ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.

№ 2/184 (10/139-10/157)

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. -головуючого
Волковицької Н.О.  Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином

відповідача за первісним позовом

ОСОБА_1

третя особа на стороні позивача,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на ухвалу

від 06.08.2007 року
господарського суду Чернігівської області

у справі

№ 2/184(10/139-10/157)
господарського суду Чернігівської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

третя особа на стороні позивача,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Дочірнє підприємство
"Фаберлік-Україна"

про

стягнення 17 323, 21 грн.

за зустрічним позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2

до

Дочірнього підприємства
"Фаберлік-Україна"

про

визнання права власності на
товар, витребування його з незаконного володіння, стягнення штрафу

ВСТАНОВИВ:

В травні 2007 року суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2звернувся до господарського
суду Чернігівської області з позовом про стягнення з суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості в сумі 17323,21 грн.

В свою чергу суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1звернувся до господарського
суду із зустрічним позовом до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_2 та Дочірнього підприємства "Фаберлік - Україна" про
визнання за ним права власності на продукцію, витребування її від Дочірнього
підприємства "Фаберлік - Україна", стягнення солідарно із суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 та Дочірнього підприємства
"Фаберлік - Україна" штрафу у розмірі 5196, 97 грн.

Ухвалою Господарського суду
Чернігівської області від 06.08.2007 року первісний і зустрічний позови
залишені без розгляду з посиланням на приписи пункту 5 статті 81 Господарського
процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеною
ухвалою, суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1звернувся до
Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської області від 06.08.2007 року та
передати справу на розгляд до суду першої інстанції в зв'язку з порушенням
місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме: статей 75, 81
Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю -доповідача та
пояснення присутнього у судовому засіданні позивача за зустрічним позовом,
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи і повноти їх встановлення в ухвалі суду, а також правильність
застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Оскаржена ухвала місцевого
господарського суду мотивована тим, що в наданих позивачем за первісним позовом
та позивачем за зустрічним позовом копіях договору №1 поставки продукції від
05.03.2007 року, при виконанні якого виникли спірні правовідносини,
відрізняються терміни оплати товару та розміри штрафних санкцій, а оригіналу
цього договору зазначеними особами суду надано не було, всупереч вимогам,
викладеним в ухвалі від 18.07.2007 року (а.с. 71-72).

Відповідно до частини 1 статті 638
Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частин 1, 2 статті 712
Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки
застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З обставин, встановлених місцевим
господарським судом та наведених приписів закону вбачається, що умови договору,
на підставі якого пред'явлений як первісний так і зустрічний позови, в копіях
якого судом виявлені розбіжності, є істотними, а отже місцевий господарський
суд, витребовуючи оригінал згаданого договору, правильно послався на приписи
пункту 3 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до
якого оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших
випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно пункту 5 статті 81
Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов
без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані
господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник
позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його
нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Хоча статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України, на яку в обґрунтування своєї позиції
посилається особа, яка подала касаційну скаргу, й передбачено можливість
розгляду справи господарським судом за наявними в ній матеріалами, колегія
суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого
господарського суду про неможливість надання всебічної і об'єктивної правової
оцінки обставинам справи, а отже -правильного вирішення спору, через наявність
наведених вище протиріч, які усунуто не було, а відтак місцевим господарським
судом було правомірно застосовано приписи пункту 5 статті 81 Господарського
процесуального кодексу України, і у господарського суду касаційної інстанції
відсутні правові підстави для скасування оскарженої ухвали.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків місцевого господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 06.08.2007 року у справі № 2/184(10/139-10/157)
господарського суду Чернігівської області залишити без змін.

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач