ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2007 р.
№ 8/119

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі:

головуючого
Панової І.Ю.

суддів:
Заріцької А.О.

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу

дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

на постанову

Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 вересня 2007 року

у справі
№ 8/119 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до
відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського", м. Дніпропетровськ

про
стягнення 362 870,40 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
від відповідача:
Онищенко І.П.
Скольський В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі –ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України») як векселедержатель простого векселя № 7606, номінальною вартістю 300 000, 00 грн., емітованого 27 жовтня 1999 року відкритим акціонерним товариством “Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського” (далі - ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"), зі строком платежу за пред’явленням, подала 11 лютого 2003 року до господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву, в якій просила стягнути з емітента вексельну суму, відсотки річних, інфляційні втрати та пеню, всього на суму 383 757 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2003 року у справі № 8/119 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 300 000, 00 грн. основного боргу, 39 950, 40 грн. річних та судових витрат в сумі 1 703, 10 грн.

На виконання рішення суду видано наказ від 5 травня 2003 року № 8/119.

4 червня 2007 року від боржника (відповідача у справі) –                                ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" до суду надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 3 липня 2007 року (суддя Дубінін І.Ю.) в задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від           18 вересня 2007 року (судді: Лотоцька Л.О. –головуючий, Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С.) апеляційну скаргу ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського" задоволено, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 3 липня 2007 року скасовано, а заяву               ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст. 117 ГПК України, –задоволено та визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області від 5 травня 2003 року таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ДК «Газ України»               НАК «Нафтогаз України»звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 вересня 2007 року та залишити в силі ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 3 липня 2007 року.

На думку заявника касаційної скарги, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон про банкрутство) та ст.ст. 79, 115, 117 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, проаналізувавши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ухвалою арбітражного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2001 року було порушено провадження у справі № Б15/118/01 про банкрутство                             ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського".

З постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що 4 травня 2001 року в газеті "Голос України" № 78 було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2003 року у даній справі стягнуто з ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" на користь ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»300 000, 00 грн. основного боргу, 39 950, 40 грн. річних та                    1 703, 10 грн. судових витрат.

Втім, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, і зазначено у касаційній скарзі ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України», вказаним рішенням стягується заборгованість, яка виникла у векселедержателя в період з 28 жовтня 1999 року по 27 жовтня 2000 року, тобто до порушення провадження у справі про банкрутство відповідача у справі. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі вимоги кредитора до боржника є конкурсними.

Колегія суддів зазначає, що після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі конкурсні кредитори зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника в порядку ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство.

При цьому, винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника в позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку ст. 14 Закону про банкрутство.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що       ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»з заявою про визнання його кредитором у справі про банкрутство ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” взагалі не зверталась.

Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від         7 березня 2002 року № 3088-ІІІ, який набрав чинності 13 липня 2002 року, внесені зміни до ст. 14 Закону про банкрутство.

Отже, з 13 липня 2002 року частиною 2 вказаної статті визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, під час дії нової редакції Закону про банкрутство суд позбавлений права поновлювати строк на звернення кредитора з заявою про грошові вимоги до боржника.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в постанові від 5 липня 2005 року у справі № 5/5/466.

У зв’язку з чим, суд в період дії нової редакції Закону про банкрутство та під час здійснення провадження у справі про банкрутство ухвалив вважати погашеними грошові зобов’язання осіб, які не звернулися у встановлений строк у справу про банкрутство боржника, оскільки поновити цей строк суд вже не вправі (ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2003 року у справі № Б26/15/118/01 про затвердження реєстру вимог кредиторів).

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що з прийняттям господарським судом рішення про стягнення з боржника суми за векселем відбулася новація –заміна зобов’язання за простим векселем на зобов’язання виконання рішення суду від 21 квітня 2003 року безпідставне.

На час прийняття господарським судом рішення про стягнення боргу за векселем був чинним ЦК УРСР 1963 року, ст. 220 якого визначала, що зобов’язання припиняється угодою про заміну одного зобов’язання іншим між тими ж особами (новація). Таким чином новація (оновлення зобов’язання) могла мати місце лише за угодою сторін за зобов’язанням.

Як встановлено апеляційним судом така угода між сторонами не укладалася.

За таких обставин справи вищезазначені грошові зобов’язання                  ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” перед             ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України»є припиненими в силу закону, а саме ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

У зв’язку з чим, суми річних стягненню з боржника також не підлягають.

В силу ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону про банкрутство, як спеціального нормативно-правового акта.

У зв’язку з чим, ст. 117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей Закону про банкрутство.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, також і з інших причин.

До таких інших підстав слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону про банкрутство.

За приписами ст. 1 цього Закону погашеними визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до Закону про банкрутство вважаються погашеними.

Отже, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування присічного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону про банкрутство.

Враховуючи наведене, наказ господарського суду Дніпропетровської області від 5 травня 2003 року у даній справі є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги ДК «Газ України»НАК «Нафтогаз України», які підтверджені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від            21 квітня 2003 року та цим наказом, є погашеними на підставі ч. 2 ст. 14 Закону про банкрутство.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема в постанові від 2 жовтня 2007 року у справі № 6/73.

У зв’язку з чим, судом апеляційної інстанції законно та обґрунтовано скасовано ухвалу суду першої інстанції та задоволено заяву боржника (відповідача у справі), подану в порядку ч. 4 ст. 117 ГПК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

За таких обставин справи оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін, як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу дочірньої компанії «Газ України»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від     18 вересня 2007 року у справі № 8/119 залишити без змін.

Головуючий                                                                           І. Панова

Судді                                                                                        А. Заріцька

Л. Продаєвич