ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007 р.

№ 7-Н30/1

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Кота О.В.,

суддів:
Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційні скарги
1)          Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"
2)          Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-промислової компанії "Приват-Інвестор"

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2007р.

у справі
№7-Н30/1 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-промислової компанії "Приват-Інвестор"

до
1)          Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"
2)          Державного підприємства "Науково-виробниче об’єднання "Павлоградський хімічний завод"

за участю
прокурора Дніпропетровської області

про
визнання недійсним договору,

в судовому засіданні взяли участь

- прокурор: Громадський С.О., посв. №76 від 10.02.2005р.;

представники:

-          позивача: не з'явились;

-          відповідача 1: не з'явились;

відповідача 2: Милошенко С.В., дов. №25/256-135 від 22.09.06р.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2002р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-промислова компанія "Приват-Інвестор" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання недійсним договору №9 та додаткових угод до нього від 26.06.1995р., укладених з закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та виробничим об'єднанням "Павлоградський хімічний завод" як таких, що не відповідають вимогам закону на підставі ст.48 ЦК УРСР. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір та додаткові угоди до нього від імені ЗАТ КБ "ПриватБанк" підписані не головою правління Тігіпко С.Л., про що зазначено безпосередньо в договорі та додаткових угодах, а іншими особами, які не мали повноважень на право підписання.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2005р. у даній справі залучено до участі у справі в якості другого відповідача Виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2006р. у справі №7-Н30/1 (суддя Коваль Л.А.) здійснено заміну Виробничого об'єднання "Павлоградський хімічний завод" на Державне підприємство "Науково-виробниче об’єднання "Павлоградський хімічний завод", в позові відмолено.

Рішення суду мотивовано тим, що протягом тривалого часу ЗАТ КБ "ПриватБанк", в особі голови правління Дубілета А.В., на якого покладено функції по підписанню договору, визнавав укладення оспорюваного договору уступки права вимоги з додатковими угодами до нього, підтверджував наявність цього договору листуванням, участю в складенні графіку погашення заборгованості, чим, зі свого боку, схвалював укладення договору, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2007р. у справі №7-Н30/1 (колегія суддів у складі головуючого судді      Білецької Л.М., суддів Науменко І.М., Голяшкіна О.В.) апеляційні скарги –товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-промислова компанія Приват-Інвестор" та закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задоволені. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.06р. у справі № 7-Н30/1 –скасовано. Визнано недійсним договір №9 та додаткові угоди до нього від 26.06.1995р., укладені з закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та виробничим об’єднанням "Павлоградський хімічний завод", як такі, що суперечать вимогам Закону.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2007р. у справі №7-Н30/1 постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2007р. у справі №7-Н30/1 скасована, справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2007р. у справі №7-Н30/1 (колегія суддів у складі головуючого судді Куліш Р.Ф., суддів Ясир Л.О., Лисенко О.М.) апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно промислова компанія Приват-Інвестор" та закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" залишені без задоволення; рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.06р. у справі №7-Н30/1 залишено без змін.

Зазначена постанова прийнята судом апеляційної інстанції з аналогічних підстав, що і рішення місцевого господарського суду.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, якою залишене без змін рішення місцевого господарського суду, Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-промислової компанії "Приват-Інвестор" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просять постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В касаційних скаргах заявники стверджують про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також про неповне з'ясування обставин справи.

У відзиві на касаційні скарги Державне підприємство "Науково-виробниче об’єднання "Павлоградський хімічний завод" просить частково скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2007р. у справі №7-Н30/1 та прийняти нове рішення.

