ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 р.
№ 46/513

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 19.03.2007

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2007

зі справи № 46/513

за позовом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі –Виконавча дирекція)

до товариства з обмеженою відповідальністю “Агротехпостач” (далі – ТОВ “Агротехпостач”), м. Київ,

про визнання договору недійсним та стягнення 13 120 000 грн.,

за участю представників сторін:

позивача – Рябка Є.О.,

відповідача –Парфенюк О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Виконавча дирекція звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним договору інвестування будівництва адміністративної будівлі від 16.07.2004 № 7-ВД-04 (далі – Договір), укладеного з ТОВ “Агротехпостач”, та стягнення 13 120 000 грн. інвестованих коштів. Позовні вимоги з посиланням на приписи частини п’ятої статті 203 та статті 215 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) мотивовано тим, що Договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.03.2007 (суддя Шабунін С.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2007 (колегія суддів у складі: Капацин Н.В. –головуючий суддя, судді Смірнова Л.Г., Студенець В.І.), у позові відмовлено. Прийняті судові рішення мотивовано недоведеністю позивачем того, що Договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Виконавча дирекція просить судові рішення зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

ТОВ “Агротехпостач” подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило постанову апеляційного суду зі справи залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що:

- 16.07.2004 сторонами укладено Договір, відповідно до умов якого позивач зобов'язується здійснити інвестування будівництва адміністративної будівлі, а відповідач зобов'язується виготовити проектно-кошторисну документацію, здійснити капітальне будівництво адміністративної будівлі, внутрішнє її облаштування та оздоблення своїми або залученими силами за кошти позивача і надати позивачеві всі необхідні документи для оформлення адміністративної будівлі у власність за умови виконання останнім інвестиційних зобов'язань у повному обсязі;

- договірна вартість об'єкту інвестування за вказаним Договором, що знаходиться за адресою: м. Київ вул. Мельникова, 89-А, на день укладення договору становила 17 556 000 грн. (підпункт 3.1 пункту 3 Договору);

- відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 Договору позивач зобов’язувався  здійснювати  інвестування  будівництва  поетапно:  перший платіж в сумі 6 120 000 грн. (34,86% договірної вартості об’єкту інвестування) здійснити протягом чотирьох  банківських  днів з моменту підписання договору;  другий платіж  в сумі 9 680 400 грн. (55,14% договірної вартості об’єкту інвестування) здійснити в період з 01.10.2004 до 10.10.2004; остаточний розрахунок за Договором в сумі 1 755 600 грн. (10% договірної вартості об’єкту інвестування) здійснити після  підписання акта приймання-передачі об’єкту інвестування;

- на виконання умов Договору позивачем на рахунок відповідача перераховано кошти в сумі 13 120 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:  від 16.07.2004  № 691  на суму 6 120 000 грн.;  від 05.10.2004 № 1008 на суму 5 500 000 грн.; від 23.12.2004 № 1399 на суму 1 500 000 грн.;

- відсутність у відповідача ліцензії на ведення будівельних робіт не перешкоджає виконанню ним зобов’язань за Договором, умовами якого (підпункт 2.1 пункту 2, підпункт 5.4.1 пункту 5) передбачено можливість залучення до виконання робіт третіх осіб;

- 19.07.2004 відповідачем з метою виконання  умов Договору укладено з товариством з обмеженою відповідальністю “Житло-Буд” (далі -ТОВ “Житло-Буд”) договір № 19/07 на виконання підрядних робіт, відповідно до умов якого ТОВ “Житло-Буд” зобов’язалося виконати  демонтажно-підготовчі роботи щодо демонтажу та складування конструкцій та матеріалів цокольного поверху нежилої будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 89-А; зазначені підрядні роботи ТОВ “Житло-Буд” виконано та відповідачем оплачено, що підтверджується актом приймання-передачі робіт від 22.08.2004 № АП-00001 та платіжним дорученням від 20.07.2004 № 39;

- 20.07.2004 відповідачем та закритим акціонерним товариством “БФК “СТРІЖ” (далі - ЗАТ “БФК “СТРІЖ”) укладено договір  № 20/07 на виконання  комплексу робіт, відповідно до умов  якого  ЗАТ  “БФК “СТРІЖ”    зобов’язалося виконати комплекс робіт з передпроектних досліджень, маркетингових досліджень, розробки проектно-дослідної документації щодо будівництва адміністративної будівлі громадського призначення для розміщення трьох міжрайонних виконавчих дирекцій Фонду соціального  страхування, а також виконати будівельно-монтажні роботи щодо улаштування зовнішніх інженерних мереж на об’єкті, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 89-А; загальна вартість робіт за цим договором становить 3 831 623 грн.; на виконання умов даного договору відповідачем перераховано ЗАТ “БФК “СТРІЖ” 3 779 960 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями;

