-1085/2006)

за позовом ТОВ
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС», м. Харків,

до  ОСОБА_1, м.
Харків,

про витребування майна із чужого
незаконного володіння; про визнання рішення загальних зборів ТОВ
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26-29 липня 1999р. частково
недійсним; про стягнення незаконно отриманих дивідендів; про розірвання
договорів позик та стягнення суми  за
договорами позик; про стягнення вартості автомобіля

за зустрічним позовом ОСОБА_1, м.
Харків,

до  ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС», м.
Харків,

про стягнення не виплачених
дивідендів; про визнання права власності на майно та зобов'язання УДАІ в
Харківській області провести реєстрацію автотранспорту

за позовом ОСОБА_2, м.
Харків,

до ТОВ «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС», м. Харків,

про визнання рішення загальних зборів
ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26-29 липня 1999р. частково
недійсним

треті особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет позовів:

1.   ОСОБА_3, м. Харків,

2.   ОСОБА_4, м. Харків.

3.   Управління ДАІ
ГУ УМВС України в Харківській області, м. Харків,

встановила:

Позивач -
товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія
«ГРОСС»звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просив:

- витребувати із незаконного володіння відповідача ОСОБА_1
автомобіль „ДЕУ-Нубіра", 1998 року випуску, красного кольору, номер
двигуна НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3;

- витребувати із незаконного володіння відповідача ОСОБА_1
автомобіль „Ніссан-Патрол", синього кольору, 1999 року випуску, номер
двигуна НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_6;

- визнати рішення загальних зборів товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26-29.07.99 частково
недійсним в частині визначення порядку і строків виплати частини майна і
прибутку ОСОБА_1 та визнати недійсним рішення учасників Товариства про
затвердження розміру вартості майна і його номенклатури, що виділене
Товариством для розрахунків з ОСОБА_1;

- стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 175.000 грн.
незаконно отриманих дивідендів, з урахуванням встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми;

- стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 вартості
автомобіля ВАЗ-21099, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову
НОМЕР_8, 1999 року випуску, з урахуванням встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми;

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму боргу 20.000 грн. за
договором позики від 01.02.1997 р. з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми;

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму боргу 10.000 грн. за
договором позики від 03.09.1998 р. з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми4

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму боргу 36.400 грн. за
договорами позики від 25.01.1999 р., 22.02.1999 р., 02.03.1999 р. з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми;

- стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на проведення
судово-економічних експертиз у сумі 1630,46 грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 2499,00грн.

Відповідач, ОСОБА_1, звернувся до суду з зустрічною позовною
заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС» в якій просив:

- зобов'язати відповідача виконати рішення засновників і передати
йому його частку в майні товариства відповідно до рішення загальних зборів
товариства від 26-29 липня 1999 р. в натурі, вартість якої складає 275.832 грн.
12 коп.:

- визнати за ним право власності на автомобілі: «ДЕУ-Нубіра», 1998
року випуску, красного кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2,
державний номерний знак НОМЕР_3, „Ніссан-Патрол", синього кольору, 1999
року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_5, державний номерний
знак НОМЕР_6, ВАЗ-21099, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову
НОМЕР_8, 1999 року випуску,

- стягнути на його користь з товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»103.465 гр. недотриманих
дивідендів.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до товариства з обмеженню
відповідальністю ФПК „Гросс" про визнання рішення загальних зборів
товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія
«ГРОСС»від 26-29 липня 1999 р. недійсним в частині прийняття рішення про
виплату частки майна і прибутку ОСОБА_1 в зв'язку з його виходом зі складу
учасників Товариства.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2007р.
(суддя Бобко Т.В.) по справі №2-4136/2007 (2-1085/2006) позовні вимоги позивача
ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»задовольнити частково:

- витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 автомобіль
„ДЕУ-Нубіра", 1998 року випуску, красного кольору, номер двигуна НОМЕР_1,
номер кузову НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3 і повернуто його ТОВ
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»;

- витребувано із незаконного володіння відповідача ОСОБА_1
автомобіль „Ніссан-Патрол", синього кольору, 1999 року випуску, номер
двигуна НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_5, державний номерний знак НОМЕР_6 і
повернуто його ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»;

- визнано рішення загальних зборів ТОВ «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС»від 26-29 липня 1999 року частково недійсним в частині
визначення порядку і строків виплати частини майна і прибутку ОСОБА_1  та
затвердження   розміру   вартості
майна   і   його номенклатури,    що
виділене    Товариством    для
розрахунків    з    ОСОБА_1;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»368750 гривень у рахунок
суми незаконно отриманих дивідендів з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з
простроченої суми.

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія
«ГРОСС»51151,40 гривень у рахунок вартості автомобіля ВАЗ-21099, білого
кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999 року випуску, з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох
процентів річних з простроченої суми;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія
«ГРОСС»суму боргу 38000 гривень за договором позики від 01.02.1997 року з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
трьох процентів річних з простроченої суми;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія
«ГРОСС»суму боргу 16685 гривень за договором позики від 03.09.1998 року з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
трьох процентів річних з простроченої суми;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія
«ГРОСС»суму боргу 57987,20 гривень за договорами позики від 25.01.1999 року,
22.02.1999 року, 02.03.1999 року з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-промислова компанія
«ГРОСС»1630,46 гривень - витрати на проведення судово-економічних експертиз;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»1700 гривень - витрати
по сплаті судового збору.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_2 задоволено,  визнано рішення загальних зборів товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26-29
липня 1999 року частково недійсним в частині прийняття рішення про виплату
частки майна і прибутку ОСОБА_1 в зв'язку з його виходом зі складу учасників
товариства.

В задоволенні позовних вимог відповідача ОСОБА_1 про зобов'язання
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія
«ГРОСС»виконати рішення засновників і передати йому його частку в майні
товариства відповідно до рішення загальних зборів товариства від 26-29 липня
1999 р. в натурі, визнання за ним права власності на автомобілі
„ДЕУ-Нубіра", 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3,
„Ніссан-Патрол", 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6,
ВАЗ-21099, 1999 року випуску, стягнення на його користь суми недоотриманих
дивідендів - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 грн.