Розглянувши матеріали справи, касаційні скарги, відзив на них, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26.06.1995р. Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-промислова компанія "Приват-Інвестор" та Виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" уклали договір №9 про уступку права вимоги, за яким Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю будівельно-промисловій компанії "Приват-Інвестор" право вимоги до Виробничого об'єднання "Павлоградський хімічний завод" за кредитними договорами: №239 від 15.08.1994р., №242 від 17.08.1994р., №291 від 20.09.1994р., №341 від 13.10.1994р., №346 від 18.10.1994р., №364 від 14.11.1994р., договорами на овердрафтове обслуговування: №001 від 24.11.1994р., №002 від 16.12.1994р., договором на факторингове обслуговування №008 від 26.01.1995р., укладеними між Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та Виробничим об'єднанням "Павлоградський хімічний завод", а Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-промислова компанія "Приват-Інвестор" прийняло право вимоги в повному обсязі.

26.06.1995р. Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-промислова компанія "Приват-Інвестор" уклали дві додаткові угоди до цього договору, за однією з яких додатково передано право вимоги до Виробничого об'єднання "Павлоградський хімічний завод" за кредитними договорами №175 від 30.05.1994р. та №300273802 від 06.02.1995р., а за іншою –викладено в новій редакції пункт 1 договору, яким визначалося за якими угодами передано Товариству з обмеженою відповідальністю будівельно-промисловій компанії "Приват-Інвестор" право вимоги до Виробничого об'єднання "Павлоградський хімічний завод", а саме: за кредитними договорами: №239 від 15.08.1994р., №242 від 17.08.1994р., №291 від 20.09.1994р., №341 від 13.10.1994р., №346 від 18.10.1994р., №364 від 14.11.1994р., договорами на овердрафтове обслуговування: №001 від 24.11.1994р., №002 від 16.12.1994р., договором на факторингове обслуговування №008 від 26.01.1995р., а також доповнено пунктом 2 договір уступки права вимоги, згідно якого в рахунок виконання зобов’язань перед Закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельно-промислова компанії "Приват-Інвестор" зобов’язується перерахувати Банку 00крб., що еквівалентно 3293625дол. США за курсом придбання клірингової палати "Експрес" (114500) на 26.06.1995р., даний договір також доповнено пунктом, що він вступає в силу з 26.12.1995р.

Як зазначено попередніми судовими інстанціями, в договорі уступки права вимоги та додаткових угодах до нього зазначено, що з боку Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" вони укладені головою правління Тігіпко Сергієм Леонідовичем, що діє на підставі статуту.

Згідно висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз криміналістичної судово-почеркознавчої експертизи №123 від 07.07.2006р. підпис-оригінал від імені Тігіпко Сергія Леонідовича, зображення якого виконано за допомогою друкуючого пристрою, в договорі №9 уступки права вимоги від 26.06.1995р., в графі "БАНК", двох додаткових угодах від 26.06.1995р., в графах "БАНК", виконаний не Тігіпко Сергієм Леонідовичем, а іншою особою.

Відповідно до п.9.4.4 статуту ЗАТ КБ "ПриватБанк" голова правління банку укладає угоди, підписує контракти, надає довіреності.

Апеляційний господарський суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо наступного схвалення банком спірного договору уступки права вимоги та додаткових угод до нього. Дану обставину місцевий господарський суд мотивував: визнанням укладення ЗАТ КБ "ПриватБанк" спірного договору з додатковими угодами до нього; підтвердженням наявності цього договору, в якому привели всі обставини укладення та виконання оспорюваного договору; зверненням голови правління ЗАТ КБ "ПриватБанк" Дубілета А.В. разом з ТОВ "БПК "Приват-Інвестор" до голови Комісії, заступника Генерального директора Національного Космічного Агентства України Зеленюка С.С. та Генерального директора ВО "Павлоградський хімічний завод" Шимана Л.Н. з листом вих.№20.1.32/10 від 09.01.2002р.; листом ЗАТ КБ "ПриватБанк" від 26.06.1995р. вих.№922, підписаним головою правління Тігіпко С.Л. та головним бухгалтером Городненко Л.І., яким гарантовано ВО "Павлоградський хімічний завод" незмінність сукупного зобов’язання останнього за кредитними договорами за умови належного виконання зобов’язань у розмірі 3293625дол.США; листом ЗАТ КБ "ПриватБанк" від 07.10.1997р. вих.№1-1/2-405, підписаним заступником голови правління Ткаченко І.Г., до генерального директора ВО "Павлоградський хімічний завод" про повідомлення останнього про укладення додаткової угоди до оспорюваного договору.