- 07.09.2004 відповідачем та приватним підприємством “Технічне обслуговування та інжиніринг” (далі - ПП “Технічне обслуговування та  інжиніринг”) укладено контракт № 8/09, відповідно до умов якого згадане приватне підприємство зобов’язалося виконати проектування будівництва трьохповерхової будівлі; на виконання умов цього контракту ПП “Технічне обслуговування та інжиніринг” розроблено та передано відповідачеві завдання на проектування трьохповерхової адміністративної будівлі; кошторисний розрахунок на виконання будівельних робіт; кошторисний розрахунок на виконання проектних робіт; розроблено технічне завдання на проектування інженерних систем будівлі; надано послуги щодо супроводження інженерно-дослідних робіт; підготовлено документацію для оформлення містобудівного обґрунтування; надано рекомендації щодо підбору матеріалів та обладнання, що підтверджується актом виконаних робіт від 15.04.2005; виконані за контрактом роботи оплачено відповідачем, що  підтверджується  платіжним  дорученням  від  08.09.2004  №  55  на  суму 8 400,00грн.;

- 08.12.2004 відповідачем та Всеукраїнським науково-методичним та дослідно-інформаційним центром архітектурної спадщини Держбуду України укладено контракт № 1/05с на створення (передачу) науково-дослідної документації, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов’язання з підготовки стислих відомостей щодо історико-культурної цінності об’єкта проектування, розташованого за адресою: вул. Якіра, 14-А та вул. Мельникова, 89-А у місті Києві; роботи за зазначеним контрактом виконано та оплачено, що підтверджується актом прийому-передачі та  платіжним дорученням від 05.01.2005 № 97;

- 04.05.2006 відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю “Транспроект-1” (далі –ТОВ “Транспроект-1”) укладено договір № 75/06 про створення  проектно-вишукувальної продукції, відповідно до умов якого ТОВ “Транспроект-1” виконало комплекс проектно-вишукувальних робіт із встановлення зовнішніх меж земельної ділянки по вул. Мельникова, 89-А у Шевченківському районі міста Києва, а відповідач ці роботи оплатив, що підтверджується актом приймання-передачі проектно-вишукувальної продукції та платіжним дорученням від 10.05.2006 № 5;

- 14.06.2006  відповідачем  і  ТОВ “Транспроект-1” укладено договір № 93/06 про складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачеві для будівництва адміністративно-офісного комплексу по вул. Мельникова, 89-А у Шевченківському районі міста Києва; ТОВ “Транспроект-1” ці роботи виконано, а відповідачем виконання оплачено, що підтверджується актом виконаних робіт та платіжним дорученням від 15.05.2006 № 17, а також випискою з банку від 20.06.2006;

- відповідачем проведено роботи з топогеодезичних досліджень та отримано стислі відомості щодо історико-культурної та містобудівної цінності ділянки проектування (т. 2, а.с. 8-11, 31);

- господарським судом міста Києва розглядається справа № 2/20-А про визнання недійсним пункту 71 рішення Київської міської ради від 12.02.2004 № 59/1269, на підставі якого відповідачеві було відмовлено в оформлені права користування земельною ділянкою, на якій планувалося будівництво за Договором, що перешкоджає одержанню відповідачем архітектурно-планувального завдання відповідно до пунктів 21, 22, 26, 27 Порядку надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1999 № 2328.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для визнання Договору недійсним з обраних позивачем підстав.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною п’ятою статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на наведене попередні судові інстанції, встановивши відсутність з боку позивача доказів укладення відповідачем Договору без наміру щодо реального настання обумовлених ним правових наслідків, а також те, що як позивачем, так і відповідачем вчинялися дії, спрямовані на виконання умов Договору, дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для визнання Договору недійсним на підставі частини п’ятої статті 203 ЦК України.

У свою чергу, відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання Договору недійсним унеможливлює й задоволення вимог позивача щодо стягнення коштів.

Доводи касаційної скарги щодо неналежного дослідження та оцінки попередніми судовими інстанціями наявних доказів не спростовують наведеного, а тому не можуть бути й підставою для задоволення вимог скаржника.

Крім того, відповідно до статті 1117 ГПК України касаційна інстанція, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи перевіряє застосування ними норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Водночас посилання скаржника на неналежне виконання відповідачем умов Договору після його укладення (щодо строків виконання зобов’язань, неналежного інформування та ін.) не є підставою для визнання цього Договору недійсним відповідно до частини п’ятої статті 203 ЦК України.

Отже, рішення місцевого і постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті у визначених Виконавчою дирекцією межах позовних вимог та з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що свідчить про відсутність передбачених законом підстав для їх скасування.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 19.03.2007 та постанову Київського   апеляційного  господарського  суду   від  21.05.2007  зі  справи № 46/513 залишити без змін, а касаційну скаргу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності –без задоволення.

Суддя               В.Селіваненко

Суддя                І.Бенедисюк

Суддя                                                                                                Б.Львов