КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2007                                                                                           № 45/233

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача - Мовчан А.О. - представник, дов. б/н від 20.12.2006,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова адміністрація у Запорізькій області

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.06.2007

у справі № 45/233 (Балац С.В.)

за позовом                               Державна податкова адміністрація у Запорізькій області

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейське консалтингове агентство"

про                                                  зобов"язання до укладення договору про надання інформаційних послуг

На підставі ст.ст. 69, 99 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги у справі № 45/233 продовжено.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.06.2007 у справі №45/233 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що оскільки позивач проекти договорів, які були надіслані відповідачеві не підписав, то такі проекти договорів не можуть вважатися офертою на укладення договорів, тому що з не підписаних проектів договорів не вбачається твердого наміру позивача вважати себе пов’язаним договором і запропонованими умовами; домовленості сторін спору щодо вирішення розбіжностей, що виникли між сторонами при укладенні договорів, немає, позивачем не названо закону, яким передбачено випадок вирішення судом розбіжностей, що виникли між сторонами при укладенні договору; сторони спору не досягли згоди з усіх істотних умов договору, тому договір є неукладеним; позовні вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права; твердження відповідача про те, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України не відповідає ст. 12 ГПК України.

Позивач в апеляційній скарзі просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2007 у справі № 45/233 скасувати з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким спонукати відповідача укласти договір про надання інформаційних послуг в редакції, викладеній в проекті договору позивача і стягнути судові витрати.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник стверджує про те, що не лише бажає укласти договір, але і зобов’язаний це зробити згідно із законом, що підтверджується доданим до проекту договору у редакції позивача листом від 21.12.2006, у якому зазначено, що позивач діє в межах та на виконання Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" від 22.02.2000 № 1490 та з огляду на норми ст.ст. 2, 4-1, 4-2, 17-3, п. 2 ст. 8 зазначеного Закону і висновку Тендерної палати про те, що на даний час існує лише одна інформаційна система у мережі Інтернету – "Портал "Державні закупівлі України", що повністю відповідає вказаному Закону і власником якого є відповідач.

В судовому засіданні відповідачем надані копії листа позивача від 08.06.2007 № 2345/10/01-213 "Про укладання договору", листа відповідача від 12.06.2007 № 17/07-06 про надсилання позивачу підписаного примірника договору № 3/06-26 від 07.06.2007 про надання інформаційних послуг щодо забезпечення розміщення інформації в інформаційній системі в мережі Інтернету, підписаного сторонами та заявлено усне клопотання про припинення провадження у справі.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем, у зв’язку із незгодою з редакцією відповідача договору про надання інформаційних послуг, не підписано запропонований відповідачем проект договору та із супровідними листом від 21.12.2006 № 4337/10/01-213 "Про укладання договору" було надіслано 21.12.2006 відповідачеві примірники проектів договорів у редакції позивача.

Відповіді на пропозицію позивача від 21.12.2006 укласти договір від відповідача не надходило.

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативними актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже відповідачем не акцептовано оферту позивача, у зв’язку із чим договір у редакції, запропонованій позивачем, є неукладеним, адже згідно з ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Також ч. 8 ст. 181 ГК України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, то такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язковим для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Із матеріалів справи не вбачається обставин, за наявності яких згідно зі  статтею 179 ГК України укладення договору є обов’язковим для сторін.

Таким чином договір про надання інформаційних послуг сторони мають право укладати на основі свого вільного волевиявлення.

Відповідно до ст. 3 ЦК України свобода договору є загальною засадою цивільного законодавства, а ч. 2 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже ухилення відповідача від укладення договору у редакції, запропонованій позивачем, не порушує та не оспорює прав і охоронюваних законом інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги немає підстав визнати такими, що відповідають законодавству та ґрунтуються на матеріалах справи, враховуючи викладене та наступні обставини.

Оскільки Законом України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" не встановлена обов’язковість укладення між позивачем та відповідачем договору про надання інформаційних послуг на суму 800 грн., то відсутні підстави стверджувати, що укладення цього договору є обов’язковим на підставі зазначеного Закону.

Також не свідчить про обов’язковість договору для обох сторін і висновок Тендерної палати України відповідно до ст. 17-3 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" від 25.04.2006 за № в-81/04/01, оскільки такі наслідки видання висновку законодавчо не закріплені.

Відповідно до ст. 10 ГПК України спори, що виникають при укладенні господарських договорів, можуть бути подані на вирішення господарського суду; згідно з ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні господарських договорів.

Отже висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для припинення провадження у справі відповідає нормам  законодавства.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі; апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Оскільки сторонами укладено договір № 3/06-26 від 07.06.2007 про надання інформаційних послуг внаслідок прийняття відповідачем пропозиції позивача, надісланої ним після прийняття оскаржуваного рішення та позивачем було запропоновано договір в іншій редакції, ніж пропонувалось 21.12.2006, то договір № 3/06-26 від 07.06.2007 не є підставою, передбаченою ст. 80 ГПК України, для припинення провадження у справі № 45/233.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2007 у справі № 45/233  залишити без змін, а скаргу без задоволення.

2.          Справу № 45/233 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.