ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2007
Справа №2-30/13980-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансінвест», м. Судак, вул.. Жовтнева, буд. 34.

До відповідача Центра медичної реабілітації, санаторного лікування та спеціальної підготовки льотного складу Повітряних Збройних Сил України, м. Судак, вул.. Набережна, буд. 1.

Про визнання договору недійсним.

Суддя Ловягіна Ю.Ю.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Данічев, за дов. 01.10.2007 р. у справі.

Від  відповідача – Федоров, за дов. від 29.10.2007 р. № 3. у справі.

Суть спору: позивач – ТОВ «Трансінвест» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна № 4/21 від 20.04.2006 р., укладеного з відповідачем  - Центром медичної реабілітації, санаторного лікування та спеціальної підготовки льотного складу Повітряних Збройних Сил України, м. Судак.

У судовому засіданні 29.10.2007 р. позивач заявив клопотання в порядку ст. 25 ГПК України про заміну відповідача – Центра санаторного лікування Повітряних Сил Збройних Сил України на правонаступника, належного відповідача - Центр медичної реабілітації, санаторного лікування та спеціальної підготовки льотного складу Повітряних Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Центр медичної реабілітації, санаторного лікування та спеціальної підготовці літнього складу Повітряних Сил Збройних Сил України, Центр є юридичною особою та правонаступником Центру санаторного лікування Повітряних Сил Збройних Сил України.

Відповідно до норми ст. 25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі.

З викладених підстав суд задовольнив заявлене клопотання та здійснив заміну відповідача Центра санаторного лікування Повітряних Сил Збройних Сил України на правонаступника, належного відповідача - Центр медичної реабілітації, санаторного лікування та спеціальної підготовки льотного складу Повітряних Збройних Сил України.

Свої вимоги, викладені у позові, позивач обґрунтовує тим, що на підставі ст. 793, 794 Цивільного кодексу України, договір найма будівлі та іншої капітальної споруди укладається у письмовій формі, строком на один рік та більше підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак всупереч даним нормам не було здійснено нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору оренди нерухомого майна № 4/21 від 20.04.2006 р. Позивач посилається на те, що на підставі ст. 220 ЦК України в разі недотримання вимог нотаріального посвідчення договору, такий договір є нікчемним, а тому, на підставі ст. 215 ЦК України просить визнати його недійсним.

Відповідач у відзиві, прийнятому в судовому засіданні 29.10.2007 р., проти позову заперечує та пояснює, що договор був фактично укладений на добу менше ніж календарний рік, а тому нотаріальне посвідчення та державна реєстрація не обов’язкова. З викладених підстав, відповідач просить у позові відмовити.

В судових засіданнях, які відбулися 29.10.2007 р. та 06.11.2007 р. у присутності сторін оголошувалася перерва відповідно до ст. 77 ГПК України, після перерви судове засідання продовжено у присутності представників сторін.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представника позивача та відповідача, суд –

в с т а н о в и в:

20 квітня 2006 р. Центр санаторного лікування ПС ЗСУ (орендодавець) та ТОВ «Трансінвест» (орендар) уклали договір оренди нерухомого військового майна розташованого у феодосійському гарнізоні за адресою м. Судак, вул. Набережна, буд. 1., військове містечко № 1, будівля № 86 площею 6804 м.кв.  (а.с. 6 – 12).

Пунктом 10.1. договору сторони визначили, що договір діє з 20 квітня 2006 р. по 19 квітня 2007 р. (365 – триста шістдесят п’ять днів).

Згідно з п. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин повинен здійснюватися у формі, встановленої законом.

Нормами ст. 793 та 794 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найма будівлі та іншої капітальної споруди укладається у письмовій формі, строком на один рік та більше підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи та слідує з пояснень, сторони порушили умови норм законодавства та не здійснили нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію договору оренди нерухомого майна № 4/21 від 20.04.2006 р.

Згідно зі ст. 220 Цивільного кодексу України в разі недотримання сторонами вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). (п. 2 ст. 215 ЦК України).

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що договір укладений на одну добу менше ніж один рік з наступних підстав.

Як вбачається з пункту 10.1. договору, договір укладений та діє з 20 квітня 2006 р. по 19 квітня 2007 р., а в дужках сторонами зазначено - 365 триста шістдесят п’ять днів, які складають календарний рік.

Кількість днів в році – 365 – це загальновідомий факт.

Згідно зі ст. 35 ГПК України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

Крім того, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати свої обов’язки відповідно до умов договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. (п. 1, 2  ст. 631 ЦК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір оренди нерухомого майна № 4/21 від 20.04.2006 р. укладений на один рік.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю. (п. 1 ст. 216 ЦК України).

Слід зазначити, що нікчемний правочин – це правочин, недійсність якого визначена безпосередньо в правовій нормі. Нікчемні правочини є недійсними з моменту їх укладення, незалежно від поданого позову чи рішення суду.  При цьому значення має не те, в якому порядку і за яких підстав правочин був визнаний недійсним, а сам момент здійснення правочину.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення. При цьому, момент набуття чинності договору слід відрізняти від строку виконання зобов’язань.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, встановлені законом, не можуть змінюватися угодою сторін. (п. 4 ст. 216 ЦК України).

З приведених підстав, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому, договір оренди нерухомого майна № 4/21 від 20.04.2006 р. підлягає визнанню недійсним з моменту його вчинення.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШІВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна № 4/21 від 20.04.2006 р. укладений Центром медичної реабілітації, санаторного лікування та спеціальної підготовки льотного складу Повітряних Збройних Сил України, м. Судак (правонаступник Центра санаторного лікування Повітряних Сил Збройних Сил України) та ТОВ «Трансінвест».

3.          Стягнути з Центра медичної реабілітації, санаторного лікування та спеціальної підготовки льотного складу Повітряних Збройних Сил України, м. Судак, вул.. Набережна, буд. 1 (р/р 0504 в УГК АПК м. Сімферополь, , МФО 824026, інн 07) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансінвест», м. Судак, вул. Жовтнева, буд. 34 (р/р 0001 у філії ВАТ «Український кредитно – торгівельний банк» в м. Судак, МФО 384759, ) 85,0 грн. державного мита та 118,0 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.