Відповідач за первісним позовом, ОСОБА_1, з рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 03.08.2007р. по справі №2-4136/2007
(№2-1085/2006) не погоджується частково, просить його частково скасувати та
прийняти нове судове рішення яким повністю відмовити у задоволенні позовних
вимог ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС», відмовити повністю у
задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2,
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та :

- зобов'язати ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»виконати
рішення загальних зборів  товариства та
передати  ОСОБА_1 частку в майні
товариства відповідно до рішення загальних зборів товариства від 26-29 липня
1999 р. в натурі;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль  „ДЕУ-Нубіра", 1998 року випуску,
красного кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2, державний
номерний знак НОМЕР_3;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль  „Ніссан-Патрол", синього кольору, 1999
року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузову НОМЕР_5, державний номерний
знак НОМЕР_6

- стягнути з ТОВ «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»на користь
ОСОБА_1 суму недоотриманих дивідендів у розмірі 103 465,00 грн. Також апелянт
просив покласти судові витрати пропорційно на ТОВ «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС»та ОСОБА_2

Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що при прийнятті рішення від 03.08.2007р.  Фрунзенським районним судом м. Харкова, на
думку відповідача, було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для
справи, містяться висновки, що не відповідають обставинам справи, а також
неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що при вирішенні питання про визначення прибутку
від діяльності  ТОВ «ФПК «Гросс»та
правомірності нарахування дивідендів засновникам за результатами роботи
товариства у 1997 році, судом враховано висновки експертів, що суперечать один
одному; висновки судово-економічних експертиз, на думку апелянта, ухвалені без
надання товариством первинної бухгалтерської документації -регістрів
бухгалтерського обліку, а тому є необґрунтованими і на них не можна ґрунтувати
об'єктивні й законні висновки з досліджуваних судом питань. Таким чином, апелянт
вважає, що рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова винесено без
врахування фактичних обставин справи, а висновки суду про відсутність
балансового прибутку для сплати дивідендів в 1999 р. за результатами діяльності
Товариства в 1997 р. та сплати частки майна при виході ОСОБА_1 зі складу
учасників товариства - суперечать наявним у справі матеріалам та висновкам
судових експертиз.

20.11.2007 р. апелянт надав пояснення до апеляційної скарги, де
зазначається, що районним судом першої інстанції не вирішено питання щодо
позовних вимог ТОВ «ФПК «Гросс»про визнання недійсним договору купівлі-продажу
автомобіля ВАЗ-21099, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6,  договору купівлі-продажу автомобіля
ВАЗ-21099, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, договору купівлі-продажу
автомобіля ВАЗ-21099, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а також повернення
зазначеного автомобіля ТОВ «ФПК «Гросс». Апелянт також зазначає, що районний
суд першої інстанції не вирішив позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за ним
права власності на майно, рішення про передачу якого закріплене у протоколі № 3
загальних зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово
промислова компанія «Гросс»від 26-29.08.1999 р.

Крім того, апелянт вважає, що істотним порушенням норм процесуального
права є об'єднання в одне провадження позову про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за договорами займу та позову про стягнення дивідендів і
вартості майна.

Позивач за первісним позовом, ТОВ «ФПК «ГРОСС», надав відзив на
апеляційну скаргу в якому рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від
03.08.2007р. по справі №2-4136/2007 (№2-1085/2006) вважає законним та
обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу -без
задоволення.

Свої заперечення Позивач за первісним позовом обґрунтовує тим, що
рішення загальних зборів учасників ТОВ «ФПК «ГРОСС», які відбулися 26-29 липня
1999 р. і на яких били вирішені питання про сплату в 1999 році дивідендів
засновникам товариства по підсумкам роботи за 1997 рік; про затвердження
розміру вартості майна і його номенклатури, що виділене товариством для
розрахунків з ОСОБА_1; про передачу йому його частки в майні товариства в
натурі, вартість якої складає 275.832 грн. 12 коп., прийняті внаслідок
помилкового уявлення учасників про фінансовий стан підприємства, що обумовлена
істотними помилками в звітних даних бухгалтерського обліку підприємства.
Зокрема, необґрунтованого, на думку позивача, включення до балансу ТОВ «ФПК
«ГРОСС» по статтям дебіторської заборгованості та прибутки майбутніх періодів
дебіторську заборгованість Донецького Хіміко-металургійного заводу в сумі
основного боргу 1354300,00 грн. та пені в сумі 333170,00 грн., Макіївського
металургійного комбінату в сумі 5000001,00 грн., а також суму збільшення до
нього вимог в розмірі 3544000,00 грн.

ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надав, представник ОСОБА_2
у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про час та
місце розгляду справи належним чином був повідомлений.

Третя особа, ОСОБА_3, відзив на апеляційну скаргу не надала, у
судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та
місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Третя особа, ОСОБА_4, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому
рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.08.2007р. по справі
№2-4136/2007 (№2-1085/2006) вважає законним та обґрунтованим, просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Третя особа, Управління ДАІ ГУ УМВС України в Харківській області,
відзив на апеляційну скаргу не надало, у судове засідання не прибув, про
причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним
чином був повідомлений.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду
21.11.2007р. оголошувалась перерва до 12.12.2007р. до 10:00 год.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом
заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю
надати суду додаткові документи по справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представника
позивача за первісним позовом та третьої особи ОСОБА_4, які проти відкладення
розгляду справи заперечували, колегія суддів дійшла висновку про відмову у
задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом, оскільки
судова колегія вважає, що в справі достатньо матеріалів для її розгляду по
суті.

Дослідивши документи, що знаходяться в матеріалах справи,
заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Під час апеляційного провадження та судом першої інстанції
встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС»засновано 16.06.1993р. громадянами ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_3 із
статутним фондом 500.000.000 крб., із розміром частки кожного учасника
товариства: ОСОБА_9- 180.000.000 крб., ОСОБА_1- 160.000.000 крб., ОСОБА_3-
160.000.000 крб.

Рішенням загальних зборів ТОВ «ФПК «ГРОСС» від 03.01.997 р. із
складу засновників Товариства був виключений ОСОБА_9, у зв'язку з чим відбувся
перерозподіл часток: ОСОБА_3 -2.500 гр., що складає 50% статутного фонду
товариства: ОСОБА_1- 2.500грн., що складає 50% статутного фонду товариства.

01 лютого 1997 р. приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 була
засвідчена додаткова угода про вихід зі складу засновників та перерозподіл
Статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС».

