Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" листопада 2007 р.
Справа № 12/809

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Сторожук О.В., засновник, Левчук Т.В., довір. від 15.11.05.

від відповідачів 1. Мостович Р.Л., довір. №6955 від 16.07.07.         2. Кузьменко Н.М., довір. №21-11/936 від 22.12.06.

третіх осіб: не з'явився (був присутній у засіданні суду 22.08.07. Гуртовенко Р.М., довір. від 20.08.07.)

Розглянув справу за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будкомплектація" (м.Житомир)

до 1.Відділу Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонногоуправління юстиції (м.Коростень)

2.Головного управління державного казначейства України в Житомирській  області (м.Житомир)

третіх осіб: Виробничо-комерційного підприємства "Укрпроміндустрія" (м.Коростень)

про захист права стягувача шляхом стягнення майнової шкоди в сумі 123664,25грн. та немайнової в розмірі 50000,00грн.

У засіданні суду 15.11.07. оголошувалась перерва до 22.11.07. напідставі ст.77 ГПК України.

Спір розглядається у більш тривалий термін за погодженням сторін у відповідності до ч.4  ст.69 ГПК України.

01.04.2005р. позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом  до Коростенського міського відділу Державної виконавчої служби Коростенського міського управління юстиції Житомирської області  про визнання фактів бездіяльності  при виконанні судового рішення по виконавчому провадженню №1383 про стягнення з Виробничо-комерційного підприємства "Укрпроміндустрія" 116544,33грн. боргу, 1748,16грн. річних, 4079,05грн. інфляційних, 1223,71грн. державного мита та 69,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Позивач просив, також, стягнути з Коростенського міського відділу Державної  виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області прямий борг в сумі 123664,25грн., пеню в розмірі 10069,25грн. та інфляційні в розмірі 26711,48грн.

Рішенням господарського суду від 30.05.2005р. було замінено відповідача - Відділ Державної виконавчої служби Коростенського міського управління юстиції Житомирської області  його правонаступником - Відділом державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області та у задоволенні позову ПВКП "Будкомплектація" відмовлено (а.с.101-103,т.1).

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 15.11.2005р. рішення господарського суду Житомирської області від 30.05.2005р. залишено без змін (а.с.128-130,т.1).

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2006р. рішення господарського суду від 30.05.2005р. та постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 15.11.2005р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області (а.с.158-161,т.1).

19.10.2006р. позивач подав до господарського суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області завдану пряму дійсну шкоду, заподіяну невиконанням судового рішення  в сумі 123664,25грн. та завдану немайнову шкоду, заподіяну невиконанням судового рішення в сумі 50000грн. (а.с.14-15, т.2).

Ухвалою господарського суду від 19.10.2006р. було замінено відповідача у справі його правонаступником - Державною виконавчою службою у Коростенському районі та позов залишено без розгляду (а.с.18, т.2).

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 27.03.07.  ухвалу господарського суду  Житомирської області від 19.10.06. скасовано в частині залишення  позову без розгляду, справу  передано на розгляд до господарського суду Житомирської області (а.с.53-54, т.2).

Оскільки розпорядженням голови суду було передано справу  на розгляд судді Брагіній Я.В., то  ухвалою господарського суду Житомирської області  від 28.04.07. прийнято  дану справу  до свого провадження (а.с.56, т.2).

Ухвалою господарського суду  Житомирської області від 07.06.07. залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  - Виробничо-комерційне підприємство "Укрпроміндустрія" (а.с.77, т.2).

А ухвалою суду від 22.08.07.  замінено неналежного відповідача - Державну виконавчу службу в Коростенському районі на належного відповідача - Відділ державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного  управління юстиції Житомирської області (а.с.154, т.2).

19.09.07р. позивач надіслав до господарського суду Житомирської області уточнення позовних вимог, згідно яких просить суд  захистити права стягувача   - позивача, які порушені в ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №1383, розпочатого  13 квітня 2002 року на підставі виконавчого документу - наказу господарського суду  Житомирської області від 29.03.2002р. №11/3434 та незаконними діями і бездіяльністю ВДВС  Коростенського МРУЮ Житомирської області завданої прямої дійсної шкоди, заподіяної невиконанням судового рішення в сумі 123664,25грн. та стягнення немайнової шкоди, заподіяної  невиконанням судового рішення в сумі 50000,00грн. методом списання стягнутих коштів з рахунків ВДВС Коростенського МРУЮ Житомирської області в Головному управлінні Державного казначейства України в Житомирській області (а.с.14-15, т.3).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 20.09.07. залучено до участі у справі другого відповідача -  Головне управління Державного казначейства України в Житомирській області (а.с.21,т.3).

