КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2007                                                                                           № 05-5-35/8978

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                     Голюк Н.І.

За участю представників:

від позивача Куделя Д.Ю. довіреність № 206 від 17.09.07р.

від відповідача -не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ "Текко плюс"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 06.07.2007

у справі № 05-5-35/8978

за позовом                               товариства з обмеженою відповідальністю "Текко плюс"

до                                                   відкритого акціонерного товариства "Телевізійний завод "Славутич"

про                                                  визнання недійсним договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.07.2007р. (суддя    Літвінова М.Є.) повернуто без розгляду позовну заяву товариства “Текко плюс” до товариства ”Телевізійний завод Славутич” про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення № 05-А від 23.01.2007р. Ухвала суду мотивована неподанням позивачем належних доказів сплати державного мита у встановленому порядку, оскільки у платіжних дорученнях не зазначено інформації, що саме за розгляд даного позову сплачено держмито.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду, просить її скасувати, справу передати до суду першої інстанції для розгляду по суті. Заявник скарги вважає, що подані платіжні доручення містять код бюджетної класифікації, символ звітності та відповідають конкретному призначенню – оплаті державного мита на суму 85 грн. Позивач також надав довідки Головного управління держказначейства України у      м. Києві, що підтверджують надходження коштів до Державного бюджету.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтвердив свої раніше викладені вимоги.

Розглянувши позовні матеріали, заслухавши пояснення скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Посилання суду на неподання позивачем доказів сплати державного мита у встановленому порядку не відповідає позовним матеріалам, оскільки надані позивачем екземпляри платіжних доручень відповідають вимогам  п.14 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993р. № 15. Як вбачається з доданих позивачем примірників платіжок від 05.06.2007р. № 2927 та 2929, вимоги виконані в повному обсязі, оскільки на титульній стороні кожної з них містяться відбитки штампів банку про прийняття до виконання із зазначенням дати, а на звороті – відповідний напис про зарахування держмита в сумі 51 грн. та 34 грн. відповідно до держбюджету, які скріплені першим і другим підписами посадових осіб і відбитком печатки КБ “Експобанк”.

Крім цього, відповідно до Роз”яснення Президії Вищого господарського суду України  “Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України” від 28.03.2002 р. N 04-5/366, у разі виникнення сумнівів щодо надходження й зарахування державного мита до Державного бюджету України суд має право згідно з пунктом 4 статті 65 ГПК витребувати від сторони, яка подала позов, відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України. Суд міг, але не витребував жодних підтверджень про сплату мита. Однак, до розгляду апеляційної скарги позивачем надано довідки держазначейства, які підтверджують надходження коштів до бюджету. Таким чином, підстава на яку послався суд при поверненні позову, спростовується.

Отже, в даному випадку повернення господарським судом позову без розгляду є очевидно безпідставним, а позивача було позбавлено можливості використання свого права на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам чинного законодавства та фактичним обставинам, та має бути скасованою з направленням позовних матеріалів до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста Києва від 06.07.2007р. у справі №05-5-35/8978 скасувати, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Текко плюс" №163 від 17.07.07р. –задовольнити.

2.          Позовні матеріали по справі № 05-5-18/8647  направити господарському суду міста Києва для розгляду по суті.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.