ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.

№ 36/466

Вищий господарський  суд
України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

СПД ОСОБА_1

на ухвалу

від 14.03.06 Київського
апеляційного господарського суду м.Києва

у справі

№36/466 господарського суду
м.Києва

за позовом

Київської міської Ради

до

СПД ОСОБА_1

3-тя особа:

Дарницька районна у місті Києві
державна адміністрація

про

звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення її у придатних до використання стан

У
справі взяли участь представники

позивача:

відповідача:

3-ої
особи:

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
м.Києва від 29.12.05 ( суддя Трофименко Т.Ю.) позовні вимоги  задоволено частково. Зобов'язано відповідача
- СПД ОСОБА_1. звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести
її у придатний для використання стан.

Не погоджуючись з рішенням у
справі, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного
господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.03.06 (колегія суддів у складі: Кондес Л.О.
-головуючого, Куровського С.В., Михальської Ю.Б.) апеляційну скаргу було
повернуто скаржнику без розгляду на підставі п. 3 ст. 97 ГПК України через
ненадання доказів сплати державного мита в установленому порядку та розмірі.

Не погоджуючись з ухвалою
апеляційного господарського суду відповідач звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від 14.03.06 року у справі № 36/466 скасувати,
справу передати до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного
перегляду. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом
апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального
права. Касаційна скарга мотивована звільненням скаржника від сплати державного
мита як постраждалої (першої категорії) внаслідок Чорнобильської катастрофи на
підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України та п. 18 ст. 20 Закону
України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи”.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування норм процесуального права апеляційним
господарським судом, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає  задоволенню з таких підстав.

В силу положень ч. 3 ст. 94 ГПК
України на скаржника покладається обов'язок додати до апеляційної скарги докази
сплати державного мита. Недотримання зазначеної вимоги відповідно до п. 3 ст.
97 ГПК України є підставою для повернення поданої апеляційної скарги.

Згідно ст. 45 ГПК України позовні
заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень,
ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків,
встановлених законодавством.

Пільги по сплаті державного мита
передбачені ст. 4 Декрету КМУ “Про державне мито”.

Як вбачається з оскаржуваної
ухвали, скаржник при подачі апеляційної скарги не сплачував державне мито,
посилаючись на звільнення його від сплати державного мита як постраждалої від
наслідків Чорнобильської катастрофи на підставі п. 18 ст. 4 Декрету КМУ “Про
державне мито” та п. 18 ст. 20 Закону України “Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ”.

Згідно з п. 18 ст. 4 вказаного
Декрету звільнені від сплати державного мита, зокрема, громадяни, віднесені до
першої та другої категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;
інваліди I та II групи.

Пункт 18 ст. 20 Закону України “Про
статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” передбачає звільнення від сплати податків і мита всіх видів осіб,
віднесених до категорії 1 (пункт 1 статті 14).

Проте звільнення громадянина з
передбачених законом підстав від сплати державного мита не означає звільнення
його від сплати як суб'єкта підприємницької діяльності і учасника
господарського процесу (Лист Вищого арбітражного суду України №01-8/359 від
25.09.1997 “Про деякі питання щодо вирішення спорів, пов'язаних з поданням
позовів громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи”).

Отже, звільнення громадянки ОСОБА_1
від сплати державного мита згідно вищевказаних норм не звільняє її від сплати
державного мита як суб'єкта підприємницької діяльності, тому при подачі
апеляційної скарги державне мито підлягало сплаті скаржником в установленому
порядку та розмірі.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції та
задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 108, 1115,
1119, 1119, 11111, 11113 ГПК
України Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу СПД ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 14.03.07 у справі №36/466 господарського суду м.Києва
-без змін.

Головуючий
В.Овечкін

Судді:
Є.Чернов

В.Цвігун