СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

22.11.2007

Справа №2-13/9565-2007

За позовом Державного підприємства
«Санаторій «Форос», м. Ялта смт. Форос

До відповідача Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Про визнання недійсним договору та
усунення перешкод в користуванні майном.

Суддя ГС АР Крим А.І. Жукова

Представники:

Від позивача - не з'явився.

Від відповідача - ОСОБА_2дов. № 196
від 16.10.2007 р.

Сутність спору: Позивач - Державне
підприємство «Санаторій «Форос», смт Форос, м. Ялта звернулося до
Господарського суду АР Крим із позовом до відповідача - СПД ОСОБА_1, м.
Севастополь про визнання недійсним Договору оперативної оренди нерухомого
майна, що належить Державному управлінню справами від 01.07.2003 р. № 26  та усунення перешкод в користуванні майном.

Вимоги мотивовані тим, що вказаний
договір протиречить законодавству, оскільки не відповідає вимогам, що
пред'являються до Типового договору оренди державного майна. Окрім цього,
відповідно до ст.ст.  5, 7-9 Закону
України „Про оренду державного та комунального майна” право укладати договір
належить власникові майна - Державному управлінню справами Президента України з
дозволу Фонду державного майна України. Таким чином, позивач вважає, що договір
оперативної оренди нерухомого майна № 26 від 01.07.2003 року повинен бути
визнаний недійсним згідно ст. 217 Господарського кодексу України, а також
ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача проти
позову заперечує, мотивуючи це тим, що договір оперативної оренди нерухомого
майна № 27 від 01.07.2003 року укладений відповідно законодавства, у тому числі
Закону України „Про оренду державного та комунального майна” належним
орендодавцем. Відповідно, причини визнавати договір недійсним відсутні.

Слухання справи відкладалося, у
справі оголошувалася перерва у порядку статті 77 ГПК України.

Після перерви у судове засідання
представник позивача не з'явився, причин неприбуття суду невідомі. Про день та
час слухання справи був сповіщений належним чином - рекомендованою
кореспонденцією.

Заслухавши представника
відповідача, вивчивши обставини та матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2003 року між орендодавцем -
Державним підприємством «Санаторій «Форос», та орендарем - суб”єктом
підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1був укладений Договір
оперативної оренди нерухомого майна, що належить Державному управлінню справами
від 01.07.2003 р. № 26  Об”єкт оренди -
нежилі приміщення будівлі колишньої комунальної їдальні ДП «Санаторій «Форос»
площею 124,1 кв.м. балансовою вартістю 34279,00 грн. Ціль оренди - розміщення
підприємства громадського харчування.

09 січня 2007 року ДП „Санаторій
„Форос” направило відповідачу листа вих. № 5 з пропозицією переукласти договір
оренди відповідно із змінами у Законі України „Про оренду державного та
комунального майна” за формою, передбаченою Типовим договором оренди державного
майна. Лист був отриманий відповідачем нарочним 10 січня 2007 року, однак
пропозиція позивача була залишена без уваги.

Враховуючи, що відповідач не
задовольнив вимогу позивача по переукладанню договору оренди, ДП „Санаторій
„Форос” вважає, що є правові підстави для визнання договору недійсним.

Відповідач надав у судовому засідання
відзив на позовну заяву, в якій вказує, що підстав у визнанні договору немає,
просить у позові відмовити. На думку відповідача позивачем невірно трактуються
положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки на момент
укладання договір відповідав вимогам Закону України „Про оренду державного та
комунального майна”, був укладений від імені орендодавця належною юридичною
особою - Державним підприємством «Санаторій «Форос», якій відповідно до статті
5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” належало право
передавати у оренду об”єкти нерухомого майна, площа яких не перевищує 200 кв.
м. Крім цього, немає ніяких підстав вважати, що договір є недійсним, тому що
він укладений не у відповідності з Типовим договором оренди державного майна,
оскільки на момент укладення стаття 10 Закону України «Про оренду державного і
комунального майна» не передбачала обов'язковість застосування Типового
договору.

Суд вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими, не підлягаючими задоволенню з наступних підстав.

Згідно пункту 1.1. Договору
оперативної оренди нерухомого майна, що належить Державному управлінню справами
від 01.07.2003 р. № 26 об'єктом оренди є вбудовані нежилі приміщення будівлі
колишньої комунальної їдальні Державного підприємства «Санаторій «Форос» площею
124,1 кв.м.

Стаття 5 Закону України «Про оренду
державного і комунального майна» визначає вичерпний перелік осіб, уповноважених
передавати в оренду державне або комунальне майно, а також випадки отримання
згоди на передачу майна в оренду від Фонду державного майна України, його
регіональних відділень та представництв. Відповідно до абзацу 4 ст. 5 Закону
України «Про оренду державного і комунального майна» орендодавцями нерухомого
майна, площа якого не перевищує 200 кв. м. є державні і комунальні
підприємства, за якими це майно закріплено, при цьому отримання згоди Фонду
державного майна України не передбачено.

Таким чином, суд вважає, що у даному
випадку право передачі в оренду нерухомого майна площею менш ніж 200 кв.м.,
належить Державному підприємству «Санаторій «Форос», при цьому отримання згоди
Фонду державного майна України не є обов'язковим. З цих підстав суд не приймає
до уваги доводи позивача про те, що договір оренди повинен був укладений
Державним управлінням справами Президента України із згоди Фонду державного
майна України.

Суд вважає також безпідставною
думку позивача, що Договір оперативної оренди нерухомого майна, що належить
Державному управлінню справами від 01.07.2003 р. № 26  є недійсним, бо укладений без урахування
Типового договору оренди державного майна.

При укладенні Договору сторони
керувалися положеннями Закону України «Про оренду державного і комунального
майна» в діючій на той момент редакції з останніми змінами, внесеним Законом
України № 3065-III (3065-14) від 07.02.2002. У вказаній редакції стаття 10
Закону не передбачала обов'язковість застосування Типового договору оренди
державного майна при укладенні договору оренди державного майна. Це положення
було внесено в статтю 10 Закону тільки в 2004 році згідно внесених Законом від
29.06.2004 р. № 1905-VI змін.

Суд погоджується з позицією
відповідача, що ініціатива орендодавця переукласти Договір оренди відповідно до
Типового договору є по суті зміною умов зобов'язання в односторонньому порядку.
Проте, статтею 525 ГК України встановлено, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлене законом або договором. Таке ж правило зафіксовано в пункті 7.2.
договору оренди, а також у статті 10 Закону України «Про оренду державного і
комунального майна», які визначають, що умови договору оренди є діючими на весь
термін дії договору, у тому числі і у випадках, коли після його укладення
(приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлені правила,
які погіршують положення орендаря.

Враховуючи, що Договір оперативної
оренди нерухомого майна, що належить Державному управлінню справами від
01.07.2003 р. № 26 був укладений відповідно до законодавства, зокрема до
положень Закону України «Про оренду державного і комунального майна», судом
відхиляються доводи позивача про визнання цього договору недійсним згідно ст.
203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Так, у частині 1 статті 215 ЦК України вказано,
що підставою недійсності правочину є недотримання стороною (сторонами) вимог,
встановлених частинами 1-3, 5,6 статті 203 ЦК України у момент здійснення
правочину.

Згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними” № 3 від 28.04.1978 р., угода може бути визнана недійсною лише з
підстав і з наслідками, передбаченими законом.

За вказаних обставин позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті державного мита
та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на
позивача у порядку статті 49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошена
вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у повному обсязі
та підписане 05.12.2007 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 49, 82-84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова
А.І.