СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.11.07                                                                                 Справа № 4/524пн-ад.

Суддя Батюк Г.М., розглянувши матеріали  за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська, м.Луганськ

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську, м.Луганськ

про зобов’язання вчинити певні дії

в присутності представників сторін:

від позивача –Момот О.В., дов. № 2666/01-20/01 від 26.06.07;

від відповідача –Лаптінова Н.М., дов. № 03/04 від 09.01.07;

в с т а н о в и в:

Суть спору: зобов’язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську Луганської області включити до акту звірення витрат за особовими справами потерпілих за березень 2007 року пенсію Поддубченко К.А. по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві та витрати на виплату  та доставку пенсії в розмірі 2608 грн. 06 коп.

У судовому засіданні 18.10.07 по справі № 4/524пн-ад ,згідно ст. 150 КАС України, була оголошена перерва до 01.11.07.

Постанова господарського суду Луганської області виноситься 01.11.07.

Представником позивача подана заява про зміну предмету адміністративного позову від 27.08.07 № 3877/01-20/07, в порядку ст. 51 КАС України, та просить зобов'язати відповідача відшкодувати виплачену пенсію Поддубченко К.А. по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві в розмірі 2608 грн. 06 коп.

На підставі викладеного, вимогами за адміністративним позовом слід вважати: вимоги про зобов'язання відповідача відшкодувати виплачену пенсію Поддубченко К.А. по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві в розмірі 2608 грн. 06 коп.

В обґрунтування  адміністративного позову позивач посилається на те, що згідно п.1 ст. 58 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”(Закон-1058) Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готовить документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій та допомоги.

Відповідно до ст. ст. 21, 28 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та  професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”(Закон –1105) передбачено обов’язок Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров’я або його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

В той же час, призначення та виплата таких пенсій здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі “Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання”, затвердженого Постановою правління ПФУ та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.2003. № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003. за № 376/7697 (далі за текстом Порядок).

У період з 01.06.05. по 12.12.06 гр. Поддубченко К. А. отримувала пенсію по втраті годувальника Поддубченко І.М., який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві 25.04.05.

Згідно з умовами Порядку витрати, пов’язані з виплатою пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві Поддубченко К. А. в розмірі 2608 грн. 06 коп., включено до списку осіб, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за березень 2007 року. Вказані витрати звірені по особовій справі та узгоджені ПФУ в Артемівському районі м. Луганську в акті щомісячної звірки за березень 2007 року. Зазначений акт підписаний представниками відповідача без урахування суми пенсії та витрат на виплату та доставку пенсії в частині, що підлягає відшкодуванню відповідно до п. 4 Порядку.

На підставі викладеного, позивач просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати виплачену пенсію Поддубченко К.А. по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві в розмірі 2608 грн. 06 коп.

Відповідач надав до суду заперечення на позов від 27.08.07 № 03/3160, заперечення на заяву про зміну позовних вимог від 10.09.07 № 03/3352, заперечення від 01.11.07 № 4012/03, за якими з позовними вимогами не погодився, зокрема посилаючись на наступне.

Відповідач зазначив, що  у відділенні ВД Фонду СНВ України в м.Луганську Поддубченко К.А. отримує страхові виплати по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, а не пенсію, як вказано у поясненнях. Фактично Поддубченко К.А. отримувала не два різні види пенсії, як вказано у поясненнях позивача, а від відділення ВД Фонду СНВ України в м. Луганську Поддубченко К.А.  отримувала страхові виплати по втраті годувальника, який помер в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та від УПФУ в Артемівському районі м. Луганська пенсію в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання. Вини відповідача у тому, що Поддубченко К.А. приховала від УПФУ в Артемівському районі м. Луганська факт смерті чоловіка внаслідок нещасного випадку на виробництві немає, та з інших підстав, викладених у запереченнях.

Також, представник  відповідача зазначив, що фактично Поддубченко К.А. з 01.06.05 по 12.12.06 в УПФУ в Артемівському районі м. Луганська ( позивача у справі) отримувала пенсію в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання і позивач не яких затрат на виплату і доставку пенсії по втраті годувальника в наслідок професійного захворювання не поніс.

Представник відповідача вказує на те, що  статтею 102 Закону України „ Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії, а у разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодовувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Також, згідно  ст. 103 вказаного Закону, суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсію.

З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Сторони не досягли примирення.

Оцінивши обставини справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України “Про пенсійне забезпечення” пенсійне забезпечення громадян України здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Вказаним Законом передбачено, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання здійснюється органами Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 24 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. Страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно зі ст.7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності” органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 01.04.01,  відшкодовують органам Пенсійного фонду України пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03 № 5-4/4 затверджено “Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку  на виробництві або професійного захворювання”(далі за текстом - Порядок), що встановив механізм погодження та відшкодування таких витрат.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що  відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України “Про пенсійне забезпечення”, “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” та інших нормативно –правових актів, в тому числі: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію.

Відповідно до ст. 21 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", (далі -Закон №1105), Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров’я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії по втраті годувальника з цих причин, при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 5 Порядку органи Пенсійного фонду України щомісячно

до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі Списку осіб, яким виплачено

пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного

захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок

нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та Списку

померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на

виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та

професійних захворювань України звірку витрат по особових справах потерпілих,

складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким

виплачено пенсії по інвалідності та подають його відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України  і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві  в  АРК,  областях,  містах  Києві  та  Севастополі.

На підставі даних особових справ інвалідів, занесених до актів звірки, робочі органи

Фонду соціального страхування від нещасних випадків визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню в централізованому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням від 23.02.06, відділенням Фонду з 01.06.05 Поддубченко К.А. була призначена одноразова та щомісячна страхові виплати по втраті годувальника. Позивачу це стало відомо 20.01.07 з листа відділення ВД Фонду СНВ України в м. Луганську. На протязі всього часу Поддубченко К.А. в Пенсійному фонді  ( позивача у справі) отримувала пенсію за віком.

Після отримання інформації відповідача, розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська № 137456 від 13.02.07 (а.с.12) Поддубченко К.А. була призначена пенсія по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання, та зроблений перерахунок з 01.06.05 по 12.12.06., а розпорядженням від 25.04.07 з 13.12.06 знову була переведена на пенсію за віком. Сума у розмірі 2608 грн.06 коп. була включена до акту звірки за березень 2007 року, що йде в розріз з п. 5 Порядку відшкодування.

Представник відповідача у запереченнях зазначив, що вказана  сума не може бути прийнята до відшкодування, тому  як Поддубченко К.А. отримує пенсію за віком.

Згідно ст.10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі яка має одночасно право на різні види пенсій ( за віком, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не  надав копії заяви Поддубченко К.А. про перехід на пенсію по втраті годувальника, який помер внаслідок професійного захворювання.

Відповідно до ст.15 Закону 1105, страхування від нещасного випадку здійснює Фонд, який є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту і є окремою юридичною особою.

Відповідно ст.18 Закону 1105, Виконавча дирекція Фонду є постійно діючім виконавчим органом правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києва та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи ВД Фонду є юридичними особами.

Положенням про Пенсійний фонд України, яке затверджено Указом Президента України від 01.03.01 ( далі- Положення) визначено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України.

Відповідно зі ст.17 вказаного Положення, Пенсійний фонд України юридичною особою, та згідно з ст.15 Положення здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві, та Севастополі, та  управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

Пунктом 2 Порядку визначений механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України, а також було визначено механізм таких розрахунків.

Але вказане суперечить матеріалам справи та наведеним вище обставинам

В той же час, вказані суми були внесені позивачем до  акту щомісячної звірки списків потерпілих, яким виплачуються пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за березень 2007 року, який був підписаний відповідачем з протоколом розбіжностей, без урахуванням зазначених сум.

Як було вказано вище, взаємини сторін регулюються відповідними Законами та Порядком, які не передбачають відшкодування виплат пов’язаних із виплатою пенсій та інших допоміг особам, яким призначена пенсія у зв’язку із втратою годувальника внаслідок захворювання або каліцтва не пов’язаних із виробництвом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, у зв’язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки сторони звільнені від їх сплати у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 51, 94, 98, 150, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 06.11.07  у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Суддя                                                                                           Г.М.Батюк

Помічник судді                                                                            Ю.А.Зайцева