СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

11 грудня 2007 року
Справа № 2-27/10485-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Горошко Н.П.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Гонтаря В.І.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, Державного унітарного підприємства міста Москви "Московське лікувально-санаторне об'єднання";

відповідача: Новожилова Олега Юрійовича, довіреність № 2683/9/100 від 06.04.07, Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим;

відповідача: не з'явився, Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим;

розглянувши апеляційні скарги Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим та Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 25.09.2007 у справі № 2-27/10485-2007А

за позовом  Державного унітарного підприємства міста Москви "Московське лікувально-санаторне об'єднання"

(пр-т Лубянський, 15/2,  місто Москва, Російська Федерація, 101000)

(вул. Фрунзенське шосе, смт Партеніт, б. 8а, кв. 13)

(вул. Гагаріна, 15, смт Санаторне, місто Ялта, 98692)

до

1) Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим (вул. Васильєва, 16, місто Ялта, Автономна Республіка Крим, 98600)

2) Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим

(вул. Севастопольська, 19, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95015)

про спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року Державне унітарне підприємство міста Москви "Московське лікувально-санаторне об'єднання" звернулось до господарського суду з  позовом до Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим та Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим про спонукання до виконання певних дій.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.09.2007 у справі № 2-27/10485-2007 А (суддя Воронцова Н.В.) позов Державного унітарного підприємства міста Москви "Московське лікувально-санаторне об'єднання" до  Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим та Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим про спонукання до виконання певних дій, задоволено.

Суд зобов'язав Державну  податкову інспекцію міста Ялта надати органам управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим висновок  із зазначенням суми податку на додану вартість, який підлягає  відшкодуванню із державного бюджету України на поточний рахунок санаторія "Меллас" Державного унітарного підприємства  міста Москви "Московське санаторно - лікувальне об'єднання" в розмірі 78788,00 грн.

Суд стягнув з державного бюджету України суму бюджетного відшкодування в розмірі  78788,00 грн., перерахував її на поточний рахунок санаторія "Меллас" Державного унітарного підприємства міста Москви "Московське санаторно- лікувальне об'єднання".

Суд стягнув з Державного бюджету України на користь  санаторія "Меллас" Державного унітарного підприємства міста Москви "Московське санаторно- лікувальне об'єднання" 03,40 грн. витрат зі  сплати  судового збору.

Не погодившись з цим судовим актом, Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим та Державна  податкова інспекція міста Ялта Автономної Республіки Крим звернулись до Севастопольського апеляційного господарського суду з заявами на апеляційне оскарження та апеляційними скаргами, в яких просять постанову  господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.09.2007 у справі № 2-27/10485-2007 А скасувати.

Апеляційна скарга Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим мотивована тим, що бюджетним законодавством не передбачено  повернення  судових витрат з бюджетних рахунків, відкритих для зарахування податків, зборів та  інших платежів, тобто  судові витрати    відшкодовують відповідні органи виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Крім того, Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим звертає увагу на той факт, що у пункті 3 резолютивної  частини постанови господарського суду  не вказані найменування податку, що підлягає відшкодуванню із державного бюджету у сумі                               78 788,00 грн., та  не  вказані реквізити та номер рахунку з якого буде бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Апеляційна скарга Державної податкової інспекції міста Ялта Автономної Республіки Крим   мотивована тим, що постанова господарського суду прийнята з порушенням норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції не прийняв до уваги наданий Державною  податковою інспекцією міста Ялта Автономної Республіки Крим   акт № 30 від 08 лютого 2006 року у зв'язку з невідповідністю цього акту  вимогам  статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судове засідання, яке було призначено на 11 грудня 2007 року  представники Державного унітарного підприємства міста Москви "Московське лікувально-санаторне об'єднання" та Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим не з'явився, про час та місце розгляду  справи були повідомлені належним чином, але не скористались своїм правом участі у судовому засіданні.

При апеляційному розгляді справи в порядку статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України Севастопольський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Позивач - Державне унітарне підприємство міста Москви "Московське лікувально-санаторне об'єднання" звернулось до господарського суду з  позовом про спонукання відповідача - Державну податкову інспекцію у місті Ялта Автономній Республіці Крим надати органам державного казначейства України в Автономної Республіки Крим висновок із зазначенням суми відшкодування податку на додану вартість з бюджету на поточний рахунок санаторія «Меллас»Державного унітарного підприємства міста Москви «Московське лікувально-санаторне об'єднання»у розмірі 78 788,00 грн. та зобов'язати Державне казначейство України в Автономній Республіці Крим провести зарахування суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок санаторія «Меллас»Державного унітарного підприємства міста Москви «Московське лікувально-санаторне об'єднання»у розмірі 78 788,00 грн.

Державна податкова  інспекція міста Ялта проти позовних вимог заперечує та у відзиві на позов зазначила, що у Державної податкової  інспекції міста Ялта на обліку перебувають два суб'єкта господарської діяльності з одним ЗКПО - 05354145 - Санаторій «Меллас»Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об'єднання»та Санаторій «Меллас»Державного унітарного підприємства «Медичний центр». При цьому, перший є платником податку на додану вартість з 13 квітня 2005 року, а другий не є платником податку на додану вартість.

