КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2007                                                                                           № 5/1234-13/179

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Губенко Н.М.

суддів:             Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - КучерМ.К. – нач. юр. сектору, дов. №1788-НЮ від 02.07.2007;

від відповідача - ПрядкаВ.В. – представник, дов. №10/05 від 10.05.2007,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Цукрове виробниче об"єднання"

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.07.2007

у справі № 5/1234-13/179

за позовом                               Державне територіально галузеве об"єднання "Південно-Західна залізниця"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Цукрове виробниче об"єднання"

про                                                  стягнення штрафу 33940,00 грн.

На підставі ст.ст.77,99 ГПК України 09.10.2007 розгляд справи відкладався на 23.10.2007.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2007 у справі №5/1234-13/179 позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 33 940,00 грн. штрафу, 339,40 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване тим, що в накладних №32702923, №32702924 було допущено помилку, а саме: невірно вказаний код вантажоодержувача - Філії №17 „Чернігівська" Товариства з обмеженою відповідальністю «НК Альфа-Нафта», так, замість коду 2374, зазначений код 6421; ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України відповідальність за неправильне зазначення у залізничних накладних коду одержувача вантажу покладено на вантажовідправника; загальна сума провізної плати за накладними №32702923, №32702924 складає 6 788,00 грн.; факт неправильного зазначення коду підтверджується актом загальної форми № 3 від 21.10.2006.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2007 у справі № 5/1234-13/179 з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким позивачу відмовити в задоволенні позовних вимог.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Відповідач стверджує, що позивачем порушено вимоги п. 2 ст. 54 ГПК України тим, що не зазначено повного найменування сторін, зокрема, не вказано організаційно-правову форму відповідача та його ідентифікаційний код, у зв’язку з чим ТОВ „Цукрове виробниче об’єднання” не вважає себе належним відповідачем у справі.

На думку заявника, позивачем в позовній заяві не вказано підставу виникнення зобов’язань із відповідачем відповідно до ст. 174 ГК України, ст. 11 ЦК України, оскільки накладні, на які посилається позивач, згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України є лише основним перевізним документом, а не підставою для виникнення зобов’язань.

Заявник вказує, що заява відповідача про залучення третьої особи була залишена без уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів скарги, посилаючись на те, що відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є не лише основним перевізним документом, а й обов'язковою двосторонньою письмовою  формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею; відповідач при оформленні перевізних документів неправильно зазначив відомості у накладній, а відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності чи неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін та враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем до господарського суду подана позовна заява про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 33 940,00 грн. за неправильне зазначення у накладних коду вантажоодержувача та судових витрат на підставі ст. 920 ЦК України, ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Згідно із залізничними накладними №№ 32702923, 32702924 відповідачем, за накладними відправником, передано перевізнику до перевезення вантаж у вагонах №№ 73050916, 72085665 на адресу одержувача – філії № 17 „Чернігівська” Товариства з обмеженою відповідальністю "НК Альфа-Нафта”.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 N 457, накладна – це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача.

Пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 863/5084, передбачено, що вантажовідправником заповнюються такі графи комплекту перевізних документів, зокрема, "Одержувач" і "Його поштова адреса" - у порядку, передбаченому для графи "Відправник"; у графі "Відправник" - зазначаються точне й повне найменування установи, підприємства, організації, особи та його цифровий код.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, встановлено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у випадках, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

21.10.2006 на станції Чернігів був складений акт загальної форми № 3 про те, що в перевізних документах на вагони №№ 73050916, 72085665, відправлені за накладними №№ 32702923, 32702924, вказано код одержувача – 6421, фактично вантажоодержувач має код 2374.

Як вбачається з накладних №№ 32702923, 32702924, відправником дійсно зазначено код вантажоодержувача – 6421.

Пунктом 2.2.1 договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 6391451 від 21.11.2005, укладеного між позивачем та вантажоодержувачем, встановлено код філії № 17 „Чернігівська” Товариства з обмеженою відповідальністю „НК Альфа-Нафта” – 2374.

Згідно зі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума провізної плати за накладними №№ 32702923, 32702924 становить 6 788,00 грн., а розмір штрафу становить 33 940 грн. (6 788,00 грн. х 5).

Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають матеріалам справи і чинному законодавству.

Апеляційний господарський суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, враховуючи викладене та виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник внаслідок неправильного зазначення відповідачем як вантажовідправником у залізничних накладних №№ 32702923, 32702924 коду вантажоодержувача, тому відповідач є належним відповідачем у даній справі.

Порушення позивачем вимог ст. 54 ГПК України не є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 104 ГПК України.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 306, 307 ГК України передбачено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Згідно зі ст.ст. 908, 909 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як вже було встановлено вище, ст. 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача.

Таким чином залізничні накладні №№ 32702923, 32702924 є угодами на перевезення вантажів, укладеними між позивачем та відповідачем, з яких і виникають права та обов’язки сторін цих угод.

Статтею 99 ГПК України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі; апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Апеляційний господарський суд вважає, що клопотання відповідача про залучення третьої особи не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення місцевого господарського суду не стосується прав та обов’язків філії № 17 „Чернігівська” Товариства з обмеженою відповідальністю „НК Альфа-Нафта”.

Твердження про те, що відповідач не вважає себе належним відповідачем не відповідає матеріалам справи, адже саме відповідач у графі накладних №№ 32702923, 32702924 „відправник (повне найменування)” не зазначив свою організаційно-правову форму, а відомості довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві № 1454/07 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України не надають підстав для сумнівів щодо того, що відповідач у справі є належним відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2007 у справі №5/1234-13/179 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

2. Справу № 5/1234-13/179 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Ропій  Л.М.

25.10.07 (відправлено)