ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  47/215

10.10.07

За позовом     Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Інформаційно - розрахункового центру Київської міської філії

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю "Літо"

про                    стягнення 362,09 грн.

Суддя  Станік С.Р.

Представники:

Від позивача: Глушковська Є.А. –представник за довіреністю

Від відповідача: не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення основного боргу в сумі 345,54 грн. за договором № 1872 від 21.10.1996, а також пені у сумі 16,55 грн., відшкодування витрат по сплаті державного мита –102,00 грн. та послуг інформаційно –технічного забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2007 року було порушено провадження в справі № 47/215 та призначено до розгляду 19.09.2007 року.

В судовому засіданні 19.09.2007 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 17.08.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 19.09.2007 року представник відповідача не з’явився. Через канцелярію Господарського суду ніяких заяв та клопотань не подавав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2007 року розгляд справи було відкладено до 10.10.2007 року.

В судовому засіданні 10.10.2007 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не надав, у відповідному порядку з загального відділу канцелярії Господарського суду міста Києва заяв, клопотань чи інших пояснень по суті спору до сектору № 47 по справі № 47/215 не надходило, повноважний представник відповідача в судове засідання 10.10.2007 не з’явився, причини неявки не повідомив.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів та продажу Київської міської дирекції до Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо”, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів та продажу Київської міської дирекції в якості виконавця (Позивач) з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю “Літо”, в якості замовника (Відповідач), з –другої, було укладено Договір № 1872 від 21.10.2006 року про забезпечення підключення кінцевого пристрою Споживача до телефонної мережі загального користування та надання послуг електрозв’язку, згідно умов якого позивач зобов’язується надати послуги електрозв’язку, а відповідач своєчасно сплачувати кошти за послуги надання телекомунікації.

Згідно п.3.5 Договору № 1872 від 21.10.2006 року відповідач зобов’язується вносити абонементну плату до 20-го числа наступного місяця та плату за послуги електрозв’язку протягом 10 діб з дня одержання рахунку, але не пізніше 20-го числа наступного місяця після повного розрахункового періоду.

Відповідно до п.4.2.1 вищезазначеного договору в разі несплати за надані послуги електрозв’язку  понад встановлений термін споживач сплачує пеню в розмірі 1 % від затриманих платежів за кожну добу затримки.

Однак, відповідно до пояснень представника позивача, відповідач ТОВ “Літо” належним чином не виконував свої обов’язки по сплаті наданих йому позивачем послуг та  своєчасно не сплачував кошти за надані послуги   телекомунікації та допустив виникнення боргу у сумі 345,64 грн.

Згідно витягу з оборотної відомості по особовому рахунку ТОВ “Літо”, основна сума боргу за надані послуги електрозв’язку за Договором № 1872 від 21.10.20026 року складає  345,54 грн., сума нарахованої пені за прострочення виконання грошового зобовязання –16,55 грн.

16.06.2006 року позивачем на адресу відповідача було надіслано лист з претензією       № 07-06336м, з вимогою провести повний розрахунок, сплативши  заборгованість в розмірі –345,54 грн. –основного боргу та 3,07 грн. - пені. Даний лист, відповідно до позовної заяви, залишений відповідачем без відповіді.

На день розгляду справи в суді (10.10.2007 року), згідно Договору № 1872 від 21.10.2006 року з ТОВ “Літо” сума заборгованості відповідача перед позивачем, за розрахунком позивача, складає: 345,54 грн. –основний борг, пені-16,55 грн.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу  України.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин,  який порушив господарське зобов'язання  або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати  завдані  цим  збитки  суб'єкту,  права або законні інтереси якого порушено де під  збитками  розуміються  витрати,  зроблені  управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи,   які  управлена  сторона  одержала  б  у  разі  належного виконання   зобов'язання   або   додержання   правил    здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 22 ЦК України від 16.01.03 №435-VI встановлює, що збитки це витрати,  які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та відшкодовуються  у повному обсязі,  якщо договором або законом не передбачено відшкодування у  меншому  або  більшому розмірі.

В статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом та якщо    внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 901 встановлено, що за  договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за  завданням  другої  сторони  (замовника)  надати послугу,  яка  споживається  в  процесі  вчинення  певної  дії або здійснення певної діяльності,  а замовник зобов'язується  оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 визначено, що якщо  договором  передбачено  надання  послуг  за   плату,

замовник  зобов'язаний  оплатити надану йому послугу в розмірі,  у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 встановлено, що строк   договору  про  надання  послуг  встановлюється  за домовленістю сторін,  якщо інше не встановлено законом або  іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач –Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії - умови Договору № 1872 від 21.10.2006 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії та Товариством з обмеженою відповідальністю “Літо” виконав в повному обсязі, шляхом надання послуг електрозв’язку загального користування та підключення кінцевого пристрою до телефонної мережі, які відповідачем були прийняті та виконання яких останнім не заперечувалось, на загальну суму –345,54 грн., а відповідач -  Товариство з обмеженою відповідальністю “Літо” умови зазначеного Договору не виконав належним чином, не сплативши грошові кошти (за надані послуги електрозв’язку загального користування та підключення кінцевого пристрою до телефонної мережі) на загальну суму 345,54 грн. Тобто, у відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю “Літо”  перед позивачем -  Відкритим акціонерним товариством “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії існує заборгованість в розмірі 345,54 грн., яка ним не погашена і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. А тому, позовна вимога Відкритого акціонерного товариство “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії про стягнення  з Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо” 345,54 грн. основного боргу за Договором № 1872 від 21.10.2006 року визнається судом законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов”язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 611 вищезазначеного кодексу у разі порушення зобов”язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України, штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов”язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов”язання.

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань від 22 листопада 1996 року № 543/96 платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.36 Закону України “Про телекомунікації” розмір пені обліковується в розмірі одноденної облікової ставки НБУ.

Враховуючи вищевикладене , суд приходить до висновку, що позивач - Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії - умови Договору № 1872 від 21.10.2006 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії та Товариством з обмеженою відповідальністю “Літо” виконав в повному обсязі, шляхом надання послуг електрозв’язку загального користування та підключення кінцевого пристрою до телефонної мережі, які відповідачем були прийняті та виконання яких останнім не заперечувалось, на загальну суму –345,54 грн., а відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Літо” умови зазначеного Договору по сплаті грошових коштів за надані послуги електрозв’язку загального користування та підключення кінцевого пристрою до телефонної мережі повністю вчасно не виконав, тобто у відповідача перед позивачем існує прострочення по оплаті у сумі –345,54 грн., враховуючи, що Відкритим акціонерним товариством “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії була заявлена вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо” суми пені, відповідно до розрахунку позивача складає, - 16,55 грн. (345,54 грн. х (9,5% х подвійна облікова ставка НБУ за період з 11.03.2006 року по 11.09.2006 року(день подачі позову) 365 днів) х 180 днів, розрахунок якої судом перевірено та з яким суд погодився, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача суми пені за прострочення виконання грошового зобов’язання за Договором № 1872 від 21.10.2006 року за надання послуг електрозв’язку, визнається судом законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню у повному обсязі –в сумі 16,55 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов  Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії до Товариство з обмеженої відповідальністю “Літо” –задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо” (місцезнаходження: 03680, м. Київ, просп. Глушкова,1 рр 0319, перша ф-я АКБ “Мрія” в м. Києві, МФО 322852, ), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” в особі Центру обслуговування споживачів і продажу послуг Київської міської філії  (місцезнаходження: 02192 м. Київ, вул. Міста Шалетт,1 п.р. 8729 в КРД “Райффайзен Банк Аваль МФО 322904, код ЗКПО 01189910) суму заборгованості в розмірі 345 (триста сорок п’ять) грн. 54 коп., пені –16 (шістнадцять) грн. 55 коп., а також 102 (сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

4.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                               С.Р. Станік