Натомість суди, всупереч приписів ст.43 ГПК України, посилаючись на зазначене листування банку в обґрунтування схвалення з його сторони спірного договору уступки права вимоги, не з'ясували: якою особою здійснений підпис листа від 26.06.1995р. вих.№922 під прізвищем голови правління Тігіпко С.Л., наявності у цієї особи повноважень на підписання цього листа із зазначенням доказів, обґрунтовуючих вказані повноваження; наявності у заступника голови правління Ткаченко І.Г. повноважень на підписання листа від 07.10.1997р. №1-1/2-405 із зазначенням доказів, обґрунтовуючих вказані повноваження (відповідно до положень Посадової інструкції заступника голови правління та/або відповідної довіреності), чи працювала станом 07.10.1997р. ця особа на вказаній посаді, належності їй підпису у вказаному листі.

З посиланням на складання 08.01.1998р. ЗАТ КБ "ПриватБанк" з ВО "Павлоградський хімічний завод" графіку погашення заборгованості ВО "Павлоградський хімічний завод" перед ТОВ "БПК "Приват-Інвестор" згідно договору №9 від 26.06.1995р., в обґрунтування схвалення з боку банку цього договору, суди зазначили, що цей локальний акт був підписаний з боку ЗАТ КБ "ПриватБанк" заступником голови правління Пікуш Ю.П. та затверджений головою правління Дубілет А.В. Однак, зазначивши цю обставину, суд першої інстанції, як і суд апеляційної інстанції, не з'ясували, чи обіймали на момент підписання графіку погашення заборгованості зазначені особи вказані посади, чи мали вони повноваження на підписання цього документу із посиланням на відповідні докази, обґрунтовуючі наявність у них таких прав.

Крім того, судами не з’ясовано вчинення Державним підприємством "Науково-виробниче об’єднання "Павлоградський хімічний завод", позивачем та банком дій щодо схвалення ними спірної угоди. Так, судами не надана оцінка меморіальним ордерам, платіжним дорученням про оплату Товариством з обмеженою відповідальністю будівельно-промисловою компанією "Приват-Інвестор" Закритому акціонерному товариству комерційному банку "ПриватБанк" та Державним підприємством "Науково-виробниче об’єднання "Павлоградський хімічний завод" позивачу коштів по спірному договору уступки вимоги від 26.06.1995р. №9.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції, стверджуючі в оскаржуваній постанові, що у позовних заявах Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення з ВО "Павлоградський хімічний завод" боргу за вищезазначеними договорами, містяться дані щодо виконання ВО "Павлоградський хімічний завод" обов’язків за спірним договором №9 від 26.06.1995р., які відомі Закритому акціонерному товариству комерційному банку "ПриватБанк", не витребував та не надав оцінку доказам, обґрунтовуючим таке твердження всупереч приписів ст.ст.47, 43 ГПК України.

Відповідно до ст.1115 ГПК України у касаційній інстанції скарга (подання) розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Згідно імперативних вимог ст.1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права призвели до неповного з’ясування обставин справи, які не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, у зв’язку з чим відсутні підстави вважати, що судами дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам та зроблений відповідаючий чинним нормам матеріального права висновок, а відтак прийняті судові акти підлягають скасуванню, касаційні скарги - задоволенню частково, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення зазначених порушень та для достовірного з’ясування усіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та залучити до матеріалів справи усі документи, які стосуються предмету даного спору, дати їм належну правову оцінку, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю будівельно-промислової компанії "Приват-Інвестор" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.07.2007р. у справі №7-Н30/1 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2006р. у справі №7-Н30/1 скасувати.

Справу №7-Н30/1 передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду.

Головуючий
О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук