ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 р.
№ 22/262

Колегія  суддів  Вищого господарського суду України  у складі:

Головуючого  судді                                               Кузьменка М.В.,

суддів                                                                        Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши            касаційну   скаргу  Закритого акціонерного товариства „Фармацевтична фабрика” на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р. та рішення господарського суду м. Києва від 18.12.2006р.

у  справі                     №22/262 господарського суду м. Києва

за позовом                 Приватного підприємства „Ян”

до відповідачів         Акціонерного комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк”,

Закритого акціонерного товариства

„Фармацевтична фабрика „

треті особи                Відкрите акціонерне товариство „Науково-виробниче об’єднання „Йодобром”,

Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя,

Державна податкова інспекція в м. Сімферополі, Сімферопольський міський центр зайнятості,

Єжкіна Альбіна Семенівна,

Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком”,

Дочірнє підприємство „Лікувально-оздоровчий центр”,

Відкрите акціонерне товариство „Кримський содовий завод”,

Акціонерне товариство „Український інноваційний банк” в особі Сімферопольської філії,

Державна інспекція з контролю якості лікарських засобів в АР Крим,

Товариство з обмеженою відповідальністю „Юнік Фарм”,

Суб’єкт підприємницької діяльності

Сосуновіч Сергій Анатолійович,

Товариство з обмеженою відповідальністю „Видавництво „Вперед”,

Відкрите акціонерне товариство

„Об’єднаний комерційний банк"

про                              визнання недійсними правочинів

за участю представників:

ПП „Ян” -  не з’явилися;

АКБ „Укрсоцбанк”-  Кулаков В.В.;

ЗАТ „Фармацевтична фабрика” – Шевченко І.О.;

ВАТ „Науково-виробниче об’єднання „Йодобром” –не з’явилися;

УПФ в Залізничному районі м. Сімферополя – не з’явилися;

ДПІ в м. Сімферополі -  не з’явилися;

Єжкіної А.С. –  не з’явилися;

ВАТ „Укртелеком” – не з’явилися;

ДП „Лікувально-оздоровчий центр” – не з’явилися;

ВАТ „Кримський содовий завод” – не з’явилися;

АТ „Український інноваційний банк” – не з’явилися

Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів в АР Крим  -  не з’явилися;

ТОВ „Юнік Фарм” – не з’явилися;

СПД Сосуновіч С.А.-  не з’явилися;

ТОВ „Видавництво „Вперед” – не з’явилися

ВАТ "Об’єднаний комерційний банк” – не з’явилися

в с т а н о в и л а :

Приватне підприємства „Ян” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом та просило суд визнати недійсними:

-          іпотечний договір  від 13.04.2005р., який укладено між відповідачами у справі –Закритим акціонерним товариством „Фармацевтична фабрика” та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Кримської республіканської філії, зареєстрований у реєстрі під №4122;

-  іпотечний договір від 13.04.2005р., укладений відповідачами, зареєстрований у реєстрі під №4123;

-  договір кредиту №33 від 11.04.2005р., укладений між відповідачами;

- договір про надання відновлювальної кредитної лінії №34 від 11.04.2005р., що укладений відповідачами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, відповідач посилається не те, що спірні іпотечні договори суперечать чинному законодавству, оскільки укладені в період дії арешту, накладеного постановою ВДВС Залізничного РУЮ м. Сімферополя від 12.11.2004р., на майно, яке є предметом застави відповідно до умов спірних договорів. При цьому, спірні договори про надання кредиту та відновлювальної кредитної лінії, на думку позивача, є недійсними, тому, що істотною умовою таких договорів є забезпеченість, а договори застави, укладені в забезпечення виконання таких кредитних договорів, є недійсними (т.1 а.с.2-7).

Відповідач у справі – ЗАТ „Фармацевтична фабрика” просило відмовити у прийнятті поданої  позовної заяви, оскільки господарським судом АР Крим ухвалою від 05.10.2006р. порушено провадження у справі за позовом ВАТ „Науково-виробниче об’єднанні „Йодобром” щодо визнання вищезазначених договорів недійсними з підстав, які тотожні викладеним у даному позові. Крім того, відповідач вважає, що:

-          відсутні порушення прав та охоронюваних законом інтересів, у зв’язку з чим позивач є неналежним;

- порушено правила підсудності спору у даній справі (т.1 а.с.43-45,63-65,73-75,91-92).

Відповідач у справі – АКБ "Укрсоцбанк" в особі Кримської філії у відзиві на позов просить у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що:

- на час укладення спірних договорів у Реєстрі заборон відчуження об’єктів нерухомого майна не було відомостей щодо накладення арешту органами ДВС, що перевірено нотаріусом, який здійснював посвідчення спірних іпотечних договорів;

- недійсність договорів про забезпечення не тягне за собою недійсність договорів, виконання зобов’язань за якими забезпечувалось;

-повноваження особи, що підписала договір від імені ЗАТ "Фармацевтична фабрика" перевірено нотаріусом (т.3 а.с. 1-4)

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.10.2006р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено ВАТ „Науково-виробниче підприємство „Йодобром”, Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Сімферополя (т.1 а.с.1).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.11.2006р. до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору залучено Державну податкову інспекцію в м. Сімферополі, Сімферопольський міський центр зайнятості, Єжкіну Альбіну Семенівну, Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Кримської філії, Дочірнє підприємство "Лікувально-оздоровчий центр" в особі Сімферопольської філії, Державну інспекцію з контролю якості лікарських засобів в АР Крим, ТОВ "Юнік Фарм", СПД Сосуновіча Сергія Анатолійовича, Товариство з обмеженою відповідальністю "Видавництво "Вперед", Відкрите акціонерне товариство "Об’єднаний комерційний банк" (т.1 а.с. 121-127).

Рішенням господарського суду м. Києва  від 18.12.2006р. у задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено (т.3 а.с.73-80).

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

- спірні іпотечні договори укладені з дотриманням чинного законодавства, оскільки факт накладення арешту на майно ЗАТ "Фармацевтична фабрика" органами ДВС не перешкоджає передачі такого майна у заставу;

- кредитні договори підписані сторонами, при їх укладанні досягнуто згоди щодо всіх істотних умов таких договорів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р. рішення господарського суду м. Києва від 18.12.2006р. залишено без змін (т.4 а.с.58-64).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, ЗАТ "Фармацевтична фабрика" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати.

Вимоги касаційної скарги обґрунтовані порушенням  судами норм процесуального права, а саме ст.с.80,81 ГПК України (т.4 а.с.69-71).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час вирішення спорів у справі по суті заявлених вимог та судом апеляційної інстанції під час перегляду прийнятого рішення в апеляційному порядку встановлено наступне.

11.04.2005р. між АКБ „Укрсоцбанк” в особі Кримської республіканської філії та ЗАТ „Фармацевтична фабрика” укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №34, за умовами якого перший відповідач зобов’язався надати другому відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надані грошові кошти у межах максимального ліміту заборгованості до 1 100 000грн., а ЗАТ „Фармацевтична фабрика” –повернути грошові кошти у встановлений договором строк та сплачувати 21% річних.

13.04.2005р. між АКБ „Укрсоцбанк” в собі Кримської республіканської філії та ЗАТ „Фармацевтична фабрика” укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку, в якості забезпечення виконання зобов’язань за вищевказаним договором, передано майно –нежилі приміщення, позначені в плані під літерами „А”, „Б”, „В”, „Г”, „Ж”, „И”, „О”, „Д”, споруди, пожежна водойма, загальною площею 3315,2кв.м., що знаходяться за адресою: АР Крим, м. Сімферополі, вул. Річна, 10 (реєстровий №4122).

11.04.2005р. між відповідачами у справі –укладено договір кредиту №33, за умовами якого АКБ „Укрсоцбанк” в особі Кримської республіканської філії брало на себе зобов’язання надати другому відповідачу –ЗАТ „Фармацевтична фабрика” грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 399 999,73грн., а другий відповідач –повернути його у установлений договором строк та сплачувати відсотки у розмірі 21% річних.

З метою забезпечення виконання зобов’язань за вказаним договором кредиту, 13.04.2005р. між АКБ „Укрсоцбанк” в особі Кримської республіканської філії  та ЗАТ „Фармацевтична фабрика” укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано майно другого відповідача –нежилі будівлі, позначені літерами „А”, „Б”, „В”, „Г”, „Ж”,”И”, „О”, „Д”, споруди, пожежна водойма, загальною площею 3 315, 2 кв.м., що знаходяться за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, вул. Річна, 10 (реєстровий №4123).

Дійсність зазначених договорів є предметом розгляду у даній справі.

Зокрема, оспорюючи дійсність вищевказаних іпотечних договорів, позивач посилається на те, що вони укладені у період дії арешту, накладеного постановою ВДВС Залізничного РУЮ м. Сімферополя від 12.11.2004р.  на все майно, яке належить ЗАТ "Фармацевтична фабрика", та заборонено товариству здійснювати його відчуження.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги та відхиляючи їх як необґрунтовані, суди встановили, що копія зазначеної постанови не направлялась  до органів нотаріату.

Так, в силу ст.55 Закону України "Про виконавче провадження", арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При цьому, відповідно до ч. 2 цієї норми, у разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.  Також, за змістом ч.3 зазначеної норми, копія постанови про арешт майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику.

Отже, постанова державного виконавця про арешт та заборону відчуження фактично не була звернута до виконання.

Нормами Закону України "Про виконавче провадження",  а саме ч.5 ст.55, встановлено, що порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність заявлених у цій частині вимог.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги щодо визнання недійсними вищевказаних кредитних договорів, позивач посилався на недійсність іпотечних договорів, що, на його думку, тягне за собою недійсність кредитних договорів.

Однак, такий висновок позивача є безпідставним, враховуючи наступне.

Одним з видів забезпечення зобов’язання, в силу ст.546 ЦК України, є застава; ст.575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч.3 ст.548 ЦК України, недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання не спричиняє недійсність основного зобов'язання.

Крім того, доводи щодо недійсності іпотечних договорів не знайшли свого підтвердження з підстав, викладених вище.

Посилання скаржника – ЗАТ "Фармацевтична фабрика" у поданій касаційний скарзі на порушення судами норм процесуального права, а саме п.2 ч.1 ст.81 ГПК України та  п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

В силу п.2 ч.1 ст.8 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, наявність рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, тягне за собою припинення провадження у справі.

Разом з тим, зазначені норми вірно не застосовані судами, оскільки вони встановлюють відповідний обов’язок суду, у разі наявності тотожної справи, відповідно: не розглянутої іншої справи –залишити позов без розгляду; розглянутої іншої справи – припинити провадження у справі. При цьому, тотожність справи, що вбачається із змісту зазначених норм, полягає у тотожності таких елементів як: предмет, сторони, підстави позову.

Однак, склад сторін у справі №2-26/16446-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим та у даній справі не є тотожним. Так, позивачем у справі №2-26/16446-2006 є ВАТ "Науково-виробниче об’єднання "Йодобром", а у даній справі позивачем є інша особа –ПП "Ян". Також не є повністю тотожними підстави позову. Зокрема, однією з підстав позову у справі №2-26/16446-2006 є порушення прав та законних інтересів ВАТ "Науково-виробниче об’єднання "Йодобром" як стягувача у виконавчому провадженні, у  даній справі –порушення прав та законних інтересів іншої особи –ПП "Ян".

Отже, підстав для залишення без розгляду позову у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.81 ГПК України або припинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України у господарського суду не було.

За таких обставин, судові акти у цій справі прийняті з урахуванням норм матеріального і процесуального права і підстав для їх зміни чи скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.06.2007р. у справі №22/262 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу  Закритого акціонерного товариства "Фармацевтична фабрика" –без задоволення.

Головуючий  суддя                                                       Кузьменко М.В.

Судді                                                                                  Васищак І.М.

Палій В.М.