Як вбачається з відзиву Державної податкової інспекції міста Ялта на час надання декларацій головний лікар та головний бухгалтер були звільнені з посад.

Крім того, Державна податкова інспекція міста Ялти у  відзиві на позов звертає увагу на те, що відповідно до листа Державної податкової  адміністрації України від 13 жовтня 2005 року  № 20439/7/15-1317 «Про виконання наказу № 350» у Державної податкової інспекції міста Ялта не було правових підстав для застосування порядку оформлення результатів з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327.

Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим проти позовних вимог заперечує та просить позов залишити без задоволення, оскільки відповідно до Порядку взаємодії між органами державної податкової служби та Державного казначейства України в процесі судового розгляду та виконання рішень суду про безспірний порядок списання коштів з рахунків, на яких зараховуються надходження до державного бюджету України з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державного казначейства України та Державної податкової адміністрації України від 27 квітня 2004 року за № 82/245, рішення суду про відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість (за відсутністю умов, які обумовлюють припинення виконання рішення) на підставі оригіналу виконавчого документа виконує Державне казначейство України, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо спонукання до відповідних дій Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці  Крим не відповідають вимогам закону та не можуть бути виконані другим відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2007 року  санаторій «Меллас»Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об'єднання»надав декларацію з податку на додану вартість за грудень 2006 рік, за якою сума бюджетного відшкодування визначена у розмірі 78788,00 грн.

16 лютого 2007 року  Державною податковою інспекцією міста Ялта був наданий акт звірки, яким  підтверджується сума бюджетного відшкодування у розмірі  78788,00 грн.

Згідно Закону України «Про податок на додану вартість», бюджетним відшкодуванням є сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до положень пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»; зокрема, відповідно до положень підпункту  7.7.1 пункту 7.7 статті 7 зазначеного Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При цьому, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що у випадку, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); але залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, платник податку на додану вартість має право самостійно визначати суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за відповідний звітний період.

Обгрунтованими, на думку судової колегії є висновки господарського суду про неприйняття в якості належного доказу акту Державної податкової інспекції  від 08 лютого  2006 року, оскільки дата складення акту є 08 лютого 2006 року .

Згідно вказаного акту вбачається, що документальна невиїзна (камеральна) перевірка податкової декларації з податку на додану вартість Санаторію «Меллас»Державного унітарного підприємства міста Москви "Московське лікувально-санаторне об'єднання", наданої за грудень 2006 рік з датою реєстрації у податковому органі 10 січня 2007 року,  вх. № 88856 була проведена з 22 січня 2007 року по 08 лютого 2007 року.

Згідно положень підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. При цьому, згідно абзацу 2 зазначеної норми податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Встановивши розмір суми з бюджетного відшкодування податку на додану вартість, Державна податкова інспекція міста Ялта була зобов'язана надіслати відповідний висновок до органу державного казначейства із зазначенням розміру суми, яка була встановлена, а саме: 78788,00 грн.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає правомірними висновки  господарського суду про  задоволення позовних вимог щодо спонукання Державної податкової інспекції міста Ялта надати органам Головного управління Державного казначейства  України в Автономної Республіки Крим висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, який підлягає   відшкодування із державного бюджету України на поточний рахунок санаторію «Меллас»Державного унітарного підприємства міста Москви «Московське лікувально-санаторне об'єднання»в розмірі 78788,00 грн.

Щодо стягнення з державного бюджету України суми бюджетного  відшкодування в розмірі  78788,00 грн. шляхом перерахування її на   поточний рахунок санаторію «Меллас»Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об'єднання», то Державне казначейство України є урядовим органом державного управління, що діє у складі Мінфіну і йому підпорядковується відповідно до положень «Про Державне казначейство України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1232.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку взаємодії між органами державної податкової служби України та Державного казначейства України в процесі судового розгляду та виконання рішень суду щодо безспірного списання коштів з рахунків, на яких обліковуються надходження Державного бюджету України з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державного казначейства України, державної податкової адміністрації України від 27.04.2004р. №82/245 для забезпечення повного з'ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв платників податку на додану вартість з питань відшкодування бюджетної заборгованості з цього податку, відповідачами у таких справах виступають податковий орган, на обліку платників податків якого перебуває підприємство, яке звернулося з позовом до суду, та відповідний орган Державного казначейства України.

Тобто, Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим є належним відповідачем в рамках дійсного спору про стягнення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки є відповідним органом Державного казначейства України за місцем реєстрації платника податків, що спростовує твердження другого відповідача стосовно неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача за дійсним позовом.

Крім того, податковий орган не заперечує проти наявної до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість.

Також, пунктом 3.2 Наказу передбачено, що у разі ненадходження до органу Державного казначейства України протягом п'яти днів довідки щодо залишку сум невідшкодованого податку за звітний період, Державне казначейство України на підставі оригіналу виконавчого документа (наказу суду), рішень, ухвал, постанов суду (за відсутності обставин, які зумовлюють зупинення виконання рішення) своїми платіжними дорученнями перераховує кошти з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок платника податків, указаний у виконавчому документі (наказі суду).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що постанова господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

3. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.09.2007 у справі № 2-27/10485-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції  роз’яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова  або ухвала суду  апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу  суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        Н.П. Горошко

Судді                                                                      Ю.В. Борисова

В.І. Гонтар