Представники позивача в засіданні суду підтримали позовні вимоги, пояснили, що перший відповідач  протягом періоду з 20.04.02р. по 16.01.03р. не вжив всіх заходів, передбачених законом для виконання рішення суду, так як рішення не було виконано в примусовому порядку - кошти стягувач не отримав,  не здійснено своїх обов'язків Державною виконавчою службою  по виконанню рішення суду, тобто ще в квітні 2002 року не накладено арешт на рахунки боржника в банках.  Станом на 27.05.2002 року існувала реальна можливість стягнення боргу, тому що на рахунку боржника - третьої особи знаходилося достатньо коштів для виконання рішення суду.  Перший відповідач допускаючи бездіяльність і неналежне виконання виконавчих дій порушив права стягувача на отримання належних йому коштів, чим завдав позивачеві майнову та значну немайнову шкоду. Відповідно до ст.56 Конституції України позивач має право на  відшкодування  за рахунок держави матеріальної та  немайнової шкоди, завданої незаконними діями, бездіяльністю органів державної влади, посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Представники першого відповідача в засіданнях суду проти позову заперечили, пояснили, що державна виконавча служба  прийняла наказ господарського суду у справі №11/3434 до примусового виконання.  Після отримання заяви позивача про примусове виконання рішення суду у справі 11/3434, тобто наказу, державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.04.02. А 27.05.02р. прийняв постанову про арешт коштів боржника, яку надіслав 10.06.02. до банку Коростенської філії АППБ "Аваль".  Вважає, що постанова про арешт коштів боржника винесена вчасно, оскільки станом на день винесення постанови Закон України "Про виконавче провадження" не встановлював конкретно строків для її прийняття. Але коштів у боржника та майна не було, тому державним виконавцем було складено акт про відсутність майна. Крім того, зазначив, що стягувач відмовився від стягнення, так як звернувся із заявою  повернути йому без подальшого виконання наказ господарського суду.  Якщо позивач вважав дії першого відповідача неправомірними, то мав можливість повернути наказ повторно до виконання.  В постанові про закінчення виконавчого провадження від 16.01.2003р. державний виконавець стягувачеві роз'яснив, про можливість пред'явлення виконавчого документа до виконання в строк  до 16.01.04. Зазначену постанову позивач не оскаржив у передбачений законом термін і не повернув  наказ господарського суду до виконання першому відповідачеві.

Представник другого відповідача в засіданнях суду позов не визнав, свої доводи виклав у відзиві. Пояснив, що другий відповідач не розпоряджається коштами, а здійснює контроль.

Представник третьої особи в засідання суду не з'явився. В засіданні суду  22.08.07. пояснив, що позов безпідставний,  надав відзив, в якому зазначив, що перший відповідач правомірно  виніс постанову  про закінчення виконавчого провадження, так як у боржника не було жодних активів та коштів, і останній не проводив господарської діяльності. Позивач не надав доказів у підтвердження неправомірних дій чи бездіяльності відповідачів та факту причинення збитків першим відповідачем позивачеві (а.с.137-138,т.2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14 березня 2002 року у справі №11/3434 було стягнуто з Виробничо- комерційного підприємства  "Укрпроміндустрія" (м. Коростень,) на користь Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будкомплектація" (м.Житомир)  116544,33грн. боргу, 1748,16грн. річних, 4079,05грн.  інфляційних, 1223,71грн. державного мита та 69,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.48 ,т.3).

На виконання зазначеного рішення видано наказ №11/3434 від 29.03.02. (а.с.13,т.1).

За вихідним №8 від 04.04.2002 року позивач надіслав до  першого відповідача наказ  господарського суду Житомирської області №11/3434 для примусового виконання рішення суду (а.с.14,т.1).

13.04.02. державний виконавець  відділу Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління  юстиції   прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження за №1383, якою встановив термін для добровільного виконання  наказу №11/3434 до 20.04.2002 року(а.с.15,т.1).

Відповідно до ст.5  Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ з відповідними змінами,  державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Оскільки в добровільному порядку не було виконано рішення суду (зазначений наказ), то  27.05.02. першим відповідачем винесено постанову про арешт коштів (а.с.16,т.1), яку  було надіслано до банку 10.06.02., про що свідчить супровідний лист до постанови (а.с. 17,т.1).

Також не було надіслано запити до ДАІ, БТІ з метою встановлення наявності майна у третьої особи - боржника.

Зазначений наказ господарського суду Житомирської області у справі №11/3434 не виконаний в примусовому порядку  першим відповідачем.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" з відповідними змінами станом на період відкриття виконавчого провадження (13.04.02.) і до 16.01.03.  (закриття виконавчого провадження)  державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії та виконати рішення,  н е  п о в ' я з а н і  з реалізацією майна  боржника, не пізніше ніж у двомісячний строк з дня надходження виконавчого документа.

Разом з тим, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову враховуючи наступне:

- Відповідно до ч.2 ст.86 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

З врахуванням приписів ст.440 ЦК Української РСР, яка діяла на період правовідносин між позивачем та першим відповідачем (із 13.04.02. по 16.01.03.), шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з її вини.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України (яка діє на період звернення з позовом до суду та на час розгляду справи) , майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному осязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи - шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок.

Шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку  між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Проте,  позивач не надав доказів, в підтвердження причинного зв'язку неправомірних дій відповідачів та завданою  йому шкодою і такі докази відсутні у матеріалах справи.

Як уже зазначав суд вище,  27.05.02р. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Коростенського міського управління юстиції Житомирської області  винесено постанову про арешт коштів боржника  (а.с.16,т.1), яку супровідним листом № 5665 від 10.06.02р. (а.с.17, т.1) направлено керуючому Коростенської філії АППБ "Аваль".

Слід зазначити, що не направивши зазначену постанову про арешт коштів на наступний день після дня її винесення перший відповідач не вчинив неправомірних дій, оскільки ст.55 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції станом на січень 2003 року  не містила вимоги про те, що копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається  до банків чи інших фінансових установ.

Статтю 55 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено новою частиною щодо надіслання постанови про арешт коштів до банку та боржнику  не пізніше наступного після її винесення дня згідно із Законом України від 10.07.2003 р. №1095-ІУ.

Не вчинив перший відповідач неправомірних дій і винісши постанову про накладення арешту 27.05.02., оскільки відповідно до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" із змінами станом на час її винесення, державний виконавець проводить виконавчі дії не пізніше ніж у двомісячний строк з дня надходження виконавчого документу.

Навіть якщо б перший відповідач надіслав постанову про арешт коштів до банку на наступний день, тобто 28.05.02., то кошти на рахунку третьої особи - боржника були відсутні, що підтверджується  відповіддю  Коростенського філіалу Акціонерного поштово- пенсійного банку  від 29.09.02р. на запит Відділу державної виконавчої служби Коростенського міського управління юстиції, в якому зазначається, що за період з 28.05.2002р. по 26.09.2002р. рух коштів не проводився (а.с.20,т.1), а також на запит суду надіслано  виписки з банку ( рух коштів за період 01.01.02. по 31.12.02.), які свідчать, що кошти в сумі 2001,52грн. зняті з рахунку 27.05.02. і більше руху коштів не було (а.с.81,т.2).

15.07.02р. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Коростенського міського управління юстиції Житомирської області складено акт про неможливість стягнення   із-за відсутності майна (а.с.18,т.1).

Слід зазначити, що й інші матеріали справи свідчать про відсутність майна у боржника - третьої особи на період виконання рішення суду першим відповідачем, зокрема: відповідь  головного управління статистики у Житомирській області від 12.10.07. за №19-12-101 про відсутність діяльності боржника (а.с.23,т.1), відповідь Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації  від 21.06.07. за №583 про те, що згідно архівних даних  за боржником  - третьою особою об'єктів нерухомого майна на праві власності по БТІ в м. Коростені не зареєстровано (а.с.105,т.2), відповідь Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області від 10.07.07 за №9242 про те, що з другого кварталу 2002 року третя особа перейшла на спрощену систему оподаткування, розрахунки сплати єдиного податку за період з другого кварталу, в яких відсутня інформація про виручку від реалізації продукції (а.с.116-122,т.2).

Таким чином, на період виконання рішення суду у справі №11/3434 (наказу господарського суду) у боржника  були відсутні кошти і майно, за рахунок яких було б виконано в примусовому порядку першим відповідачем наказ господарського суду у справі №11/3434.

Отже, ненадіслання запитів першим відповідачем до ДАІ і БТІ не потягло наслідків щодо не виконання  наказу господарського суду  №11/3434.

Таким чином, відсутній причинний зв'язок між діями першого відповідача та причиненою шкодою позивачеві.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач 16.01.2003 року надіслав заяву за вихідним  №121 першому відповідачеві, в якому  просив повернути на його адресу  наказ господарського суду Житомирської області №11/3434 від 29.03.02р. без подальшого виконання (а.с.24,т.1).

Проте, державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Коростенського міського управління юстиції Житомирської області винесено постанову від 16.01.03р  про повернення наказу господарського  суду Житомирської області  №11/3434 від 29.03.02р. позивачеві (а.с.22, т.1) та постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.21,т.1) на підставі статті 37 Закону України "Про виконавче провадження"  у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, і коштів на його розрахунковому рахунку.

Тому, враховуючи подання прокуратури  м.Коростеня  до Коростенського міського управління юстиції на усунення порушень вимог законодавства, начальником відділу Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції було проведено перевірку виконавчого провадження, якою виявлено, що постанови про повернення і закінчення виконавчого провадження винесені з порушенням чинного законодавства. У зв'язку з чим, зазначені вище постанови про закінчення та повернення виконавчого документа від 16.01.03р. вирішено вважати  як постанову про повернення виконавчого документа по п. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" на письмову вимогу стягувача (а.с.51,т.1).

Відповідно до п. 9 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню в разі повернення виконавчого документа без виконання на  письмову вимогу стягувача. Згідно  з п. 1 ст. 40 Закону виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення  не провадилось, повертається стягувачеві за письмовою заявою останнього. Закон не встановлює форми та вимоги такої письмової заяви.

З врахуванням приписів  ст.  13 Закону України "Про державну виконавчу службу"  та  ст.  7  Закону  України  "Про  виконавче провадження" дії (бездіяльність) державного виконавця з питань   виконавчого   провадження   можуть   бути   оскаржені   у встановленому порядку згідно з вимогами закону.  Право на таке оскарження може бути реалізовано з  дотриманням вимог статей 17,  24, 26, 27, 32, 36, 37, 39 та ін. Закону України "Про виконавче провадження" та в  порядку,  визначеному ст. 85 цього Закону.

Про це ж свідчить п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України                   26.12.2003  N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення,  дії або бездіяльність органів і посадових осіб  державної виконавчої служби та звернень учасників                      виконавчого провадження".

Проте, позивачем не оскаржено у встановленому законом порядку  ні дії  чи бездіяльність першого відповідача при виконанні наказу господарського суду  №11/3434 від 29.03.02., ні постанови від 16.01.02. державного виконавця чи начальника  відділу Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції від  20.04.05.

А також позивачем не подано доказів того, що ним вживались заходи, передбачені чинним законодавством, а саме звернення до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, для оскарження  його дій чи бездіяльності в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та постанови про повернення  виконавчого документа чи виправленої дати винесення постанов.

В матеріалах справи також відсутні докази, що підтверджували би виправлення дати у вказаних в постановах.

Слід зазначити, що в п.2  постанов від 16.01.03. вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 16.01.2004р., тобто на протязі року з дня прийняття, але позивач  не пред'являв наказ до виконання першому відповідачеві, про що й не заперечували його представники в засіданні суду.

Оскільки позивач подавав заяву про повернення виконавчого документу без виконання, то суд вважає, що навіть виправлення дати у постановах не може бути підставою для стягнення збитків з першого відповідача, так як у боржника не було ні майна , ні коштів на період виконання рішення суду, а постанови не оскаржені.

Таким чином, виконавче провадження  виконавцем було закінчене на письмову вимогу позивача, що вказує на  відсутність вини виконавчої служби, в зв'язку з чим суд вважає, що у позивача  відсутні підстави для стягнення шкоди з першого відповідача.

Факт винесення державним виконавцем постанов про повернення і закінчення виконавчого провадження з порушенням норм чинного законодавства, про що вказано в постанові від 20.04.2005р. начальника відділу ДВС про перевірку виконавчого провадження №1383, тобто не винесення постанови про повернення виконавчого документа по п.1 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" не являється підставою для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності, а може бути підставою для притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Позивач, крім шкоди майнового характеру, просить стягнути з відповідача шкоду немайнового характеру в сумі 50000,00грн. згідно ст.23ЦК України.

Дійсно, з врахуванням вимог ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка  її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1,ст.1167 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про  відсутність вини відповідачів, про що суд зазначав вище.

При цьому позивач навіть не навів обставин та не надав доказів в  підтвердження  причинення йому немайнової шкоди та причинного зв'язку між неправомірними діями другого відповідача та шкодою.

Позивач в уточненні позовних вимог не зазначив у чому  полягає моральна шкода для юридичної особи і не надав доказів у підтвердження причинення немайнової шкоди відповідачами.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як  на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не довів тих обставин, на які посилався в позовній заяві.

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо існування коштів на розрахунковому рахунку боржника і майна, що давало реальну можливість виконання наказу господарського суду у справі №11/3434, оскільки його доводи спростовуються матеріалами справи, про які суд зазначав вище, зокрема:  відповідь  головного управління статистики у Житомирській області від 12.10.07. за №19-12-101 про відсутність діяльності боржника (а.с.23,т.1), відповідь Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації  від 21.06.07. за №583 про те, що згідно архівних даних  за боржником  - третьою особою об'єктів нерухомого майна на праві власності по БТІ в м. Коростені не зареєстровано (а.с.105,т.2), відповідь Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Житомирської області від 10.07.07 за №9242 про те, що з другого кварталу 2002 року третя особа перейшла на спрощену систему оподаткування, розрахунки сплати єдиного податку за період з другого кварталу, в яких відсутня інформація про виручку від реалізації продукції (а.с.116-122,т.2).

Судом не враховуються доводи позивача щодо неправомірних дій першого відповідача в частині  ненадіслання постанови про накладення арешту на наступний день після її винесення, оскільки на день винесення постанови, тобто станом на 27.05.02. до ст.55 Закону України "Про виконавче провадження" ще не були внесені зміни щодо  строків надіслання постанови  банку боржника (доповнено ст. 55 Закону Законом України аж від 10.07.2003 р. №1095-ІУ).

Слід зазначити, що постанова державного виконавця про арешт коштів була винесена 27.05.02р., а не 25.05.02р. як зазначає відповідач (а.с.16,т.1), тому могла б бути надіслана до банку на наступний день, тобто 28.05.02. (коштів на рахунку боржника не було), а не 26.05.02р., як зазначає відповідач у позовній заяві.

Крім того, суд не приймає доводи позивача щодо невиконання рішення в примусовому порядку протягом двох місяців першим відповідачем в порушення ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки на час відкриття виконавчого провадження (з 13.04.02. по 16.01.03.) діяла ст. 25 Закону України, яка зобов'язувала  державного виконавця провести виконавчі дії та виконати рішення суду, не пов'язані з реалізацією майна боржника не пізніше ніж у двомісячний строк. Як суд зазначав вище, державний виконавець і   виніс постанову про накладення арешту на кошти боржника  і надіслав її до банку протягом двох місяців.

Не приймає суд доводи позивача про те, що у боржника знаходився простий вексель №49 на суму 84487,98грн. ЗАТ "Антей", оскільки доказів у підтвердження того, що  першому відповідачеві було відомо  про наявність векселя немає.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати покладаються на позивача згідно ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення у відповідності до ст.84 ГПК України.

Суддя
Брагіна Я.В.

Дата підписання рішення: 27 листопада 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.

3-4-відпов.

5-трет. особі