ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.11.2007
Справа №2-11/10920-2007А

За позовом – Державної податкової інспекції в м.Феодосія, (98112, м.Феодосія, вул..Кримська, 82-в)

До відповідача – Страхового акціонерного товариства «Таврія», (98100, м.Феодосія, вул..Чехова, б.16, кв.6)

Про стягнення 170,00 грн.

Суддя А.С. Цикуренко

При секретарі Круцюк П.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача  – Котов А.В., дов. у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи:

Позивач звернувся з позовними вимогами до відповідача про стягнення суму податкового боргу по комунальному податку у розмірі 170,00 грн.

Відповідач в своєму відзиві не згоден з позовними вимогами за мотивами, викладеними у відзиві.

Відповідач у судове засідання 27.11.2007 р. не з’явився, надіслав телеграму від 26.11.2007 р. (вх.№35366) про розгляд справи у його відсутність.

Справа слуханням відкладалася в порядку ст..150 Кодексу адміністративного судочинства України.

По клопотанню  представників  сторін провадження по справі здійснювалося   російською мовою у відповідності зі ст. 10 Закону України «Про судоустрій».

Розглянувши наявні в справі матеріали, дослідивши представлені докази, заслухавши представника  позивача, суд

вс т а н о в и в:

Страхове акціонерне товариство «Таврія», (98100, м.Феодосія, вул..Чехова, б.16, кв.6), () перереєстроване як юридична особа рішенням Феодосійської міської ради від 29.12.1993 р. №781/1 і поставлений на облік у ДПІ в м. Феодосія.

Згідно п.3 ст..9 Закону України „Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язани сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Пунктом 1.2 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” встановлено, що податкове зобов’язання – це зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів в порядку і в терміни, визначені цим Законом.

Відповідно до п.п.5.3.1, 5.3 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4 п.4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової декларації.

За відповідачем зі станом на 04.04.2007 р. у зв’язку з несвоєчасною сплатою податків та обов’язкових платежів, утворилася заборгованість по сплаті штрафних санкцій з комунального податку у сумі 170,00 грн., що підтверджується матеріалами справи (акт №1925/15-3/13777664 від 05.05.2006 р. про порушення податкового законодавства; перша податкова вимога №1/238 від 16.10.2006 р., друга податкова вимога №2/8 від 17.01.2007 р., картками особового рахунку), (а.с. 19-30).

У чинність п. 8 ст. 11. Закону України «Про державну податкову службу» органам державній податковій службі надане право стягувати  в бюджети й державні цільові фонди суми недоїмки, пені  й  штрафні санкції в порядку, передбаченому законодавством.

Вимоги ДПІ відповідачем не оскаржувані, у встановленому законом порядку не визнані недійсними, та є належним доказом  наявності  заборгованності у загальній сумі 170,00 грн.

У відповідності зі ст. 71 КАС України  відповідач повинен надати доказ погашення  заборгованості, тоді як таких він суду не представив.

Посилання відповідача, викладени їм у відзиві на позовни вимоги судом до уваги не приймаються на підставі наступного.

В своєму відзиві відповідач тверджує, що позивачем пропущений строк позовної давності, але це твердження суд вважає безпідставним, тому що відповідачем у представленому відзиві не вказано якими саме нормами чинного законодавства обґрунтовується це твердження.

Щодо посилань відповідача на ті обставини, що у позовній заяві позивачем невірно визначений предмет позову, на підставі того що сума позовних вимог в розмірі 170 грн. є штрафом, а не заборгованістю, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення суми податкової заборгованості в розмірі 170,00 грн., яка виникла внаслідок невиконання Страховим акціонерним товариством «Таврия» своїх зобов’язань по сплаті комунального податку, що наявне із представлених матеріалів справи, тому судом не вбачається будь-яких неточностей із визначенням позивачем своїх позовних вимог..

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з п.1.3 ст..1 Закона України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковий борг – (недоїмка) - податкове  зобов'язання  (з урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п.17.3 ст.17 Закона України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» сплата (стягнення) штрафних санкцій,  передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Пунктом 15.1.1 ст.15 Закона України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що за винятком випадків,  визначених  підпунктом  15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків  у  випадках,  визначених цим  Законом,  не  пізніше  закінчення  1095  дня,  наступного  за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі,  коли  така  податкова декларація була надана пізніше,  - за днем її  фактичного  подання.  Якщо  протягом  зазначеного  строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань,  платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір   стосовно   такої   декларації   не   підлягає   розгляду  в адміністративному або судовому порядку.

При таких обставинах суд  вважає, що вимоги позивача є  обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи й підлягають задоволенню.

Вступна та резолютивна частина постанови оголошена в судовому засіданні 27.11.2007 р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 71, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Страхового акціонерного товариства «Таврія», (98100, м.Феодосія, вул..Чехова, б.16, кв.6), (, розрахункових рахунків не має) в дохід державного бюджету, (п/р 0024 код платежу 34740709, отримувач – місцевий бюджет, Управління Державного казначейства в м.Феодосія Головного управління Державного казначейства в АРК м.Сімферополь, МФО 824026) 170,00 грн. боргу.

Постанова складена та підписана 04.12.2007 р.

Виконавчи листи видати після вступу рішення господарського суду в законну силу.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст..160 КАСУ – з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст..186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Цикуренко А.С.