КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2007                                                                                           № 24/925б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва – Піскун І.О. (дов. № 11280/9/10-009 від 30.08.2006 р.);

від боржника  -  Прохорчук Р.В. (дов. б/н від 20.03.2007 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від 26.12.2006

у справі № 24/925б (Смілянець В.В.)

за заявою                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Брокерський дім"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Брокерський дім"

про                                                  визнання банкрутом

Постановою господарського суду м. Києва від 26 грудня 2006 року, яка прийнята у справі № 24/925-б (суддя – В.В. Смілянець), за заявою товариства з обмеженою відповідальністю “Український брокерський дім” (надалі - Боржник, Товариство) про визнання останнього банкрутом, Товариство визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна  процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Болейка В.В., якого зобов’язано подати до офіційного друкованого органу  оголошення про визнання Товариства банкрутом та надати суду звіт та ліквідаційний баланс Боржника (а.с. 44-45).

Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва (надалі – Інспекція), не погоджуючись з прийнятою постановою судом першої інстанції, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати цю постанову (а.с. 70-72).

Представник товариства з обмеженою відповідальністю “Український брокерський дім” в судовому засіданні не погоджується з вимогами, що викладені Інспекцією в апеляційній скарзі, а тому просить залишити постанову господарського суду м. Києва від 26 грудня 2006 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу від 26.02.2007 року (а.с. 76-77).

Заслухавши усні пояснення представників Боржника та Інспекції в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Український брокерський дім”звернулось до господарського суду м. Києва із заявою, в якій просило визнати товариство з обмеженою відповідальністю “Український брокерський дім” банкрутом та відкрити відносно нього ліквідаційну процедуру (а.с. 3-4). Боржник обґрунтував свої вимоги заборгованістю перед товариством з обмеженою відповідальністю Юридичне Бюро “Славний Бобриньов Зленко та Партнери” у зв’язку із невиконанням зобов’язань щодо розрахунку за надані послуги юридичного аудиту на суму 30 000 грн. 00 коп., недостатністю майна  для погашення такої суми, а також відсутністю заборгованості щодо сплати податків зборів та обов’язкових платежів, відшкодування шкоди та із заробітної плати. Товариство вважає, що його має бути визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура згідно  ст.ст. 22, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності  боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 3-4).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19 грудня 2006 року було порушено провадження у справі № 24/925-б про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Український брокерський дім” за заявою останнього в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 1-2).

Постановою господарського суду м. Києва від 26 грудня 2006 року Товариство визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна  процедура, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Болейка В.В., якого зобов’язано подати до офіційного друкованого органу протягом п’яти днів оголошення про визнання Товариства банкрутом та надати суду звіт та ліквідаційний баланс Боржника.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції в постанові посилається на те, що зборами  учасників Боржника прийняте рішення про ліквідацію Товариства та призначено ліквідаційну комісію, якою встановлено, що у відповідності з даними бухгалтерського обліку у Боржника відсутні активи для погашення кредиторської заборгованості, у зв’язку з чим грошових коштів не вистачає для проведення розрахунків із усіма кредиторами, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, місцевий суд керувався нормами ст.ст. 14, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 44-45).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Інспекції та Боржника у відкритому судовому засіданні, апеляційний господарський суд вважає, що постанова господарського суду м. Києва від 26 грудня 2006 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в постанові суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Інспекції без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Інспекція, в порушення вимог статті 33 ГПК України, не довела ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень при апеляційному провадженні.

Так в апеляційній скарзі Інспекція посилається, як на підставу неправомірності прийняття місцевим судом оскаржуваної постанови, на порушення норм матеріального права, а саме ст.ст. 1, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва вважає, що суд першої інстанції, в порушення вищенаведених норм закону, не вивчивши обставини справи у повному обсязі, необґрунтовано та передчасно виніс постанову у справі про банкрутство Боржника, оскільки у боржника не повністю сформувалася кредиторська заборгованість, а данні ліквідаційної комісії не відповідають дійсності.

Скаржник у апеляційній скарзі посилається на ст. 1 Закону, відповідно до якої органи державної податкової служби є кредитором, а платник податку, який неспроможний виконати свої зобов’язання щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) – боржником. При цьому скаржник вважає, що у Боржника може виникнути податковий борг у сумі 17 240 204,92 грн., а тому відповідно до вищезазначеної норми закону Інспекція може бути визнана кредитором Боржника на суму податкового боргу.

В обґрунтування своїх вимог Інспекція посилається на наступні обставини. ДПІ у Печерському районі м. Києва на підставі акту документальної перевірки з питань дотримання податкового валютного законодавства ТОВ “Український брокерський дім” від 17.07.2006 р. № 29/1/22-10/32667245 були винесені повідомлення-рішення від 27.11.2006 р. № на суму 17 097 390,12 грн. (податок на прибуток) та від 15.11.2006 р. № на суму 142 814,00 грн. (штрафні санкції за порушення законодавства про патентування).

Вказані посилання не відповідають вимогам діючого законодавства про банкрутство та спростовуються поданими та наявними доказами на момент прийняття оскаржуваної постанови у справі у зв’язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що Інспекція на момент прийняття оскаржуваної постанови не була ні стороною, ні учасником провадження у справі про банкрутство.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення, на підставі яких Товариству були визначені податкові зобов’язання на суму 17 097 390,12 грн. та на суму 142 814,00 грн., були оскаржені Боржником у адміністративному порядку у відповідності до п.п. 5.2.2. п. 5.2. ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, про що скаржник сам зазначає в апеляційній скарзі.

На підтвердження вищенаведених обставин Інспекцією на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2007 р. було надано скарги директора Боржника Стрілець М.В. щодо оскарження в адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень (а.с. 81-93).

Таким чином на момент прийняття оскаржуваної постанови податкові зобов’язання Товариства не були узгодженими у відповідності до ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Доказом на підтвердження даної обставини є також пояснення представника Інспекції, які він надав у судовому засіданні 26.03.2007 р., відповідно до яких податкові зобов’язання Товариства є узгодженими з 06.02.2007 р. (а.с. 97-98).

Відповідно до п.п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий борг – це узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею. Отже, на момент прийняття оскаржуваної постанови у Товариства податковий борг у розумінні ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” був відсутній.

Крім того, у матеріалах справи міститься довідка № 55/10/24-211 від 10.01.2007 р., видана ДПІ у Печерському районі м. Києва, про відсутність заборгованості у Боржника по податках і зборах станом на 10.01.2007 р.(а.с. 78).

Враховуючи положення чинного законодавство та вищевикладене, апеляційний господарський суд відхиляє доводи Інспекції щодо необґрунтованості та передчасності винесення постанови у справі про банкрутство Боржника з мотивів, що у Боржника не повністю сформувалася кредиторська заборгованість, та вважає, що Інспекцією при апеляційному провадженні не було доведено порушення оскаржуваною постановою її прав.

У зв’язку із вищевикладеним аналізом матеріалів справи та наявних у справі доказів, апеляційна інстанція дійшла висновку  про те, що Інспекцією  не спростовані правомірність висновків суду першої інстанції щодо визнання Товариства банкрутом  в порядку ст. 51 Закону.

Таким чином, Інспекцією не доведена неправомірність визнання Боржника банкрутом та прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст.  1, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 4-1, 32, 33, 34, 43, 91, 94, 99, ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Постанову господарського суду м. Києва від 26 грудня 2006 року у справі № 24/925-б залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва без задоволення.

2.          Справу №  24/925-б повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Пантелієнко  В.О.

17.04.07 (відправлено)