ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.10.2007  року                                                            Справа № 14/485

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді                     Якушенко Р.Є.

суддів                                        Бородіної Л.І.

Медуниці О.Є.

Склад судової колегії призначено розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 26.09.2007. Розпорядженням від 03.10.2007 склад судової колегії було змінено

при секретарі

судового засідання                    Черніковій Я.В.

за участю представників сторін

від позивача                              не прибув

від відповідача                    Рудковська І.В., дов. №01-026-1930 від 04.12.2006

Розглянувши

апеляційну скаргу                    Відкритого акціонерного товариства „Алчевський металургійний комбінат”, м. Алчевськ

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                         10.09.07

у справі                               № 14/485 (суддя  Лісовицький Є.А.)

за позовом                               Господарсько-промислової асоціації

„Об”єднання „Промінвестенерго”, м. Київ

до відповідача                     Відкритого акціонерного товариства „Алчевський

металургійний комбінат”, м. Алчевськ

про                                        стягнення 90952 грн. 33 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.09.2007 у справі №14/485 (суддя Лісовицький Є.А.) задоволено позов господарсько-промислової асоціації „Об”єднання „Промінвестенерго” (далі асоціація „Промінвестенерго”), м. Київ до Відкритого акціонерного товариства „Алчевський металургійний комбінат” (далі ВАТ „АМК”), м. Алчевськ з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнуто з відповідача інфляційні нарахування в сумі 57494 грн. 06 коп. та 3% річних у сумі 15751 грн. 80 коп. за період з 17.07.2004 по 17.05.2006.

Рішення суду з посиланням на норми статті 37 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, статей 614, 625 Цивільного кодексу України мотивовано обгрунтованістю заявлених вимог.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідач міг перерахувати позивачеві заборгованість за реквізитами зазначеними в додатку №1 та №2 до мирової угоди у строк до 01.03.2004 не направляючи додаткових запитів, відповідальність за неповідомлення про зміну реквізитів у такому випадку покладається на кредиторів.

ВАТ „АМК”, відповідач у справі, не погодився з прийнятим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що висновки господарського суду не відповідають обставинам справи, яким дана неналежна юридична оцінка.

Банківські реквізити позивача, зазначені у платіжному дорученні №3819 від 18.05.2006 не відповідають реквізитам, вказаним у додатку №2 до мирової угоди, що відповідно, і стало причиною прострочення зобов”язання за мировою угодою.

Відповідачем направлялися на адресу позивача запити для уточнення банківських реквізитів за адресами: м. Київ вул. Спаська, 24/15 та м. Київ, вул. Ківкідзе, 46/701, які були повернуті з відміткою про відсутність адресату.

На думку відповідача, господарський суд неправомірно не застосував положення частини 2 статті 613 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, якщо кредитор не здійснив дій до здійснення яких боржник не міг виконати своє зобов”язання, виконання зобов”язання може бути відстрочено на час прострочення кредитора.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про необгрунтованість доводів апеляційної скарги. Вважає, що рішення господарського суду прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при з”ясуванні всіх обставин справи і підстави для його скасування відсутні

Під час апеляційного провадження відповідно до статей 99, 101 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією повторно розглянута справа №14/485.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.01.2004 у справі №05/283-9/222б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства „Алчевський металургійний комбінат” було затверджено мирову угоду від 25.12.2003 укладену між останнім, Корпорацією „Індустріальна спілка Донбасу” та комітетом кредиторів відповідача (а.с. 7-17).

Згідно пункту 9 мирової угоди відповідач зобов”язався погасити 15 відсотків від загальної кредиторської заборгованості кредиторів четвертої черги шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кожного кредитора у строк до 01.03.2004 р. з моменту затвердження Господарським судом Луганської області мирової угоди.

Так, згідно Додатку №1 до мирової угоди, відповідач зобов'язувався перерахувати Господарсько-промисловій асоціації "Об'єднання „Промінвестенерго" в строк по 01.03.2004 суму 286040,12 (двісті вісімдесят шість тисяч сорок) гривень 12 копійок.

Відповідач в строк до 01.03.2004 р. не перерахував позивачеві зазначену суму боргу.

Позивачем 29.03.2005 направлено відповідачеві вимогу №01/03-05 від 24.03.2005 щодо виконання зазначених вище умов мирової угоди. В цій вимозі були вказані всі необхідні реквізити для перерахування грошових коштів позивачеві. Вимога була одержана відповідачем 04.04.2005, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення та описом вкладення до цінного листа (а.с. 18-19).

Однак, відповідач і після одержання такої вимоги не виконав умови мирової угоди та не перерахував позивачеві суму боргу.

Позивач повторно 27.03.2006 направив відповідачеві листа від 17.03.2006 за №08/03-06, в якому просив останнього виконати умови мирової угоди та перерахувати суму боргу (а.с. 20).

Вказаний лист було одержано відповідачем 13.04.2006, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення та описом вкладення до цінного листа.

18.05.2006 на виконання умов мирової угоди відповідач платіжним

дорученням №3819 від 18.05.2006 р. перерахував позивачеві суму боргу 286040 грн. 12 коп. (а.с. 22).

17.07.2007 (згідно штемпелю на конверті) позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних в сумі 90952 грн. 33 коп. за період з 01.03.2004 по 17.05.2006, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов”язання.

Відповідач проти заявлених вимог заперечував з підстав викладених у відзиві на позов (а.с. 27), зокрема, посилаючись на те, що ним приймалися заходи до своєчасного погашення заборгованості шляхом направлення запитів для уточнення банківських реквізитів позивача та просив застосувати позовну давність.

Заявою від 10.09.2007 позивач зменшив позовні вимоги з урахуванням строків позовної давності та просив стягнути з відповідача індекс інфляції у сумі 57494 грн. 06 коп., 3% річних у сумі 15751 грн. 80 коп. за період з 17.07.2007 по 17.06.2006.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.09.2007 позов задоволено з урахуванням зменшення вимог з підстав зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність юридичної оцінки місцевим господарським судом обставин справи та повноту  їх встановлення, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що правовідносини у сторін виникли з мирової угоди від 25.12.2003 у справі №05/283-9/222б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства „Алчевський металургійний комбінат”, відповідача у справі.

Частиною 1 статті 35 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №2343-ХІІ від 14.05.1992 (далі Закон про банкрутство) визначено, що під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін.

По суті мирова угода фіксує волевиявлення сторін, що спрямоване на припинення провадження у справі про банкрутство, та вирішення спірних правовідносин між сторонами.

Мирова угода одночасно є і правочином і судовою процедурою, оскільки в силу статті 37 Закону про банкрутство укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню судом.

Згідно пункту 2 статті 37 Закону про банкрутство мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов”язковою для боржника (банкрута) та кредиторів. В силу пункту 4 цієї норми мирова угода повинна містити положення про розмір, порядок та строки виконання зобов”язань  боржника.

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов мирової угоди від 25.12.2003 у справі №05/283-9/222б про банкрутство ВАТ „АМК”, відповідача у справі, затвердженою ухвалою господарського суду Луганської області від 22.01.2004 боржник, відповідач у справі, зобов”язаний в строк до 01.03.2004 сплатити кредитору –господарсько-промисловій асоціації „Об”єднання „Промінвестенерго”, позивачу у справі, грошові кошти в сумі 286040 грн. 12 коп.

В додатку №2 до мирової угоди зазначені поштові адреси та банківські реквізити кредиторів, в тому числі і позивача у справі.

Відповідач у справі в порушення умов мирової угоди прострочив виконання зобов”язання та перерахував позивачеві вищевказану суму тільки 18.05.2006 – платіжним дорученням №3891 від 18.05.2006.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи доведено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов”язання у період з 01.03.2004 до 17.05.2006.

Суд першої інстанції повно з”ясував обставини, на які посилався відповідач на заперечення заявлених позовних вимог.

Відповідач не надав суду першої інстанції  відповідних доказів на підтвердження вжиття ним заходів в порядку частини 1 статті 614 Цивільного кодексу УРСР щодо належного виконання грошового зобов”язання та перерахування позивачу грошових коштів за реквізитами, зазначеними в додатку №2 до мирової угоди. Не надані такі докази і під час перегляду справи в апеляційній інстанції.

Заперечень щодо розрахунку позовних вимог із застосуванням позовної давності відповідач не надав.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обгрунтованість зменшених позивачем позовних вимог з урахуванням позовної давності та стягнув з відповідача інфляційні нарахування в сумі 57494 грн. 06 коп. та 3% річних в сумі 15751 грн. 80 коп. за період х 17.07.2004 по 17.05.2006.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду.

З огляду на викладене судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд повно з”ясував обставини справи, дав належну їх оцінку, прийняв рішення від 10.09.2007, яке грунтується на матеріалах справи та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підстави для скасування цього рішення відсутні.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за апеляційною скаргою покладаються на її заявника, відповідача у справі.

Відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Алчевський металургійний комбінат” на рішення господарського суду Луганської області від 10.09.2007 у справі №14/485 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 10.09.2007 у справі №14/485 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний строк через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Р.Є. Якушенко

Суддя                                                                                Л.І. Бородіна

Суддя                                                                                 О.Є. Медуниця