СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.07.07                                                                                 Справа № 10/283н-ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі № 10/283н-ад за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Алчевський коксохімічний завод",

м. Алчевськ

до Алчевської об’єднаної державної податкової інспекції в Луганській області

про визнання частково нечинним податкового повідомлення - рішення

Представники  сторін:

від позивача - Мерзлякова В.П. - заст.нач.юр.відділу, довіреність № 10-02 від 04.01.07.,  Кондратенко І.О. - заст.гол.бух., довіреність № 10-24 від 20.06.07.;

від відповідача - Зубрицька Н.Є. - ст.держ.подат.інспектор, довіреність № 10618/10   від 18.04.07., Шелегеда В.М.-гол.держ.под.ревізор-інспектор, довіреність № 23390/10 від 26.07.07.., Яресько Н.В.-гол.держ.под.ревізор-інспектор, довіреність № 23391/10 від 26.07.07.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про визнання частково нечинним податкового повідомлення –рішення Алчевської ОДПІ від 07.05.2007р. № /2 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 24555 грн. 60 коп., де 24555 грн. 60 коп. –основний платіж.

Згідно з п. 2-1  Прикінцевих і перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства  України  не здійснювалась звукова фіксація судового процесу за клопотанням учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Алчевською ОДПІ (відповідачем у справі)  проведено  планову виїзну  перевірку  ВАТ  «Алчевський коксохімічний завод» (позивача  у  справі)  з  питань дотримання  вимог податкового,  валютного та іншого законодавства   за період з  01.10.2005. по 30.06.2006.,    про що складено    акту перевірки від   13.12.2006р. №  2088/231-00190816.

Алчевською ОДПІ   на підставі   вищезазначеного акту перевірки    та  рішення  про  результати  розгляду  повторної  скарги   № 7886/25-08 від 28.04.07.    прийнято:

- податкове  повідомлення –рішення  від  07.05.2007р. №  /2 про визначення  ВАТ  «Алчевський коксохімічний завод» податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 69846,35 грн. в т.ч. -  40642,75 грн. основного платежу та 29203,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

З  приводу  порушення,  яке  оспорюється  позивачем в  акті  перевірки  на  сторінці  61 (а.с.  9)   викладено  наступне:

На  порушення  п.п. 8.1.2 п.  8.1 ст.8 Закону України від 22.05.97р. №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (зі змінами та доповненнями),  (далі - Закон про прибуток) зайво віднесено до складу валових витрат першого кварталу 2006р. витрати, які підлягають амортизації у сумі 98222,15 грн. а саме:

Згідно договору комісії від 29.12.2004р. ДК № 617/06-147/2298Ю:

-  послуги комісіонеру за придбане обладнання для КБ 10 в сумі 52 561,99 грн.

-  банківські витрати (розрахункове касове обслуговування) - 15 511,40 грн.

- 1,5 відсотків Пенсійного фонду на придбання валюти - 30 148,76  грн.

Відповідно до п.8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7

„Основні фонди" первісна вартість об'єкту основних фондів складається з наступних

витрат:

-суми, які сплачують постачальникам активів та підрядчикам за виконані БМР;

- реєстраційні збори, держмито  та інші аналогічні платежі, пов'язані з придбанням прав на об'єкт основних фондів

- суми ввізного мита

- суми непрямих податків у зв'язку з придбанням (будівництвом) основних фондів

- витрати по страхуванню ризиків пов'язані з доставкою основних фондів

- інші витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних фондів до стану в якому вони придатні для ви користування.

Виходячи  з  вищенаведеного  витрати  згідно  договору  комісії  від 29.12.2004р. ДК № 617/06-147/2298Ю  неправомірно  враховані у  складі  валових витрат  І кварталу  2006 року,   а  підлягають  амортизації  після  введення  об’єкта  в експлуатацію.

Позивач не згоден  з  даними  висновками  податкового органу,  оскільки  ст. 1011 ЦК України  визнано, що за договором комісії  одна  сторона  (комісіонер)  зобов’язується  за  дорученням  іншої сторони  (комітента)  за плату  зробити  одну  або декілька  операцій  від свого імені,  але  за  рахунок  комітента.

Щодо  правомірності  включення  до  валових  витрат  комісійної винагороди  в  сумі  52 561,99 грн.  позивач  зазначає,  що  вказана  винагорода  є  платою  за  послуги  із здійснення  операції  на  користь  підприємства,  а  не  витратами  на  придбання  основних фондів.

Щодо банківських  витрат (розрахункове касове обслуговування) в  сумі   15 511,40 грн.  позивач  вказує,  що  дані  витрати  комісіонера  понесені  ним  для  здійснення  своїх обов’язків  за  договором комісії,  і  відповідно  до ст.  1024 ЦК України  і  п. 2.2. договору комісії від 29.12.2004р. ДК № 617/06-147/2298Ю  підлягають  відшкодуванню.

Витрати  по  відшкодуванню  комісіонеру  суми   30 148,76 грн.,  що  становить   1,5 відсотків  збору  до  Пенсійного фонду на придбання валюти  також  є   витратами  на  здійснення   операції  купівлі –продажу  валюти,  а  не  витратами  на  придбання  основних фондів.

Відповідач  заперечує проти позову  і  зазначає,  що  На   виконання   договору    комісії    від  29.12.2004р. ДК №617/06-147/2298Ю зовнішньоекономічне    підприємство    "Азовімпекс"    за    дорученням    ВАТ    „АКХЗ'" закупило та імпортувало партію обладнання, необхідного для будівництва коксової батареї -ОСНОВНОГО ФОНДУ.

У бухобліку ВАТ „АКХЗ" зазначена операція відображена:

Дт205.1 „Обладнання, що потребує монтажу"

Кт63І „Розрахунки з постачальниками і підрядниками".

За загальної вартості  витрат   комісіонера    до складу валових  витрат    в   1 кварталі 2006р. віднесено усього 98 222,15 грн., а саме:

- послуги комісіонеру за придбане обладнання для КБ 10 в сумі 52 561,99 грн.                - банківські витрати (розрахункове касове обслуговування) - 15 511,40 грн.

- 1,5 відсотків Пенсійного фонду па придбання валюти - 30 148 грн.

Відповідно до п.п.8.4.2 ст.8 Закону про прибуток - разі здійснення витрат на самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб балансова вартість, відповідної групи основних фондів збільшується на суму всіх виробничих витрат, понесених платником податку, а також витрат на виготовлення таких основних фондів, що мають інші джерела фінансування.

Згідно з п.п.8.1.2 ст.8 Закону про прибуток підлягають амортизації витрати на:

- придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого ви користування;

-  самостійне виготовлення ОФ для  власного виробничого використування, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів;

-  проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення ОФ.

Тому доводи позивача Алчевська  ОДПІ вважає необґрунтованими і просить в задоволенні позову відмовити.

Договір    комісії    від    29.12.2004р. ДК    №617/06-147/2298Ю  укладено  між  ВАТ  «Алчевський коксохімічний завод» (комітентом)  і  зовнішньоекономічним    підприємством    «Азовімпекс» (а.с.  10-14).  Предметом  договору  є  здійснення  комісіонером  від свого імені  за  рахунок  комітента  закупок  продукції.  Асортимент,  кількість, якість,  строки,  призначена комітентом  ціна  і інші  умови  купівлі  і характеристики  продукції,   визначаються  в специфікаціях до договору. Комісійна  винагорода  визначається додатками  до  Додаткових угод.     Так,  додатковими  угодами  і  додатками  до них  (а.с. 19- 35)  передбачено  певний  асортимент,  кількість, якість,  строки,  призначена комітентом  ціна  і  інші  умови  купівлі  і характеристики  продукції,  а також  розмір  комісійної винагороди  2 %  на  загальну  вартість  продукції. На  виконання договору   комісії    від    29.12.2004р. ДК    №617/06-147/2298Ю   «Азовімпекс» закупило  і  ввезло  партію обладнання  для  коксової батареї,   що підтверджується  звітом комісіонера № 1  від 30.12.2005. (а.с. 78-79),  актом  виконаних робіт  № 1  від 30.12.2005.  (а.с. 80),    звітами  комісіонера  № № 2, 3  від 31.01.2006. (а.с. 78-79,  95-96)),  актами  виконаних робіт   № № 2, 3  від  31.01.2006.  (а.с. 94,  97).

Оцінивши  всі  обставини  справи  в  їх  сукупності,   суд  при вирішенні даного  спору виходить із  наступного:

Згідно  п.  5.1. ст. 5  Закону про прибуток  валові  витрати  виробництва  та  обігу  (далі  - валові витрати) - сума будь-яких  витрат  платника  податку  у  грошовій, матеріальній    або   нематеріальній   формах,   здійснюваних   як компенсація вартості товарів (робіт,  послуг),  які  придбаваються (виготовляються)   таким   платником  податку  для  їх  подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п. 5.2.1.  п. 5.2. ст. 5 цього закону  до складу валових витрат включаються  суми   будь-яких   витрат,   сплачених   (нарахованих)    протягом  звітного періоду у зв'язку з підготовкою,  організацією, веденням   виробництва,   продажем  продукції  (робіт,  послуг)  і охороною  праці,  у  тому  числі  витрати  з придбання електричної енергії    (включаючи    реактивну),   з   урахуванням   обмежень, установлених  пунктами  5.3-5.7  цієї  статті.

