ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" листопада 2007 р.

Справа № 17/580/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Мишкіної
М.А.

суддів Гладишевої
Т.Я.

Поліщук Л.В.

Склад судової колегії змінений
розпорядженнями голови Одеського апеляційного господарського суду №153 від
12.11.2007р., заступника голови Одеського апеляційного господарського суду №172
від 26.11.2007р.

при секретарі судового засідання
Скуділо О.В.

за участю представників сторін:

від позивача -  не з'явився;

від відповідача -
Лєвда Г.В. - по довіреності

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю “Гурман-Сервіс”

на рішення господарського суду Миколаївської
області від 11.09.2007р.

по справі № 17/580/07

за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю “Гурман-Сервіс”

про
стягнення заборгованості за договором купівлі продажу від 01.07.2006р.

(сторони та суть спору зазначаються
згідно рішення суду)

Сторони належним чином повідомлені
про час і місце судового засідання.

У судовому засіданні 27.11.2007р.
згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Встановив:

В серпні 2007р. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Миколаївської
області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Гурман-Сервіс”
про стягнення з останнього 183455,99грн., з яких 79397,48грн. -основна
заборгованість по оплаті поставленої молочної продукції, 104058,51грн. -пеня,
посилаючись на ст.ст.526, 530, 549, 692 ЦК України, п.п.2.2., 3.1. договору
купівлі-продажу від 01.06.2006р.

У відзиві на позовну заяву ТОВ
“Гурман-Сервіс” визнало позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі
79397,48грн. та заперечувало проти стягнення пені.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 11.09.2007р. (суддя
-Коваль С.М.) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь
позивача суму основного боргу у розмірі 79397,48грн., пеню у розмірі
9339,92грн., 793,97грн. витрат по сплаті держмита та 118грн. витрат на ІТЗ
судового процесу; стягнуто з позивача на користь Державного бюджету України
102грн. витрат по сплаті держмита.

В обґрунтування свого рішення суд
послався на ст.ст. 526, 530, 549 ЦК України,
п.п.2.2, 3.1. договору купівлі-продажу та зазначив наступне: сума
основного боргу відповідачем не заперечується; сторонами підписаний акт
взаєморозрахунків станом на 01.05.2007р.; судом перераховано розмір та період
нарахування пені з урахуванням ст.3 Закону України “Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” та
строку позовної давності, встановленого ст.258 ЦК України.

ТОВ “Гурман-Сервіс” не
погодилось з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить
рішення господарського суду Миколаївської області від 24.09.2007р. скасувати
та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування
своїх вимог ТОВ “Гурман-Сервіс” посилається на неналежне повідомлення судом
скаржника про час та місце засідання суду, що є підставою для скасування
рішення суду згідно п.2 ч.2 ст.104 ГПК України; залишення судом без уваги, що
відносно скаржника 24.07.2007р. порушено справу про банкрутство та введено
мораторій на задоволення вимог кредиторів; 07.08.2007р. введено процедуру розпорядження
майном боржника і призначено розпорядника майна; 28.08.2007р. розміщено в
газеті оголошення про порушення справи про банкрутство скаржника; 09.10.2007р.
затверджено реєстр вимог кредиторів серед яких відсутні кредиторські вимоги
позивача, отже відповідно до ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” кредиторські вимоги
позивача вважаються погашеними; згідно ч.4 ст.12 цього Закону протягом дії
мораторію на задоволення вимог кредиторів неустойка не нараховується.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
“Гурман-Сервіс” ФОП ОСОБА_1 заперечує проти її задоволення, зазначає, зокрема,
про визнання відповідачем суми заборгованості в розмірі 79397,48грн.; зменшення
судом розміру пені згідно вимог законодавства; відсутність посилань відповідача
на справу про банкрутство ТОВ “Гурман-Сервіс” у суді першої інстанції та
необґрунтованість посилання скаржника на введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів як на підставу скасування оскаржуваного рішення.

У засіданні суду апеляційної
інстанції представники сторін підтримали наведені позиції стосовно результатів
перегляду рішення в апеляційному порядку.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального
права, повноту встановлення обставин справи та відповідність ним висновків
суду, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку
про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено в ході апеляційного провадження, 01.07.2006р. ФОП ОСОБА_1
(надалі -Продавець) та ТОВ “Гурман-Сервіс” (надалі -Покупець) уклали договір
купівлі-продажу молочної продукції, згідно якого Продавець зобов'язався
поставити, а Покупець прийняти та оплатити молочну продукцію за цінами,
визначеними домовленістю сторін; Покупець зобов'язався здійснювати оплату за
поставлений товар впродовж трьох календарних днів по факту поставки товару та
нести відповідальність за несвоєчасну оплату товару у вигляді пені в розмірі
0,5% від загальної суми несплаченої в строк продукції за кожен день
прострочення (п.1.1., п.1.2., п.2.2., п.3.1. договору купівлі-продажу від
01.07.2006р.).

Згідно наявних у матеріалах справи
накладних №3, №7 від 03.07.2006р., №10 від 05.07.2006р., №15 від 07.07.2006р.,
№24 від 10.07.2006р., №30 від 12.07.2006р., №35 від 14.07.2006р., №40 від
17.07.2006р., №44 від 19.07.2006р., №51 від 21.07.2006р., №56 від 24.07.2006р.,
№61, №62 від 26.07.2006р., №68 від 28.07.2006р., №73 від 31.07.2006р., №77 від
02.08.2006р., №83 від 04.08.2006р., №89 від 07.08.2006р., №94 від 09.08.2006р.,
№103 від 10.08.2006р., №107 від 14.08.2006р., №412 від 16.08.2006р., №417 від
18.08.2006р., №422 від 21.08.2006р., №426 від 23.08.2006р., №432 від
28.08.2006р. №437 від 30.08.2006р., №442 від 01.09.2006р., №448 від
04.09.2006р., №459 від 06.09.2006р., №464 від 08.09.2006р., №470 від
11.09.2006р., №473 від 13.09.2006р., №477 від 15.09.2006р., №485 від
18.09.2006р., №489 від 20.09.2006р., №493 від 22.09.2006р., №502 від
25.09.2006р., №506 від 27.09.2006р., №510 від 29.09.2006р., №517 від
02.10.2006р., №522 від 04.10.2006р., №528 від 06.10.2006р., №534 від
09.10.2006р., №539 від 11.10.2006р., №543 від 13.10.2006р., №552 від
16.10.2006р., №556 від 18.10.2006р., №559 від 20.10.2006р., №567 від
23.10.2006р., №571 від 25.10.2006р., №575 від 27.10.2006р., №583 від
30.10.2006р., №588 від 01.11.2006р., №593 від 03.11.2006р., №601 від
06.11.2006р., №606 від 08.11.2006р., №609 від 10.11.2006р., №618 від
13.11.2006р., №622 від 15.11.2006р., №625 від 17.11.2006р., №633 від
20.11.2006р., №639, №640 від 22.11.2006р., №643 від 24.11.2006р., №651 від
27.11.2006р., №655 від 29.11.2006р., №660 від 01.12.2006р., №667 від
04.12.2006р., №672 від 06.12.2006р., №675 від 08.12.2006р., №683 від
11.12.2006р., №687 від 13.12.2006р., №694 від 15.12.2006р., №701 від
18.12.2006р., №707 від 20.12.2006р., №709 від 22.12.2006р., №716 від
25.12.2006р., №720 від 27.12.2006р., №722 від 29.12.2006р. відповідачу було
поставлено молочної продукції на суму 162002,02грн.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції встановлено, що підставами перерахування грошових коштів відповідачем
вказана оплата продуктів харчування за накладними, реквізити котрих взагалі
відсутні в акті звіряння розрахунків (крім накладної №56 від 17.07.2006р.).
Водночас позивачем на виконання ухвали суду апеляційної інстанції не подані
докази сплати 7604,54грн. та 5000грн. готівковими коштами, що унеможливлює
віднесення цих оплат на ту чи іншу частину поставок молочної продукції за
договором купівлі-продажу від 01.07.2006р.

В засіданні суду апеляційної
інстанції представник ТОВ “Гурман-Сервіс” пояснив, що відповідач підтверджує
правильність відображення в акті звіряння стану розрахунків між сторонами за
вказаним договором, тобто за домовленістю сторін усі проплати віднесені в
погашення боргу за вказаними в акті звіряння накладними.

Таким чином, виходячи з даних акту
звірки розрахунків слід вважати, що станом на           01.05.2007р. відповідач заборгував
позивачу 73937,48грн. по оплаті поставленої молочної продукції, отже місцевий
господарський суд обґрунтовано та правомірно стягнув цю заборгованість з
відповідача на підставі ст.ст.526, 530 ЦК України.

Посилання скаржника на порушення
господарським судом судом Миколаївської області провадження у справі про
банкрутство ТОВ “Гурман-Сервіс” 24.07.2007р. (справа №5/694/07) та введення
мораторію на задоволення вимог кредиторів не приймаються до уваги судом
апеляційної інстанції як підстава для скасування оскаржуваного рішення в
частині стягнення основного боргу, оскільки: по-перше, у відзиві на позов
(а.с.61), що надійшов до місцевого господарського суду 11.09.2007р., відповідач
погодився з наявністю заборгованості та не виклав жодних зауважень стосовно
порушення провадження у справі про банкрутство, хоч і був обізнаний щодо цієї
обставини, а в суді апеляційної інстанції не обґрунтував неможливість подання
відповідних доказів щодо банкрутства ТОВ “Гурман-Сервіс” згідно з приписами ч.1
ст.101 ГПК України; по-друге, порушення провадження у справі про банкрутство
боржника не позбавляє кредитора вимагати погашення заборгованості шляхом
подання позовної заяви і не є перешкодою для задоволення судом  позову у випадку обґрунтованості та правомірності
позовних вимог.

Посилання скаржника на приписи ч.2
ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом” і його уявлення про погашення вимог ФОП ОСОБА_1 у зв'язку з їх
незаявленням у справі про банкрутство є безпідставними і помилковими: адже
згадана норма Закону про банкрутство стосується виключно вимог конкурсних
кредиторів, заявлених з пропущенням встановленого строку або не заявлених
взагалі.

ФОП ОСОБА_1 не є кредитором у справі
про банкрутство ТОВ “Гурман-Сервіс” (ухвала господарського суду Миколаївської
області від 09.10.2007р. по справі №5/694/07 про затвердження реєстру
кредиторів).

Дослідивши матеріали справи на
предмет обґрунтованості оскаржуваного рішення в частині стягнення пені у сумі
9339,92грн. колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд
неповно з'ясував обставини, що  мають
значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права -ст.549
ЦК України, ст.3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань”, не врахував положення ч.2 ст.551 ЦК України, ч.4, 6
ст.231 Господарського кодексу України.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства; розмір неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі; сторони можуть домовитися про зменшення розміру
неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків,
передбачених законом.

За приписами ч.ч.4, 6 ст.231
Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором; при цьому
розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його
виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг); штрафні
санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час
користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом
або договором.

Ст.ст.627, 628, 629 ЦК України встановлюється
свобода  договору, можливість визначення
його умов на розсуд сторін та обов'язковість договору до виконання  сторонами.

Виходячи з наведеного та за змістом
п.3.1. договору від 01.07.2006р., який з врахуванням відсутності доказів
припинення його дії в порядку, визначеному п.4.2., вважається пролонгованим на
2007р., позивач правомірно вимагав стягнення пені на підставі п.3.1. договору,
розмір якої повинен визначитись відповідно до умов договору, а саме 0,5% від
загальної суми несплаченої в строк продукції за кожен день прострочення.

З цих підстав застосування судом
першої інстанції до спірних правовідносин з нарахування та стягнення пені за
договором від 01.07.2006р. ст.3 Закону України “Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” є помилковим, а розрахунок пені з
застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, - безпідставним.

Місцевий господарський суд стягнув
9339,92грн. пені, не навівши в оскаржуваному рішенні розгорнутого розрахунку
цієї суми. Позивач, звертаючись до суду з позовом, а в подальшому надавши
розрахунок  пені з клопотанням про
залучення додаткових доказів на вимогу суду апеляційної інстанції, визначив
суму пені, що підлягає стягненню у розмірі 104058,51грн.

Проте наданий позивачем розрахунок не
ґрунтується на умовах договору, оскільки не відображує дійсні терміни
прострочення платежів за кожною накладною у зв'язку з відсутністю об'єктивної
можливості віднести ті чи інші часткові оплати на погашення конкретної партії
товару за певною накладною

Зважаючи на викладене, колегія суддів
констатує наступне: матеріалами справи підтверджується і не заперечується
відповідачем останнє часткове погашення заборгованості ТОВ “Гурман-Сервіс” у квітні
2007р. 5000грн. готівковими коштами, наявність станом на 01.05.2007р.
простроченої заборгованості відповідача перед ФОП ОСОБА_1 за договором від
01.07.2006р. у сумі 79397,48грн., що і відображено  в акті звіряння розрахунків.

За таких обставин з огляду вимог ч.6
ст.232 Господарського кодексу України період нарахування пені визначається з
01.05.2007р. по 24.07.2007р. (дату порушення провадження у справі про
банкрутство ТОВ “Гурман-Сервіс”), становить 84 дні, а розмір пені, що підлягає
стягненню з відповідача за порушення договірних зобов'язань з оплати товару,
розраховується відповідно до п.3.1. договору наступним чином: 79397,48грн. х
0,5% : 100 х 84 = 33346,94грн.

На підставі вищенаведеного,
оскаржуване рішення від 11.09.2007р. слід змінити в частині стягнення з ТОВ
“Гурман-Сервіс” пені у сумі 9339,92грн. з прийняттям нового рішення про
стягнення з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 33346,94грн. пені з відповідним
перерозподілом судових витрат у справі за ст.49 ГПК України.

В іншій частині оскаржуване рішення слід
залишити без змін, доповнивши резолютивну частину рішення висновком про відмову
у позові ФОП ОСОБА_1 про стягнення пені у сумі 70711,57грн., в порушення
положень ст.84 ГПК України відсутнім в рішенні від 11.09.2007р.

Крім того, з ФОП ОСОБА_1 слід
стягнути до Державного бюджету України 1040,59грн. недоплаченого при поданні
позовної заяви держмита з одночасним пропорційним відшкодуванням цих витрат
позивачу за рахунок ТОВ “Гурман-Сервіс” (ст.46 ГПК України).

Твердження скаржника про порушення
судом норм процесуального права у зв'язку з несповіщенням відповідача про час і
місце судового засідання 11.09.2007р. спростовуються матеріалами справи -
заявою ТОВ "Гурман-Сервіс" (а.с.71) про відкладення призначеного на
11.09.2007р. судового засідання, відтак підстави для скасування оскаржуваного
рішення за п.2 ч.3 ст.104 ГПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.44, 46, 49, 101-105
Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ “Гурман-Сервіс”
залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду
Миколаївської області від 11.09.2007р. змінити, виклавши п.п.2, 3 у наступній
редакції:

“2. Стягнути з ТОВ “Гурман-Сервіс”
на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 79397,48грн. основного боргу,
33346,94грн. пені, 1137,43грн. держмита та 73,16грн. витрат на ІТЗ судового
процесу.

3. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного бюджету України 1040,59грн. держмита”;

та доповнивши резолютивну частину
рішення п.4 наступного змісту:

“У задоволенні решти позовних вимог
відмовити”.

Доручити господарському суду
Миколаївської області видати відповідні накази з зазначенням необхідних
реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя:                                                                Мишкіна М.А.

Судді:
Гладишева Т.Я.

Поліщук Л.В.