Рішенням загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 06 квітня 1999 р. у зв'язку з
уступкою частки, що належала ОСОБА_3, було затверджено новий склад учасників
товариства з розміром долі кожного учасника товариства: ОСОБА_1 - 2.500 грн.,
що складає 50% статутного фонду товариства; ОСОБА_3 - 1500 грн., що складає 30%
статутного фонду товариства: ОСОБА_11 - 500 грн., що складає 10% статутного
фонду товариства; ОСОБА_4 - 500 грн., що складає 10% статутного фонду
товариства.

07 квітня 1999 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 було
засвідчено Додаткову угоду до установчого договору про створення ТОВ «ФПК
«ГРОСС»про зміну складу засновників і перерозподіл Статутного фонду. Згідно
Додаткової угоди від 07 квітня 1999 р. до установчого договору про створення
товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»-
Статутний фонд був перерозподілений таким чином: ОСОБА_1 - 2500,0 грн., що
становить 50% статутного фонду; ОСОБА_3 - 1500 грн. - 30%; ОСОБА_11 - 500 грн.
- 10%; ОСОБА_4 - 500 грн. - 10%. (а.с. 38, т.2)

Як затверджено в протоколі № 7 від 09.04.1999 р. загальних зборів
засновників ТОВ «ФПК «ГРОСС»про розподіл прибутку за 1997 рік, загальними
зборами було вирішено, зокрема, прибуток підприємства по підсумкам роботи за
1997 рік, який станом на 01.01.1999 рік склав 500,00 тис. грн., розподілити між
засновниками згідно долі внеску в статутний фонд. У 1999 році засновниками
товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було отримано по 175.000 грн., як суми, які
належали їм в якості долі прибутку, отриманого товариством у 1997 році.

29 липня 1999 року ОСОБА_1 звернувся до загальних зборів
засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС». із заявою  із проханням
про виключення його зі складу засновників Товариства з 14.07.1999р. (а.с. 31,
т. 1)

Згідно протоколу № 3 від 26-29.07.1999р. збори засновників вивели
гр. ОСОБА_1 зі складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС». (а.с. 32, т. 1)

Рішенням загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26-29 липня 1999 р. із складу
засновників товариства було виключено ОСОБА_1, у зв'язку з чим відбувся
перерозподіл часток: ОСОБА_3 -5.920 грн., що складає 80% статутного фонду
товариства, ОСОБА_11 - 500 грн., що складає 10% статутного фонду товариства;
ОСОБА_4 - 500 грн., що складає 10% статутного фонду товариства.

Додатковою угодою до Установчого договору про створення товариства
з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від
06.08.1999р., засвідченою приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12, внесені зміни до
складу співзасновників Товариства, у розмір Статутного фонду й інші статті
договору. Зміни до Статуту товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»зареєстровані у виконкомі Харківської
Міськради 10.08.1999р. за реєстраційним номером 0014564. (а.с.
38а-38в, т.2)

Згідно протоколу № 3 від 26.-29.07.1999р. позачергових загальних
зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС»було ухвалене рішення про звільнення гр. ОСОБА_1 з посади
директора Товариства з 05.08.1999р.

Згідно постанови, яка була прийнята відповідно до питання 2
порядку денного загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26.-29.07.1999р., - на момент виходу
зі складу учасників товариства ОСОБА_1 у підприємства немає заборгованості
перед бюджетом і фондом соціального страхування, у зв'язку з цим задоволено
прохання ОСОБА_1 про виплату в натурі шляхом передачі йому майна, а саме:
картини, вартістю 309 грн., магнітоли, вартістю 357 грн., ксерокса, вартістю
785Д грн., факсу, вартістю 1466,66 грн., крісла, вартістю 509 грн., телефону,
вартістю 758,08 грн., обігрівача, вартістю 387,60 грн., ПСОМ, вартістю 1269,5
грн., ПСОМ, вартістю 2460 грн., крісло, вартістю 500,54 грн., комплекту меблів
головного бухгалтера, вартістю 775,51 грн., телефону, вартістю 1664,4 грн.,
офісних меблів, вартістю 3830,4 грн., мобільного телефону, вартістю 1290 грн.,
автомобілю „ДЕУ-Нубіра", 1998 року випуску, вартістю 58139,47 грн.,
автомобілю „Ніссан-Патрол", 1999 року випуску, вартістю 176120 грн., автомобілю
ВАЗ-21099, 1999 року випуску, вартістю 24.822,26 грн.

30 липня 1999 року відбулася фактична передача майна ОСОБА_1, про
що свідчить акт приймання-передачі, складений на підставі протоколу № 8 зборів
учасників ТОВ ФПК „ГРОСС" від 26 липня 1999 року.

Згідно протоколу № 2 зборів Ревізійної комісії товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 18.07.2000
р. зазначено наступне:

-          для придбання основних засобів в 1997,
1998,  1999 роках використовувався
прибуток підприємства і у бухгалтерському обліку повинно бути відображене
наступне проведення Д 81 - К 87 на суму 619,3 тис. грн.;

-          у
1998  році  використовувався  балансовий рахунок  83
«Доходи майбутніх періодів» на якому відображались нараховані, але не
отримані кошти, зокрема, пені та штрафи на суму 333,1 тис, грн.

Таким чином,
проведення Д76/2 - К80 на суму 333,1 тис. грн.. є помилковим. (а.с. 43, т. 4)
Зборами засновників товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 20.07.2000 висновки ревізійної
комісії затверджені. (а.с.44, т. 4)

Згідно протоколу
зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС»від 25 липня 2000 р. затверджено баланс підприємства за 1999 р.
та розглянуті підсумки роботи товариства за 7 місяців 1999р. Згідно рішення
зборів у балансі на 01.08.1999р. окремі показники затверджені в наступних
розмірах:

-
стр.400 «Статутний фонд»- 5,0 тис. грн.

-          стр.425 «Фонди й цільове фінансування»- 422,1
тис. грн.

-          стр.490 «Збитки поточного року»- 307,1 тис.
грн.

-          стр.750 «Розрахунки й інші короткострокові
зобов'язання»- усього 7143,1 тис. грн.

-          стр.320 «Кошти, розрахунки та інші оборотні
активи»- усього 6845,3 тис.грн.

З  урахуванням зазначених
помилок у відображенні в бухгалтерському обліку окремих господарських операцій
ТОВ ФПК «Гросс»дійшло висновку про відсутність балансового прибутку товариства
станом на 01.01.1999р.

