ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 р.
№ 2-31/3110-2007

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

КПП"Ялтинське бюро подорожей та екскурсій"
Умеров С.У. –(дор. від 03.01.2007)
Грипа О.І. –(дор. від 09.01.2007)

підприємства "Вітал-ТЕР"
Лоза Д.О. –(дор. № 45 від 01.02.2006)

розглянув касаційні скарги
Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "Вітал-ТЕР"

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 08 серпня 2007 року

у справі
№ 2-31/3110-2007 господарського суду АР Крим

за позовом
Колективного підприємства профспілок "Ялтинське бюро подорожей та екскурсій"

до
Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "Вітал-ТЕР"

третя особа
Комунальне підприємство "Ялтинське бюро технічної інвентаризації"

про
визнання недійсними договорів купівлі-продажу

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду АР Крим від 21.03.2007 (суддя: А.Привалова) накладено арешт на спірне нерухоме майно –домоволодіння № 24 "Е" і № 26 "А", яке належить відповідачу, заборонено здійснювати його відчуження, укладати будь-які цивільно-правові договори щодо вказаного нерухомого майна.

Ухвала мотивована приписами ст. 66, 67 ГПК України згідно з якими господарський суд за заявою  сторони,  прокурора  чи  його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити  заходів  до  забезпечення   позову; такими заходами є, зокрема, накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору та тими обставинами, що у суду є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.08.2007 (судді: В.Плут, Н.Горошко, Ю.Гоголь) ухвала місцевого господарського суду від 21.03.2007 залишена без змін.

Крім того, апеляційна постанова мотивована тими обставинами, що на час прийняття судом ухвали про застосування заходів до забезпечення позову, відповідач умов оспорюваних договорів не виконав, грошові кошти на користь позивача не перерахував.

Оскільки відповідач не є власником спірних домоволодінь, відсутнє порушення його прав.

Відповідач в касаційній скарзі просить апеляційну постанову та ухвалу від 21.03.2007 скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами норм процесуального права.

Скаржник вважає, що судом при застосуванні заходів до забезпечення позову не врахував, що спірні об'єкти нерухомості його як відповідачу не належать, оскілки були продані ТОВ "Ялта-Сапфір", арешт накладено на майно останнього, яке не було залучено до участі у справі.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 цього Кодексу такими заходами є, зокрема, застосовані судом накладання арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; заборона відповідачеві вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Обираючи спосіб забезпечення позову господарський суд першої інстанції правомірно виходив з тих обставин, що накладення арешту на майно відповідача  відповідає передбаченим законом способам забезпечення позову, а матеріали справи містять достатні докази в обґрунтування підстав для застосування заходів забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є визнання недійсними  договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна та повернення майна позивачеві, наведено обставини щодо можливого утруднення виконання рішення суду, оскільки   майно, що є у відповідача може зникнути, обставини справи свідчать, що відповідачем   вживаються заходи щодо відчуження спірного нерухомого майна.

З врахуванням наведеного суд дійшов обґрунтованого припущення, що невжиття судом заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду щодо спірного майна.

Відповідно до частини першої ст. 182 ЦК України право власності та інші речові  права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом частини четвертої ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження  майна  підлягає  державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Доводи скаржника щодо необхідності залучення до участі у справі нового власника спірного майна до уваги не приймаються, оскільки відсутні обґрунтовані підстави вважати, що у ТОВ "Ялта-Сапфір" виникло право власності на спірні об'єкти з огляду на приписи вищенаведених норм ст.ст. 182, 334 ЦК України.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.08.2007 та ухвалу господарського суду АР Крим від 21.03.2007 у справі № 2-31/3110-2007 господарського суду АР Крим залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                                                 В. Овечкін

судді                                 Є. Чернов

В. Цвігун