П.п. 8.1.1.  п. 8.1. ст. 8  Закону про прибуток  визначено  поняття  «амортизації»,   а  саме:  під   терміном   «амортизація»  основних   фондів   і  нематеріальних активів слід розуміти поступове  віднесення  витрат на   їх  придбання,  виготовлення  або  поліпшення,  на  зменшення скоригованого   прибутку   платника   податку   у межах    норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

П.п. 8.1.2.  п. 8.1. ст. 8  Закону про прибуток встановлено,  що  амортизації підлягають витрати на:

придбання основних  фондів  та  нематеріальних  активів  для власного  виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання,   закладення   і   вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення;

самостійне виготовлення   основних   фондів    для    власних виробничих  потреб, включаючи  витрати на виплату заробітної плати працівникам,  які були  зайняті  на  виготовленні  таких  основних фондів;

проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів;

капітальні  поліпшення  землі, не пов'язані з будівництвом, а саме:  іригація,  осушення,  збагачення та інші подібні капітальні поліпшення  землі.

Виходячи  з  положень п.8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7

„Основні фонди" первісна вартість об'єкту основних фондів складається з наступних

витрат:

-суми, які сплачують постачальникам активів та підрядчикам за виконані БМР;

- реєстраційні збори, держмито  та інші аналогічні платежі, пов'язані з придбанням прав на об'єкт основних фондів

- суми ввізного мита

- суми непрямих податків у зв'язку з придбанням (будівництвом) основних фондів

- витрати по страхуванню ризиків пов'язані з доставкою основних фондів

- інші витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних фондів до стану в якому вони придатні для ви користування.

Із  вищевказаних  складових  спірні витрати  в  сумі  98 222,15 грн.  на  думку  відповідача  можуть  визначатися  як ,

-       суми, які сплачують постачальникам активів та підрядчикам за виконані БМР;

-    інші витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних фондів до стану в якому вони придатні для ви користування.

На думку  суду  витрати  в  сумі  98 222,15 грн.  не можуть  підпадати  під  вищевказані  визначення,  оскільки  не  є  сумами,    сплаченими  постачальникам  активів,  а  комісіонеру,  і не  пов'язані з доведенням основних фондів до стану в якому вони придатні для ви користування.

А  відтак   витрати  в  сумі  98 222,15 грн.  є  витратами  в  розумінні  п.п. 5.2.1.  п. 5.2. ст. 5  Закону  про прибуток,  і  правомірно включені  позивачем  до  складу  валових  витрат  в  І кварталі  2006 року.

При  розрахунку  позивачем  допущена  арифметична  помилка,   а  саме:    98 222,15 грн.  х 25 % =  24 555, 54 грн.,  а не  24 555, 60 грн.

Згідно  п. 2  ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України   в адміністративних справах про протиправність рішень   суб’єкту владних повноважень обов’язок доказування  правомірності  свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З огляду  на  вищевикладене, суд  визнає  позовні  вимоги такими,  що  підлягають  задоволенню  в  частині визнання частково нечинним податкового повідомлення –рішення Алчевської ОДПІ від 07.05.2007р. № /2 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 24555 грн. 54 коп., де 24555 грн. 54 коп. –основний платіж.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  27.07.2007р. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.  94 Кодексу адміністративного судочинства  України  якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені  судові витрати  з Державного бюджету України   відповідно до задоволених позовних вимог.

На  підставі  викладеного та, керуючись ст.ст. 17, 71, 94,160,163 -167,186, 254  Кодексу адміністративного судочинства  України , суд

п о с т а н о в и в:

1.          Позов  задовольнити  частково.

2. Визнати частково нечинним податкового повідомлення –рішення Алчевської ОДПІ від 07.05.2007р. № /2 в частині донарахування податку на прибуток в сумі 24555 грн. 54 коп., де 24555 грн. 54 коп. –основний платіж.

3. Стягнути з Державного бюджету України з поточного рахунку 0006,                МФО 804013, ,  УДК у м. Луганську  ГУ ДКУ в  Луганській області, банк –ГУ ДКУ в  Луганській області,  код бюджетної класифікації 22090200 державне мито в сумі  3  грн. 40 коп. на користь  ВАТ  «Алчевський коксохімічний завод», м. Алчевськ, вул. Красних партизан, 1,   .

4. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  01.08.2007р.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська