КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2007                                                                                           № 12/397

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача          Умербеков В.М.,

від відповідача          Годецький І.Ю.,

від третіх осіб          1. Сунегін С.О.,

2. не з’явився,

3. не з’явився,

4. Андрущакевич О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації "Гільдія кінорежисерів "24/1"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.04.2007

у справі № 12/397

за позовом                               Всеукраїнської громадської організації "Гільдія кінорежисерів "24/1"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Классік-відео"

третя особа відповідача           Міністерство культури та туризму України

Державне підприємство "Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка"

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Будущєє"

Державне підприємство "Інтелзахист"

про                                                  відновлення порушених авторських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про відновлення порушених відповідачем авторських прав, а саме позивач просив суд: відновити порушені права Греся В.С. шляхом укладання авторського договору; витребувати матеріали, на підставі яких було надано відповідачу контрольні марки та прокатне посвідчення; визнати всі касети, випущені з порушенням Закону України “Про авторське право та суміжні права”, контрафактними, вилучити їх та передати позивачеві; витребувати у відповідача документи про сплату справедливої авторської винагороди (роялті) згідно ст. 48 п. 6 Закону України “Про авторське право та суміжні права”; встановити інших порушників Закону України “Про авторське право та суміжні права”.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2007 у справі № 12/397 припинено провадження з розгляду справи в частині вимоги про встановлення інших порушників Закону України “Про авторське право та суміжні права”. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При цьому, в мотивувальній частині рішення зазначено, що такі вимоги позивача як витребування матеріалів, на підставі яких було надано відповідачу контрольні марки та прокатне посвідчення, витребування у відповідача документів про сплату справедливої авторської винагороди (роялті) згідно ст. 48 п. 6 Закону України “Про авторське право та суміжні права” за своєю суттю є клопотаннями, тому розглянуті судом першої інстанції в якості клопотань, а не позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та передати справу на новий розгляд.

Стосовно апеляційної вимоги позивача щодо направлення справи на новий розгляд, то суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями і згідно ст. 101 ГПК України повторно розглядає справу.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа-1 також надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне:

Позивач - Гільдія кінорежисерів “24/1” є всеукраїнською громадською організацією, яка створена з метою захисту майнових авторських прав на аудіовізуальні твори.

Згідно свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності від 22.05.2002 № 2, позивач є організацією колективного управління майновими правами авторів аудіовізуальних творів.

Кінорежисер Гресь В.С., який є автором декількох кінофільмів та членом Гільдії, за договором доручення від 29.07.2003 № Р/С/-Г/12 про управління майновими авторськими правами на аудіовізуальний твір, передав позивачу власні виключні майнові авторські права на створені ним фільми, в т.ч., на кінофільм “Черная курица или подземные жители”, в якому він виконував авторську функцію режисера-постановника, та на фільм “Новые приключения Янки при дворе короля Артура”, де він був автором сценарію та виконував функцію режисера-постановника.

Після того, як Гресь В.С. придбав відеокасети з записами вищезазначених фільмів, на упаковках яких вказувався авторський договір від 27.10.2004, однак ним не укладався, Гресь В.С. звернувся до Гільдії із заявою про порушення його права інтелектуальної власності та захисту його права у суді.

Позивач звернувся з позовом про відновлення порушених авторських прав, посилаючись на те, що ні позивач, ні Гресь В.С. не укладали з ТОВ “Классік-Відео” будь-яких договорів щодо передачі майнових прав на фільми, не отримували грошової винагороди, і крім того, вказані твори зафіксовані у цифровому форматі, тоді як Гресь В.С. не давав дозволу на використання творів у такий спосіб.

Як вбачається із матеріалів справи, кінофільми “Черная курица или подземные жители” та “Новые приключения Янки при дворе короля Артура” були створені у 1980 та 1988 роках відповідно.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків пом’якшення або скасування відповідальності особи.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом’якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону України “Про авторське право та суміжні права” від 23.12.1993, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування і застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи викладене, для з’ясування питання про виникнення авторського права, необхідно керуватись законодавством, яке діяло на момент створення твору, а щодо питань використання та охорони авторських прав – законодавством, що діяло на момент використання чи порушення авторських прав.

Зважаючи на те, що вказані вище фільми створені у 1980 та 1988 роках для визначення суб’єкта авторського права застосовуються положення ЦК УРСР у відповідній редакції, що діяла на момент виникнення авторського права.

Так, згідно ст. 483 ЦК УРСР авторське право на кінофільм належить підприємству, яке здійснило його зйомку. Авторові сценарію, композиторові, режисеру-постановнику, головному операторові, художнику-постановнику і авторам інших творів, які увійшли складовою частиною в кінофільм, належить авторське право кожному на свій твір.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що ні позивач, ні Гресь В.С. не є суб’єктами майнових авторських прав на фільми “Черная курица или подземные жители” та “Новые приключения Янки при дворе короля Артура”, так як майнові авторські права на фільми належали з моменту їх створення кіностудії, де вони були зняті, а саме Кіностудії ім. О.Довженка.

При цьому, ст. 483 ЦК УРСР в імперативному порядку визначає, суб’єкта авторських прав на такий єдиний комплексний об’єкт авторського права як кінофільм, і не ставить його в залежність від укладення чи не укладення договорів щодо передачі кожною особою, що долучилася до створення фільму, майнових прав кіностудії.

Оскільки в даному випадку відбулося використання кінофільму в цілому, а не окремих об’єктів авторського права, що увійшли складовою частиною до фільму, відсутні підстави стверджувати про порушення прав Греся В.С. як режисера-постановника обох фільмів та автора сценарію другого фільму.

Крім того, необхідно зазначити, що Кіностудія за узгодженням із Міністерством культури та мистецтв України передала ТОВ “Фірма Будущєє” за договорами №№ 16/01, 16/01, 16/03 від 01.09.2004 права на використання аудіовізуальних творів, а відповідач здійснює розповсюдження фільмів на підставі авторського договору про надання виключної ліцензії на використання аудіовізуальних творів від 27.10.2004, укладеного з ТОВ “Фірма Будущєє”, а також на підставі державного посвідчення на розповсюдження і демонстрування фільмів, маркування контрольними марками (рішення про видачу –14.02.2005).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині укладення авторського договору та визнання всіх касет, випущених з порушенням Закону України “Про авторське право та суміжні права”, контрафактними, вилучення їх та передачі позивачеві, а також припинив провадження на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України щодо вимоги про встановлення інших порушників Закону України “Про авторське право та суміжні права”, так як вона не заявлена до конкретного відповідача та не містить конкретний предмет оскарження.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга Всеукраїнської громадської організації “Гільдія кінорежисерів “24/1” не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2007 у справі № 12/397 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації “Гільдія кінорежисерів “24/1” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2007 у справі № 12/397 - без змін.

2.          Матеріали справи № 12/397 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

07.09.07 (відправлено)