Відповідно до ст. 4 Установчого договору від 16.06.1993 р. про
створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислової
компанії «ГРОСС»передбачено, що "... прибуток Товариства, що залишився
після сплати податків та інших обов'язкових платежів розподіляється поміж
учасниками по підсумкам роботи за рік пропорційно їх долям в статутному фонді
"Товариства..." (т. 1 а.с. 35-38).

Згідно Статуту ТОВ "ФПК "ГРОСС" зареєстрованого у
виконкомі Міської ради народних депутатів м. Харкова 12.07.1993 р. (рег. №
04333) передбачено: п. 4.9 Розподіл чистого прибутку, що утворився у
відповідності з встановленим порядком, між Учасниками здійснюються за
підсумками роботи за рік, пропорційно їх долям в Статутному фонді Товариства;
п. 7.2 - до виняткової компетенції Зборів Учасників Товариства належить: ...
визначення порядку розподілу прибутку, покриття збитків.

Як вже зазначалось, згідно протоколу загальних зборів засновників
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислової компанії
«ГРОСС»№7 від 09.04.1999 р. про розподіл прибутку за 1997 рік,  згідно якого було вирішено розподілити між
засновниками прибуток підприємства по підсумкам роботи за 1997 рік, який станом
на 01.01.1999 рік склав 500,00 тис. грн., згідно долі внеску в статутний фонд.

Відповідно до ст. 15 Закону України 19.09.1991 р. № 1576-ХІІ
"Про господарські товариства" (із змінами та доповненнями), прибуток
товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття
матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. З балансового
прибутку товариства сплачуються проценти по кредитах банків та облігаціях, а
також вносяться передбачені законодавством України податки та інші платежі до
бюджету. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків, залишається у
повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів
визначає напрями його використання ( в тому числі й для виплати дивідендів).

Згідно зі ст. 10 цього Закону, дивіденди - це частка прибутку,
розподілена пропорційно внеску до статутного фонду товариства кожного з
учасників.

Згідно зі ст. 4 цього Закону "... установчі документи повинні
містити відомості "про ... порядок розподілу прибутків та збитків, склад
та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень ...".

Згідно ст. 59, пунктів "а", "б", "г-д"
статті 41 цього Закону - до компетенції зборів товариства з обмеженою
відповідальністю віднесено затвердження річних результатів діяльності
товариства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку
розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів),
визначення порядку покриття збитків.

Таким чином вищезгадані норми Закону "Про господарські
товариства" та інші зв'язані з цим питанням нормативно-правові акти не
обмежують терміни прийняття рішень загальними зборами учасників Товариств з
обмеженою відповідальністю про виплату дивідендів.

Право на одержання частки прибутку товариства (дивідендів) його
учасниками відповідно до їх частки у статутному фонді закріплене п.п. 7.8.1 ст.
7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств". Відповідно до
вказаної норми у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент
корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати
власнику таких корпоративних прав пропорційно частці його в статутному фонді
підприємства-емітента таких корпоративних прав незалежно від того, чи була
діяльність такого підприємства-емітента прибутковою протягом звітного періоду
при наявності інших власних джерел для виплат.

Як свідчать матеріали справи, для з'ясування питань, пов'язаних з
розрахунком дивідендів за 1997 рік, які виплатили ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в 1999 р.;
з аналізом балансу підприємства з погляду ліквідності і реальної вартості майна
ТОВ «ФПК «ГРОСС»; встановленням та проведенням розподілу реальних активів і
пасивів на момент виходу ОСОБА_1 із складу засновників і розрахунком податків
на виділену йому частку майна, по даній справі призначались судово-економічні
експертизи. А саме:

-          судово-економічна експертиза №7646 від
22.11.2002р.,

-          комісійна судово -економічна експертиза №9888
від 14.12.2005р.,

-           додаткова комісійно-судова експертиза №8129
від 30.10.2006р.

Крім того, до
матеріалів справи також долучався висновок спеціаліста-бухгалтера №2175 від
25.04.2001р.

Згідно висновку спеціаліста-бухгалтера № 2175 від 25.04.2001 р.
встановлено, що для придбання основних фондів використовувався прибуток
підприємства, а отже в бухгалтерському обліку повинна бути проводка: Д-81, К-87
на суму 619,3 тис. грн. Крім того, в 1998 р. використовувався балансовий
рахунок 83 "доходи майбутніх періодів", на якому бухгалтер відбив
нараховані, але не отримані кошти, зокрема пеню на суму 333,1 тис. грн. Таким
чином, виявлені помилки істотно завищили прибуток підприємства, який підлягав
розподілу між учасниками. Спеціалістом, на підставі наданих документів,
також  було встановлено, що баланс
підприємства станом на 01.08.1999 р. вирахувано наступним шляхом: перевищення
кредиторської заборгованості над дебіторською складає 297,3 тис. грн. Збитки на
01.08.1999г. склали 307, 1 тис. грн.

Таким чином, спеціаліст-бухгалтер дійшов висновку, що внаслідок
помилково занесеного в бухгалтерський облік неодержаних коштів, зокрема пені на
суму 333, 1 тис. грн. та виплата засновнику ТОВ «ФПК «ГРОСС»за підсумками
роботи товариства за 1998 рік, в тому числі й дивідендів, була необґрунтованою
і повинна бути повернута. А результати фінансово-господарської діяльності
товариства в 1998 р. були виконані всупереч Положенню про організацію
бухгалтерського обліку і звітності в Україні, затвердженого Постановою КМ
України від 03.04.1993 р. № 250.

З матеріалів справи також вбачається, що з метою з'ясування питань
про відповідність п.п. 7.8.1 и 7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»розрахунку дивідендів за 1997 р. сплачених ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 в 1999 році; здійснення аналізу балансу підприємства, з метою
визначення реальної вартості його майна, згідно п.1 ст. 10 Закону України «Про
підприємства»; ст.54 Закону України «Про господарські товариства», здійснення
розподілу активів й пасивів на момент виходу ОСОБА_1 10.08.1999 р. зі складу
учасників товариства, районним судом першої інстанції було призначено
судово-економічну експертизу.

Згідно Висновку судово-економічної експертизи № 7646 від
22.11.2002р., відповідно до п.п. 7.8.1 и 7.8 ст.7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР, сума прибутку
для нарахування дивідендів в 1999 р. за 1997 р. - відсутня. Крім того,
зазначено про відсутність інших джерел виплати дивідендів. На думку експерта,
вартість майна підприємства згідно п.1 ст.10 Закону України «Про
підприємства»від 27.03.91 р. №887-Х11, складає на 01.08.1999 р. мінус 279,4
тис. грн. В зв'язку з цим, активи й пасиви балансу на момент виходу ОСОБА_1
розподілу не підлягають.

Ухвалою від 25.10.2005р. Фрунзенським районним судом м. Харкова
для правильного вирішення спору сторін щодо визнання бази доходу, який підлягав
розподілу на час виходу одного з засновників товариства з обмеженою
відповідальністю ФПК «Гросс», визначення бази для нарахування дивідендів за
підсумками роботи товариства з обмеженою відповідальністю ФПК «Гросс» за 1997
рік, з урахуванням суперечок сторін по обґрунтованості дій щодо нарахування
пені в червні 1998 р. на суму 333,1 тис. грн., щодо виведення по за баланс
підприємства сум заборгованості, які мали інші підприємства перед товариством з
обмеженою відповідальністю ФПК «Гросс»призначено комісійну судово-економічної
експертизу.

Згідно Висновку комісійної судово-економічної експертизи № 9888
від 14.12.2005 р. нарахування пені в сумі 333,1тис.грн. (триста тридцять три
тисячі сто гривень 00 коп.) за рішенням Арбітражного суду Донецької області у
справі № 20/66 по позову ТОВ ФПК «Гросс»до Донецького хіміко-металургійного
заводу від 27.08.1998р. не може впливати на балансовий прибуток, відображений у
балансі ТОВ ФПК «Гросс» на 01.01.1998р.

Згідно Висновку додаткової комісійної економічної експертизи №
8129 від 30.10.2006 р. не обґрунтовано включена до балансу ТОВ "ФПК
"ГРОСС" по статтям дебіторської заборгованості та прибутки майбутніх
періодів на дату виходу ОСОБА_1 -10.08.1999 р. з Товариства дебіторська
заборгованість Донецького Хіміко-металургійного заводу в сумі основного боргу
1354300,00 грн.(один мільйон триста п'ятдесят чотири тисячі триста гривень 00
коп.), признаної боржником пені в сумі 333170,00 грн. (триста тридцять три
тисячі сто сімдесят гривень 00 коп.) та Макіївського металургійного комбінату в
сумі 5000001,00 грн. (п'ять мільйонів одна гривня 00 коп.), а також суму
збільшення до нього вимог в розмірі 3544000,00 грн. (три мільйони п'ять сорок
чотири тисячі гривень 00 коп.)

У висновку також зазначено, що проведеним дослідженням не надалось
можливим встановити, що майнові вимоги в розмірі 1 175 600,00грн. які, згідно
ухвали Арбітражного суду Донецької області від 12.10.1998 р. віднесено до вимог
Державної податкової адміністрації Харківської області, якимось чином пов'язані
з діяльністю ТОВ "ФПК «ГРОСС".

Суми ж дебіторської заборгованості по Донецькому
хіміко-металургійному заводу та Макіївському металургійному комбінату станом на
10.08.1999 р. - на момент виходу ОСОБА_1 з Товариства в бухгалтерському обліку
ТОВ «ФПК «ГРОСС»повинні були списані з балансових рахунків, віднесені та
обліковуватися на позабалансовому рахунку 005 "Списана на збитки заборгованість
неплатоспроможних дебіторів".

Також, експерти дійшли висновку, що з урахуванням помилок, які
мали місце в бухгалтерському обліку товариства у період 1997-1998 р.р., при
відображенні окремих господарських операцій, у нього на момент прийняття
рішення про сплату дивідендів балансовий прибуток був відсутній.

Стосовно посилань апелянта, що висновки судових експертиз
протирічать один одному та не можуть бути прийняті до уваги при винесенні
рішення, колегія суддів вважає необхідним відмітити наступне.

Як вже зазначалось, у висновку спеціаліста бухгалтера № 2175 від
25.04.2001р. вказано, що ним встановлено помилкове внесення до бухгалтерського
обліку неодержаних коштів, зокрема пені на загальну суму 333,1 тис. грн. Також
спеціалістом-бухгалтером встановлено, що виплати засновнику ТОВ «ФПК Грос»за
результатами роботи товариства за 1998 р., у тому числі утримані дивіденди у
розмірі 120 тис. грн., являються необґрунтованими та підлягають поверненню.

У висновку судової
експертизи № 7646 від 22.11.2002 р. вказано, що у червні 98 р. була нарахована
пеня 333,1 тис. грн. не вірною проводкою Д76/2К80, яка зависила балансовий
прибуток ТОВ ФПК ГРОС також раніше експерти встановили, що сума пені у розмірі
333,1 тис. грн.. повинна  була бути
віднесена до позабалансові рахунки підприємства, як сумнівна заборгованість або
заборгованість неплатежеспроможних дебіторів.

Колегія суддів вважає необхідним відмітити, що висновки комісійної
судово-економічної експертизи № 9888 від 14.12.2005 р. фактично підтверджують,
а не спростовують, висновки спеціаліста бухгалтера викладені у висновку № 2175
від 25.04.2001р. Так, у висновку судово-економічної експертизи експерти
вказали, що нарахування пені в сумі 333,1 тис. грн.. у 1998 році не може
впливати на балансовий  прибуток
підприємства відображений на балансі ТОВ «ФПК ГРОС»станом на 01.01.1998 р.  Тобто, вказаним висновком експерти фактично
підтвердили висновки, викладені у спеціалістом-бухгалтером у висновку № 2175
від 25.04.2001 р. та у висновку № 7646 від 22.11.2002 р.

Відповідач за первісним позовом, посилаючись на комерційну
судово-економічної експертизи № 9888 від 14.12.2005 р. зазначає, що експерт не
міг відповісти на поставлені перед ним питання про визначення чистого прибутку
за 2007 рік, в зв'язку з відсутністю первинних документів, таким чином, на
думку апелянта, неможливо встановити відсутність прибутку ТОВ «ФПК «ГРОСС» на
момент прийняття рішення по виплату дисидентів в 1999 році за 1997рік.

Колегія суддів вважає дане твердження апелянта безпідставним,
оскільки після проведення комерційно судово-економічної експертизи № 9888 від
14.12.2005 р., районним судом першої інстанції було призначено додаткову
комерційну судово-економічної експертизу. Матеріали справи свідчать, що при
проведенні додаткової експертизи ТОВ «ФПК «ГРОС»надало всі необхідні документи
для проведення судової експертизи.
Результати дослідження наявних в справі документі, а також додатково
наданих позивачем за первісним позовом, закріплені у висновку додаткової
комісійно-судової експертизи №8129 від 30.10.2006 р.

Так з висновку додаткової комісійно-судової експертизи №8129 від
30.10.2006 р. вбачається, що на дату виходу 10.08.99 р. ОСОБА_1, в баланс ТОВ
«ФПК «ГРОСС»необґрунтовано були включені по статям дебіторської заборгованості
та прибутку майбутніх періодів, дебіторська заборгованість Донецького
хіміко-металургійного заводу в сумі
основного боргу 1 354 300,00 грн. і пені в сумі 333 170, 00 грн. та
Макіївського металургійного комбінаті в сумі
5000001,00 грн. із сумою збільшення вимог до нього в розмірі 3 544
000,00 грн.

Експертами було встановлено, що вищезазначені суми дебіторської
заборгованості станом на 10.08.99 р., тобто на момент виходу ОСОБА_1 із ТОВ
«ФПК «ГРОСС», в бухгалтерському обліку товариства повинні були бути списані з
балансових рахунків та віднесені на позабалансовий рахунок 005 - «списана на
збитки заборгованість неплатежеспроможних дебіторів».

З врахуванням помилок, які мали місце бухгалтерському обліку ТОВ в
період з 1997 року по 1998 рік, експерти також було встановлено, що при
відображені окремих господарських операцій на момент прийняття рішення про
виплату дивідендів у ТОВ «ФПК «ГРОСС»балансовий прибуток був відсутній.

Отже, колегія суддів вважає, що районний суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку про відсутність підстав вважати висновок
судово-економічної експертизи № 7646 від 22.11.2002 р., висновок комісійної
судово-економічної експертизи № 9888 від 14.12.2005р.та висновок додаткової
комісійної економічної експертизи № 8129 від 30.10.2006р. необґрунтованими або
такими, що суперечать один одному та іншим матеріалам справи, або викликають
сумніви в їх правильності, неповними або неясними.

Колегія суддів відмічає, що підставою для сплати дивідендів
засновникам ТОВ "ФПК «ГРОСС" по підсумкам роботи за 1997 рік було
рішення загальних зборів товариства від 09.04.1999 рік, сплата цих дивідендів
проведена. Однак, проаналізувавши матеріали справи, судова колегія погоджується
з висновком районного суду першої інстанції, що прийняття рішення загальними
зборами засновників товариства в квітні 1999 року про розділ прибутку та сплату
дивідендів по підсумкам роботи за 1997 рік є неправомірним і необгрунтованим.

Так, право на одержання частки прибутку товариства (дивідендів)
його учасниками відповідно до їх частки у статутному фонді закріплене п.п.
7.8.1 ст. 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств".
Відповідно до вказаної норми у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів
емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені
виплати власнику таких корпоративних прав пропорційно частці його в статутному
фонді підприємства-емітента таких корпоративних прав незалежно від того, чи
була діяльність такого підприємства-емітента прибутковою протягом звітного
періоду при наявності інших власних джерел для виплат.

Як зазначалося, згідно висновків судово-економічної експертизи №
7646 від 22.11.2002 р., комісійної судово-економічної експертизи № 9888 від
14.12.2005 р., додаткової комісійної економічної експертизи № 8129 від
30.10.2006 р. з урахуванням помилок у відображенні в бухгалтерському обліку
окремих господарських операцій у ТОВ ФПК «Гросс» станом на 01.01.1999
балансовий прибуток був відсутній. Власні джерела для виплат власникам таких
корпоративних прав у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислової
компанії «ГРОСС»у 1999 р. були також відсутні.

Таким чином, майно підприємства було придбано за рахунок коштів
кредиторів і, відповідно, виплату дивідендів здійснено за рахунок коштів
кредиторів, що не підлягають розподілу між учасниками.

Згідно ст. 54 Закону України "Про господарські
товариства" від 19.09.1991р. № 1576-ХІІ (із змінами та доповненнями)
передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю
йому сплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у
статутному фонді. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому
він вийшов з товариства і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу
учасника та за згодою товариства вклад може бути повернений повністю або
частково в натуральній формі. Учаснику який вибув, виплачується належна йому
частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу
,,.".

У відповідності зі ст. ст. 6, 7 вказаного Закону Товариство
набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації. Зміни, що сталися
в установчих документах товариства і які вносяться до державного
реєстру, підлягають державній реєстрації за тими же правилами, що встановлені
для державної реєстрації товариства.

Отже, у бухгалтерському обліку зміни статутного фонду повинні
відображатися на дату державної реєстрації змін в установчих документах, у
зв'язку з тим, що саме із цієї дати, у відповідності зі ст. 7 вищезгаданого
Закону, рішення про зміну статутного фонду набуває чинності.

З цього слідує, що день виходу учасника з товариства з обмеженою
відповідальністю є день державної реєстрації відповідних змін в установчих
документах товариства. Розрахунок частини вартості майна та прибутку, що
підлягає виплаті учаснику, необхідно здійснювати за даними Балансу, складеного
на дату виходу учасника з товариства, тобто на день державної реєстрації
відповідних змін внесених в установчі документи товариства. Проведення
будь-яких перерахунків, відносно розміру вартості частки майна чи долі прибутку
товариства, що підлягала сплаті учаснику при виході його з товариства, після
перереєстрації установчих документів законодавством не передбачено.

Як вбачається з представлених документів, ОСОБА_1 звернувся до
загальних зборів засновників ТОВ ФПК «Гросс»із заявою від 29.07.1999р. із
проханням про виключення його зі складу засновників Товариства з 14.07.1999р.
Згідно протоколу № 8 від 26.07.1999р. збори засновників вивели ОСОБА_1 зі
складу засновників ТОВ ФПК «Гросс». Додатковою угодою до Установчого договору
про створення ТОВ ФПК «Гросс»від 06.08.1999р. внесені зміни до складу
співзасновників Товариства, у розмір Статутного фонду й інші статті договору.

Зміни до Статуту ТОВ ФПК «Гросс»зареєстровані у виконкомі
Харківської Міськради 10.08.1999р. за реєстраційним номером 0014564.
Згідно протоколу № 3 від 26.-29.07.1999р. позачергових загальних зборів
учасників ТОВ ФПК «Гросс»було ухвалене рішення про звільнення гр. ОСОБА_1 з
посади директора Товариства з 05.08.1999р.

Як слідує з представлених для дослідження документів баланс ТОВ
ФПК «Гросс»на 10.08.1999р. не складався. Згідно Статуту ТОВ ФПК «Гросс»,
зареєстрованого 12.07.1993р. з урахуванням додаткових угод від 01.02.1997р. і
від 07.04.1999р. розмір статутного фонду - 5,0 тис. грн., а після внесення змін
у Статут (додаткова угода від 06.08.2000 до установчому договору) в
бухгалтерському обліку розмір статутного фонду підлягав збільшенню на 2,4 тис.
грн., тобто після виходу ОСОБА_1 із складу засновників він склав 7,4 тис. грн.

Таким чином, розрахунок частки ОСОБА_1 повинен визначатися
виходячи з даних балансу ТОВ «ФПК «Гросс»за станом на 01.08.1999р. тобто на
найближчу дату до дати його виходу з товариства.

Відповідно до п.1. ст. 10 Закону України «Про підприємства
України»від 27.03.1991р. № 887-ХІІ «...Майно підприємства становлять основні
фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в
самостійному балансі підприємства...».

Визнані судом суми заборгованості по Донецькому
хіміко-металургійному заводу в розмірі 1354349,0 грн. та пеня в сумі 333169,0
грн. та по ВАТ „Макеївський металургійний комбінат" в розмірі 5000001,00
грн. не стягнуті з них, підлягали списанню с балансу ТОВ „ФПК „Гросс" по
розрахункам з цими боржниками з подальшим відображенням цих сум на за
балансовому рахунку 005 на протязі 5 років.

Решта ухвал та рішень Арбітражного суду Донецької області, що
маються у матеріалах справи, були прийняті після 01.08.1999р. (ухвала від
22.05.2000р. по справі № 5- 181 Б к ВАТ Артемівський завод „Перемоги
праці", рішення від 30.01.2001р. по справі № 1/2 к ВАТ „Укрцинк" та
інші) або не впливали на фінансові результати ТОВ ФПК „Гросс" станом на
01.08.1999р. (ухвали від 27.08.98 по справі 20/бБ та від 21.12.98 по справі
№35/1-16 та інші).

Таким чином сплата ОСОБА_1 як учаснику ТОВ "ФПК ТРОСС",
який вийшов із складу засновників 10.08.1999р., частки сум, отриманих ТОВ
"ФПК "ГРОСС" після його виходу із складу товариства законодавчо
не передбачена.

Рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»від 26-29.07.1999 р. в частині визначення
порядку і строків виплати частини майна і прибутку ОСОБА_1 та про затвердження
розміру вартості майна і його номенклатури, що виділене Товариством для
розрахунків з ОСОБА_1 прийнято внаслідок помилкового уявлення учасниками про
фінансовий стан підприємства, їх омани, що обумовлена істотними помилками в
звітних даних бухгалтерського обліку підприємства, що призвели до неправильного
визначення бази для розрахунку частки у вартості майна. Зокрема, необґрунтовано
включено до балансу товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» по статтям дебіторської заборгованості
та прибутки майбутніх періодів на дату виходу з Товариства ОСОБА_1 - 10.08.1999
р., дебіторську заборгованість Донецького Хіміко-металургійного заводу в сумі
основного боргу 1354300,00 грн., визнаної боржником пені в сумі 333170,00 грн.
та Макіївського металургійного комбінату в сумі 5000001,00 грн., а також суму
збільшення до нього вимог в розмірі 3544000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що наведені
обставини зумовили прийняття засновниками товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»помилкових і
неправомірних рішень, а саме:

- про сплату в 1999 році дивідендів засновникам товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»  по підсумкам роботи за 1997 рік, яке
постановлене рішенням загальних зборів учасників товариства 09.04.1999 р.;

- про затвердження розміру вартості майна і його номенклатури, що
виділене Товариством для розрахунків з ОСОБА_1, передачу йому його частки в
майні товариства в натурі, вартість якої складає 275.832 грн. 12 коп., які були
прийняті загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС» 26-29.07.1999  р.

Стосовно позовних вимог ТОВ «ФПК «ГРОСС»про витребування із
незаконного володіння відповідача, ОСОБА_1, автомобіля „ДЕУ-Нубіра", 1998
року випуску, автомобіля „Ніссан-Патрол", 1999 року випуску, та автомобіля
«ВАЗ-21099», 1999 року випуску, колегія суддів зазначає, що незаконність
переоформлення ОСОБА_1 на своє ім'я автомобілів «ДЕУ-Нубіра», «Ніссан-Патрол»та
«ВАЗ-21099»встановлено рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21
квітня 2000 р. Рішення набрало законної сили.

Зазначеним рішенням встановлено, що заява ОСОБА_1 про вихід зі
складу учасників Товариства посвідчено нотаріусом ХМНО ОСОБА_13 29 липня 1999
р., а протокол №8 загальних зборів учасників товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС», наданий ОСОБА_1 в УДАЇ
УМВДУ в Харківській області як підстава для здійснення перереєстрації,
датований 26 липня 1999 р. В той же час саме рішення про задоволення заяви
ОСОБА_1 про вихід зі складу засновників і затвердження розміру вартості майна і
його номенклатури, що виділене Товариством для розрахунків з ОСОБА_1 було
прийнято загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»29 липня 1999 р., про що свідчить зміст
Протоколу зазначених загальних зборів від 26-29 липня 1999 р.. Зміни в Договір
про заснування Товариства внесені 06.08.1999 р. шляхом підписання Додаткової
угоди до Договору про заснування товариства з обмеженою відповідальністю
«Фінансово-промислова компанія «ГРОСС», (посвідчені нотаріусом ХМНО ОСОБА_12
від 06.08.1999 р.). Відповідні зміни в статуті товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «ГРОСС»зареєстровано виконкомом
Харківської міської ради від 10.08.1999г.

30 липня 1999 року відбулася фактична передача майна ОСОБА_1, про
що свідчить акт приймання-передачі, складений на підставі протоколу № 8 зборів
учасників ТОВ ФПК „ГРОСС" від 26 липня 1999 року. Оскільки ОСОБА_1 на
момент виходу являвся одночасно і директором і засновником товариства, то він
не міг передати майно сам собі. Акт приймання-передачі підписав один із
заступників - комерційний директор ОСОБА_14. Проте службова компетенція
директора по комерційним питанням, визначена в наказі директора № 11-А від
01.03.1999 р., не містить зазначених повноважень щодо передачі майна Товариства
третім особам, в тому числі і при виході засновника зі складу учасників
Товариства. Згідно п. 7.6.2. Статуту розпорядження віднесено до компетенції
Директора товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова
компанія «ГРОСС». Відповідно до ст. 54 Закону України "Про господарські
товариства" від 19.09.1991р.
№    1576-ХІІ:    при
виході    учасника   з
товариства   з    обмеженою відповідальністю йому сплачується
вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді.
Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з
товариства і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Таким чином, право підписання акту приймання-передачі належить
директору, що здійснює повноваження в році, наступному за роком виходу
засновника зі складу учасників товариства - тобто ОСОБА_3

Стосовно посилань апелянта, що районним судом першої інстанції не
вирішено питання щодо позовних вимог ТОВ «ФПК «Гросс»про визнання недійсним
договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21099, укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_6,  договору купівлі-продажу
автомобіля ВАЗ-21099, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, договору
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21099, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а
також повернення зазначеного автомобіля ТОВ «ФПК «Гросс», колегія суддів
зазначає, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21099, 1999 року випуску укладеного між ОСОБА_1
та ОСОБА_7, договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21099, 1999 року випуску
укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а також повернення зазначеного автомобіля
Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Гросс»
були уточнені. 19.04.2007 р. ТОВ ФПК «Гросс»було подано до Фрунзенського
районного суду м. Харкова уточнення до позовних вимог, де позивач просить суд
не витребувати автомобіль ВАЗ 21099 у ОСОБА_6 та стягнути вартість автомобіля
ВАЗ 21099 з ОСОБА_1 Зазначені уточнення позовних вимог вручені представнику
ОСОБА_1, про що свідчить наданий суду їх екземпляр з підписом представника
ОСОБА_1 Позивач просив суд стягнути з Відповідача вартість зазначеного
автомобіля з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми.

Враховуючи змінені позовні вимоги та те, що вартість автомобіля
«ВАЗ-21099», білого кольору, номер двигуна НОМЕР_7, номер кузову НОМЕР_8, 1999
року випуску складає 24.822,26грн., з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої
суми, починаючи з 01.08.1999 р., сума яка підлягає стягненню з відповідача
становить: 24.822, 26 грн. + 5.056, 46 грн. (3% річних) + 2.358, 11 грн.
(інфляційні нарахування за 1999 р.) + 6.404, 14 грн. (інфляційні нарахування за
2000 р.) + 1.514, 16 грн. (інфляційні нарахування за 2001 р.) + 0,00 грн..
(інфляційні нарахування за 2002 р.) + 2.035, 43 грн. (інфляційні нарахування за
2003 р.) + 3.053, 14 грн. (інфляційні нарахування за 2004 р.) + 2.556, 70 грн.
(інфляційні нарахування за 2005 р.) + 2.879, 38 грн. (інфляційні нарахування за
2006 р.) + 471, 62 грн. (інфляційні нарахування за 2007 р.), а всього 51.151
грн. 40 коп.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики,
колегія суддів зазначає, що зобов'язання ОСОБА_1 сплатити ТОВ «ФПК «ГРОСС»66,4
тис. грн. виходить з укладених між ним і Товариством договорів позики від
01.02.1997 р., 03.09.1998 р., 25.01.1999 р., 22.02.1999 р., 02.03.1999 р.

Згідно розхідних ордерів гроші ОСОБА_1 одержані. Договори позики
заключені кожен строком на три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «ФПК «ГРОСС»просив
розірвати договори позики від 03.09.1998 р., 25.01.1999 р., 22.02.1999 р.,
02.03.1999 р.. Між тим, судом під час апеляційного провадження та судом першої
інстанції було встановлено, що термін дії зазначених договорів спливає
01.02.2000 р., 03.09.2001 р., 25.01.2002 р., 22.02. 2002 р., 02.03. 2002 р.
відповідно, отже колегія суддів погоджується з висновком Фрунзенського
районного суду, що правові підстави для розірвання договорів відсутні.

Проте враховуючи, що зобов'язання за зазначеними договорами позики
ОСОБА_1 належним чином і в установлений строк не виконані, то правовідносини,
що існують між сторонами, регулюються нормами цивільного законодавства щодо
відповідальності за порушення грошового зобов'язання (ст.214 ЦК України в
редакції 1963 року, ст.625 ЦК України). Крім того, позовні вимоги в цій частині
ОСОБА_1 визнані.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно
задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за первісним
позовом на користь позивача за первісним позовом заборгованість, що склалась в
наслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договорами
позик,  з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої
суми.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що Фрунзенський
районний суд м. Харкова законно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ТОВ
«ФПК «ГРОСС»частково.

Крім того, апелянт зазначає, що районний суд першої інстанції не
вирішив позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на майно,
рішення про передачу якого закріплене у протоколі № 3 загальних зборів
Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово промислова
компанія «Гросс»від 26-29.08.1999 р. Колегія суддів вважає необхідним
відмітити, що відповідач має право звернутись до Фрунзенського районного суду
м. Харкова з заявою про винесення додаткового рішення, проте, як свідчать матеріали
справи, відповідач не скористався наданим йому правом та за ухваленням
додаткового рішення не звертався. Винесення апеляційним господарським судом
додаткового рішення стосовно питань, які не були розглянуті судом першої
інстанції під час провадження у справі, процесуальним законодавством не
передбачено.

За таких обставин, при винесенні рішення Фрунзенський районний суд
м. Харкова всебічно, повно та об'єктивно дослідив усі фактичні обставини справи
відповідно до чинного законодавства, та дав правову оцінку наявним у матеріалах
справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна
скарга без задоволення.

Керуючись ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів
одноголосно, -

постановила:

У
задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи
відмовити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова  від
03.08.2007р. по справі №2-4136/2007 (№2-1085/2006) залишити без змін.

Головуючий суддя
Карбань І.С.

Судді
Гончар Т.В.

Шутенко
І.А.