ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Справа№

за позовною заявою ВАТ "Західенерго", м.Львів

до відповідача Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ

3-тя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Студінська сільська рада, с.Студінка

про скасування рішення.

Суддя Т.Костів

при секретарі О.Вітинській

Представники

Від позивача: Карвацький Р.М. (довіреність № 31-20 від 04.01.2007р.)

Від відповідача: Чорній М.С. (довіреність № 02-29/364 від 20.09.2007р.)

Гладецький Т.М. (доручення № 01-1-19/239 від 06.08.2007р.)

Від 3-ої особи: Стасюк М.Р. –сільський голова

Суть спору: Позовну заяву подано відкритим акціонерним товариством “Західенерго”, м.Львів до Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ про скасування рішення №6 від 11.07.2007 р. “Про тимчасову заборону (зупинення) експлуатації глиняного кар’єру Студінського родовища суглинків та глин Бурштинською ТЕС ВАТ “Західенерго” на території Студінської сільської ради Калузького району Івано-Франківської області”, за участю 3-ої особи без самотійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Студінської сільської ради, с.Студінка.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 31.08.2007 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 20.09.2007 р. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 20.09.2007 р., 16.10.2007 р.

В судовому засіданні 30.10.2007р. до участі у справі в якості 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Студінську сільську раду, оскільки рішення у справі може вплинути на її права, свободи, інтереси або обов”язки.

Представникам роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України, справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У судових засіданнях представники позивача позов підтримали з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердили, зокрема, що оспорюваним рішенням відповідач протиправно заборонив експлуатацію глиняного кар’єру. Ствердили, що земельна ділянка, на якій розташований кар’єр, передана в оренду позивачеві на підставі договору оренди від 14.08.2006 р., глина належить до корисних копалин місцевого значення, позивач її видобуває для власних господарських та побутових потреб, при цьому глибина розробки не перевищує 2 м.. З посиланням на ст. 23 Кодексу України “Про надра” вважають можливою таку розробку родовища без спеціального дозволу. Просить позов задовольнити.

Представники відповідача позов заперечили з мотивів, зазначених у запереченні на позов. Ствердили, що земельна ділянка була надана в оренду позивачу всупереч законодавству без виготовлення проекту її відведення, а розробка кар’єру здійснюється позивачем всупереч ст. 17 Кодексу України “Про надра” без акту про надання гірничого відводу та без спеціального дозволу (ліцензії). Вважають оспорюване рішення законним, підставним та просять у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

“Бурштинська теплова електростанція” є відокремленим структурним підрозділом (структурною одиницею) позивача без права юридичної особи, що підтверджується довідкою №2262 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ). Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області є юридичною особою, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи №838964 від 01.03.2007 р.

14.08.2006 р. між Студінською сільською радою (орендодавець) та позивачем (орендар) був укладений договір оренди землі промислового призначення в селі Студійка калузького району, згідно із п. п. 1, 2 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 66977 кв.м. промислового призначення для обслуговування існуючого кар’єру “Студінка” та під’їзної дороги  строком на п’ять років. У відповідності до п. п. 10, 11 договору, земельна ділянка передається в оренду для обслуговування існуючого кар’єру “Студінка” та під’їзної дороги, цільове призначення –землі промисловості. Межі земельної ділянки встановлені в натурі, що підтверджується відповідним актом.

Відповідач стверджує про відсутність проекту відведення даної земельної ділянки, що порушує вимоги ст. 123 ЗК України. Згідно із ч. 3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок здійснюється за проектами відведення у порядку, встановленому ст. ст. 118, 123 ЗК України однак лише у випадках зміни їх цільового призначення та їх передачі із земель запасу під забудову. Однак, належних доказів необхідності у даному випадку розробки та погодження проекту відведення, суду не надано. З матеріалів справи не вбачається факт зміни цільового призначення земельної ділянки чи її забудови.

Не заслуговує на увагу також посилання на рішення 8 сесії Студінської сільської ради 5 демократичного скликання від 10.08.2007 р. “Про відміну рішення 2-ої сесії сільської ради 5-го демократичного скликання від 28 липня 2006 року “Про затвердження проекту земельно-кадастрової інвентаризації та надання земельної ділянки в оренду”. Враховуючи, що рішення 2-ої сесії сільської ради 5-го демократичного скликання від 28 липня 2006 року “Про затвердження проекту земельно-кадастрової інвентаризації та надання земельної ділянки в оренду” за своїм змістом є правовим актом індивідуального характеру, яке було реалізоване сторонами, подальша його відміна не впливає на права та обов’язки сторін. Недійсним таке рішення 2-ої сесії сільської ради 5-го демократичного скликання від 28 липня 2006 року “Про затвердження проекту земельно-кадастрової інвентаризації та надання земельної ділянки в оренду” не визнавалось.

Згідно із ч. 2 ст. 126 ЗК України, право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Враховуючи, що згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини, що договір оренди землі промислового призначення в селі Студійка калузького району від 14.08.2006 р. не розірваний, недійсним не визнавався, покликання на недотримання порядку його укладення не стосується суті даного спору та не доведено у встановленому порядку.

26.06.2007 р. Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області було складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, яким встановлено, що видобуту глинку позивач використовує як добавку для утилізації відходів, хоча не отримав спеціального дозволу на користування надрами, у чому відповідач вбачає порушення ч. 2 ст. 18 Кодексу України “Про надра”. На підставі зазначеного акта Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області винесла оспорювань рішення №6 від 11.07.2007 р. “Про тимчасову заборону (зупинення) експлуатації глиняного кар’єру Студінського родовища суглинків та глин Бурштинською ТЕС ВАТ “Західенерго” на території Студінської сільської ради Калузького району Івано-Франківської області”, яким, у зв’язку із відсутністю у позивача спеціального дозволу на користування надрами та акту про надання гірничого відводу тимчасово заборонено (зупинено) з 16.07.2007 р. експлуатацію зазначеного глиняного кар’єру.

Згідно із ч. 2 ст. 65 ЗК України, порядок використання земель промисловості встановлюється законом. Ст. ст. 16, 17 Кодексу України “Про надра” передбачає необхідність отримання гірничого відводу, спеціального дозволу на використання надр. Водночас, згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 18 Кодексу України “Про надра”, земельні ділянки для користування надрами надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу. Місцеві Ради народних депутатів при наданні земельної ділянки для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення одночасно надають у користування і надра. У відповідності до ч. 1 ст. 23 вказаного закону, землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів і прісні підземні води до 20 метрів та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 ГК України господарською діяльністю є діяльність суб’єкта господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 3 ГК України, господарська діяльність може здійснюватись для досягнення економічних і соціальних результатів як з метою одержання прибутку, так і без такої мети. Як випливає з листа №04-2/6-2367-78 від 03.11.1998 р. Державного управління екологічної безпеки в Івано-Франківській області, виробництво шлакового гравію із шлакових відходів належить до природоохоронних заходів, що, відповідно, здійснюється в рамках господарської діяльності. Належних доказів розробки зазначеного кар’єру не для господарських і побутових потреб, а також здійснення такої розробки із порушенням максимальної глибини розробки, встановленої у ст. 23 Кодексу України “Про надра”, суду не надано, з матеріалів справи такі обставини не випливають. Відповідно, позивач правомірно видобував корисні копалини місцевого значення в межах наданої йому земельної ділянки без отримання спеціального дозволу чи гірничого відводу. Зазначена обставина належними доказами не спростована. У відповідності до ст. 71 КАС України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЦК України, ч. 2 ст. 20 ГК України, суд вправі визнати недійсним, чи незаконним та скасувати правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, лише якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Скасувати рішення Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ №6 від 11.07.2007 р. “Про тимчасову заборону (зупинення) експлуатації глиняного кар’єру Студінського родовища суглинків та глин Бурштинською ТЕС ВАТ “Західенерго” на території Студінської сільської ради Калузького району Івано-Франківської області”.

3.          Стягнути з Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області (м.Івано-Франківськ, вул.Сахарова,23а, ) на користь ВАТ „Західенерго” (м.Львів, вул.Козельницька,15, ) 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя