ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2007 р.                                                 Справа №  10/470/05

За позовом:  Державної акціонерної холдингової компанії “Чорноморський суднобудівний завод”

(54011, м.Миколаїв, вул.Індустріальна,1)

до 1 відповідача: Дочірнє підприємство “Брідж Інтернешнл Едженсі”

(65026, м.Одеса, вул..Базарна, 60)

до 2 відповідача: Державне підприємство “Миколаївський морський торгівельний порт”

(54002, м.Миколаїв, вул..Заводська, 23)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача:

від 1 відповідача:

від 2 дповідача: Бойченко Ю.С. –дов. №09/131 від 27.09.2007р.

Суть спору: визнання недійсним договору

Миколаївський морський торговельний порт у відзиві на позов від 17.01.2006р. просить провадження у справі припинити  в зв’язку з тим, що позивач звернувся до господарського суду не за захистом своїх прав чи інтересів. В подальшому,  27.11.2007р. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв’язку з тим, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 28.07.2005р. по справі №9/121 спірний договір було розірвано, отже предмет спору відсутній. Просить провадження у справі припинити.

Дочірнє підприємство “Брідж Інтернешнл Едженсі” відзив на позов не надало, не дивлячись на те, що було повідомлено про дату засідання належним чином представник у судове засідання не з’явився.

За таких обставин, на підставі ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника 2-го відповідача.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали  справи,  суд –

в с т а н о в и в:

05.07.2004р. Державне підприємство “Миколаївський морський торговельний порт” та Дочірнє підприємство “Брідж Інтернешнл Едженсі” уклали договір №11-П, за умовами якого порт доручив, а підприємство зобов’язалось виконати ремонтні роботи на плав крані ПК-23 на території Чорноморського суднобудівного заводу.

Обсяг робіт було визначено на підставі ремонтної відомості (кошторису).

Пунктом 1.3 договору сторони встановили строк виконання робіт – 25 робочих днів з дня підписання акту приймання плавкрану в ремонт.

Договірна вартість робіт зафіксована сторонами в розмірі 371218,61 грн., в тому числі 60000,0 грн. вартість матеріалів.

Строк дії договору погоджено сторонами з моменту підписання і до 31.12.2004р.

25.11.2004 року сторони уклали додаткову угоду №1 до спірного договору, якою погодили, що виконавець приймає на себе виконання робіт згідно відомості ремонту плавкрану та додаткової відомості, якими визначено обсяги робіт та їх вартість. Крім цього, сторони також виклали п.2.1 договору в іншій редакції, якою встановили, що вартість договору складає 900629,76 грн.

Додатком 2 до договору його учасники погодили відомість ремонту плав крану, в якій вказано перелік робіт та їх вартість.

Виконання умов цього договору не є предметом спору у цій справі.

28.07.2005 року по справі №9/121 договір підряду №11-П від 05.07.2004р.  з додатковою угодою від 25.11.2004р., який було укладено між ДП “Миколаївський морський торговельний порт” та ДП “Брідж Інтернешнл Едженсі” було розірвано. Рішення набрало законної сили.

В згаданому спорі позивач приймав участь як третя особа без самостійних вимог на боці ДП “Брідж Інтернешнл Едженсі”.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що учасники спірного договору, в порушення приписів ст.843 ЦК України, якою передбачено, що у договорі підряду визначається ціна робіт або способи її визначення, пунктом 2.1 спірного договору визначили орієнтовну суму договору. Проектно-кошторисна документація розроблена не була, отже умови щодо обсягу робіт та ціни сторонами договору не визначені, що не узгоджується з положеннями ст.844 ЦК України.

Окрім цього, позивач вважає, що спірний договір не був погоджений Миколаївським морським торгівельним портом з Комісією по розгляду матеріалів щодо укладення витратних договорів, сума яких перевищує 1000 грн.

Приймаючи рішення по справі, судом взято до уваги наступне.

Відповідно до приписів ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Стаття 180 господарського кодексу України говорить, що при укладанні господарського договору (а спірний договір є саме таким) сторони зобов’язані у будь якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Спірний договір відповідає цим приписам, оскільки містить в собі предмет договору –виконання ремонтних робіт на плавкрані ПК–23,  ціну договору, яка  за додатковою угодою складає 9000629,76 грн., строк дії договору –до 31.12.2004р.

Таким чином, під час укладання договору від 05.07.2004р. та додаткової угоди до нього від 25.11.2004р. його учасники вирішили між собою та досягли згоди з усіх істотних умов, які ставляться до такого виду договорів.

Що стосується посилань позивача на те, що під час укладання договору від 05.07.2004р. з боку Миколаївського морського торговельний порт не було дотримано вимог наказів ДО „Укрморпорт” від 25.05.2003р. №234 „Про організацію договірної роботи на підприємствах, що входять до складу Державного об’єднання «Укрморпорт»та від 01.04.2003р. №10 «Про порядок договірної роботи в об’єднанні та на підприємствах, наказу Державного департаменту морського і річкового транспорту України від 07.08.2002р. №167 «Про затвердження Порядку проведення експертної оцінки матеріалів, підготовлених підприємствами Укрморрічфлоту для укладання господарських договорів на капітальне будівництво, реконструкцію і ремонт»,  а також наказу начальника порту від 06.06.2003р. №387, яким затверджено Положення «Про постійно діючу комісію по розгляду матеріалів щодо укладання господарських договорів в Миколаївському морському торговельному порту» спірний договір не було  надано комісії для узгодження, суд вважає, що ці посилання є недоречними, оскільки названі вище накази та положення є внутрівідомчими та стосуються підприємств, які входять до його складу. Одночасно слід зазначити, що невиконання стороною за договором цих нормативних документів не є підставою для визнання договору недійсним враховуючи положення статті 215 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя                                                        К.Л.Василяка