КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2007                                                                                           № 2/429

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Ропій  Л.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Григоровича О.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - ЮрковМ.О. – представник, дов. №14/07 від 14.07.2006;

від відповідача - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від третьої особи1 - Костишена В.Л. – пров. спеціаліст-юрисконсульт, дов. № 130 від 14.12.2006;

від третьої особи2 - Толок Л.В. – представник, дов. № 31-1/875 від 18.12.2006;

Бабич Н.М. – представник, дов. № 31-1/876 від 18.12.2006

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "СТП Стар"

на рішення Господарського суду м.Києва від 28.11.2006

у справі № 2/429 (Домнічева І.О.)

за позовом                               Приватне підприємство "СТП Стар"

до                                                   Державне комплексне торгівельне підприємство "Хрещатик"

треті особи           Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

Міністерство аграрної політики України

про                                                  зобов"язання усунути перешкоди у користуванні приміщенням

Розпорядженнями Голови Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2007 № 01-23/1/1 та від 01.03.2007 № 01-23/1/1 склад колегії суддів змінювався.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України 13.02.2007 розгляд справи був відкладений на 02.03.2007.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2006 у справі №2/429 в позові відмовлено в повному обсязі.

Рішення мотивоване тим, що судом встановлено, що і відповідач, і Міністерство аграрної політики України були попереджені про укладення договору оренди зазначеного нерухомого майна з позивачем, а також надали свою згоду на укладення цього договору; позивач звертався за отриманням дозволу, необхідного для того, щоб потрапити в орендоване приміщення, до відповідача, в той час як дозвіл надається безпосередньо Міністерством аграрної політики України; позивач не надав суду доказів того, що Міністерство аграрної політики України своїми діями перешкоджало отриманню відповідного дозволу для входу в приміщення або затримувало його видачу; таким чином вимоги позивача щодо усунення перешкод в користуванні орендованим приміщенням по відношенню до відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідач не має повноважень надавати позивачу дозвіл для входу в орендоване приміщення; позивач належним чином не довів, що нерухоме майно, передане йому в оренду, не використовувалось ним з незалежних від нього обставин, оскільки позивачем не було надано жодного доказу звернення до Міністерства аграрної політики України за отриманням відповідного дозволу.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2006 у справі № 2/429 з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник вказує, що порядок отримання дозволу на доступ до орендованого приміщення законодавством не встановлено, у зв’язку з чим у позивача не було законних підстав звертатися до Міністерства аграрної політики України з вимогою надати дозвіл.

Позивач стверджує, що суб’єктами правовідносин щодо оренди приміщення є позивач як орендар, відповідач як балансоутримувач та Регіональне відділення ФДМ України по м. Києву як орендодавець.

На думку позивача, оскільки орендоване приміщення належить відповідачу на праві господарського відання, з вимогами щодо неможливості використовувати вказане майно необхідно звертатися саме до відповідача.

Заявник стверджує, що судом першої інстанції порушені ст.ст. 1, 43 ГПК України.

Відповідач та треті особи письмові відзиви на апеляційну скаргу не надали, що відповідно до ст. 96 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників позивача та третіх осіб, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем до Господарського суду міста Києва подана позовна заява про зобов’язання відповідача усунути перешкоди у користуванні приміщенням, що орендується позивачем та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24; звільнення позивача від орендної плати за період з дати підписання договору до фактичного набуття права користування приміщенням у зв’язку з тим, що через бездіяльність відповідача не було можливості фактично використовувати орендоване приміщення.

Згідно з договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2962 від 30.03.2006 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву, за договором орендодавець, передає, а позивач, за договором орендар, приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 1 700 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24 (технічний поверх будівлі), що знаходиться на балансі Державного комплексного торговельного підприємства „Хрещатик”; майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Вказане орендоване приміщення було передане першою третьою особою позивачу за актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24 від 30.03.2006.

Позивач звертався до відповідача з претензіями від 04.04.2006 та 17.05.2006 з вимогою усунути перешкоди та забезпечити позивачу можливість користування орендованим приміщенням.

Щодо вимоги про зобов’язання відповідача усунути перешкоди у користуванні приміщенням, що орендується позивачем та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 615 від 10.08.1993 „Про заходи щодо вдосконалення охорони об'єктів державної та інших форм власності” будинок, в якому знаходиться орендоване позивачем приміщення, входить до переліку об'єктів, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами, у зв’язку з розміщенням в ньому Міністерства аграрної політики України.

Отже, для користування позивачем орендованим приміщенням, останньому необхідне отримання дозволу Міністерства аграрної політики України для допуску Державною службою охорони при Міністерстві внутрішніх справ України до орендованих приміщень, адже, охорона будинку № 24 по вул. Хрещатик в м. Києві, в тому числі встановлення пропускного режиму, здійснюється Державною службою охорони у зв’язку з розміщення в цьому будинку саме Міністерства аграрної політики.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Та обставина, що орендоване приміщення знаходиться на балансі та перебуває на праві господарського віддання у відповідача, не вказує на наявність у відповідача права надання дозволу для проходження на територію будинку, в якому розміщене Міністерство аграрної політики України та яке охороняється Державною службою охорони при Міністерстві внутрішніх справ України.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається та позивачем відповідно до ст. 33 ГПК України не доведено, що саме відповідач чинив перешкоди позивачу в користуванні орендованими приміщеннями.

Крім того, представником першої третьої особи надана копія договору про розірвання договору оренди № 2962 від 30.03.2006, згідно з яким чинність договору № 2962 достроково припинено за взаємною згодою сторін та договір вважається розірваним з 19.12.2006.

Згідно зі ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Оскільки договір оренди № 2962 припинив свою дію, то право позивача користування приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24, також припинене.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов’язання відповідача усунути перешкоди у користуванні приміщенням, що орендується позивачем та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24, задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про звільнення позивача від орендної плати за період з дати підписання договору до фактичного набуття права користування приміщенням у зв’язку з тим, що через бездіяльність відповідача не було можливості фактично використовувати орендоване приміщення, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 6 ст. 762 ЦК України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Як вже було зазначено вище, для допуску та користування позивачем орендованим приміщенням, останній повинен був звернутися до Міністерства аграрної політики України, а не до відповідача, однак, з матеріалів справи не вбачається та позивачем не надано доказів звернення до Міністерства аграрної політики України з вимогою щодо надання дозволу для проходження на територію будинку № 24 по вул. Хрещатик в м. Києві з метою використання орендованого приміщення, тобто позивачем не вжито жодного належного заходу, спрямованого на встановлення можливості користування позивачем орендованим приміщенням.

Лист відповідача за № 1/30/10-06 від 30.10.2006, копії якого були надані апеляційному господарському суду представниками позивача та першої третьої особи, в якому повідомляється, що за період з 30.03.2006 по 30.10.2006 приміщенням технічного поверху будівлі, площею 1 700 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24, що находиться на балансі відповідача, позивач не користувався, не є достатнім доказом наявності підстав для звільнення позивача від орендної плати, адже визначальною умовою звільнення від орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає, проте, як вже зазначалось, саме через бездіяльність самого орендаря останній не одержав можливість  проходження на територію будинку № 24 по вул. Хрещатик в м. Києві.

Таким чином, позовна вимога про звільнення позивача від орендної плати за період з дати підписання договору до фактичного набуття права користування приміщенням є безпідставною, у зв’язку з чим задоволенню також не підлягає.

Апеляційний господарський суд вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, враховуючи викладене та виходячи з наступного.

Як вже було зазначено, охорона будинку № 24 по вул. Хрещатик в м. Києві, в тому числі встановлення пропускного режиму, здійснюється Державною службою охорони у зв’язку з розміщення в цьому будинку саме Міністерства аграрної політики, тому за отриманням відповідного дозволу позивач повинен був звертатися саме до вказаного Міністерства.

Відповідач не є стороною за договором оренди № 2962, а тому не є суб’єктом правовідносин щодо оренди приміщення, яке є об’єктом оренди за вказаним договором.

Як було встановлено вище, та обставина, що орендоване приміщення знаходиться на балансі та перебуває на праві господарського віддання у відповідача, не вказує на наявність у відповідача права надання дозволу для проходження на територію будинку, в якому розміщене Міністерство аграрної політики України та яке охороняється Державною службою охорони при Міністерстві внутрішніх справ України.

Заявником не доведено порушення судом першої інстанції ст.ст. 1, 43 ГПК України, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2006 у справі №2/429 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

2.          Справу № 2/429 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Ропій  Л.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Григорович О.М.