ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2007                                                                                   Справа № 14/214(6/134)-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Ясир Л.О. (доповідача)

суддів
Джихур О.В. , Пруднікова В.В.

при    секретарі    судового засідання:

Корх Д.В.

за  участю   представників
сторін:
від позивача:

від відповідача:

Руденко Валерій Вячеславович представник, довіреність №б/н  від 09.01.07;
Пресецький  Володимир Борисович представник, довіреність №447  від 11.06.07;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні
апеляційну скаргу
державного підприємства “Дніпропетровський завод прецизійних труб”  м. Дніпропетровськ

на рішення

господарського суду
від
Дніпропетровської області
11.05.07р.

у справі
№14/214(6/134)-06

за позовом                  товариства з обмеженою відповідальністю “Агора” м. Київ

до           державного підприємства “Дніпропетровський завод прецизійних труб”  м. Дніпропетровськ

про            стягнення 516 704 грн. 12 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агора” м. Київ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з  позовом (з подальшими змінами) до правонаступника відповідача - державного підприємства “Дніпропетровський завод прецизійних труб”  м. Дніпропетровськ  про стягнення  з останнього 367 211 грн. 52 коп. основного боргу, 166 301 грн. 97 коп. інфляційних втрат  та 3% річних в сумі 40 262 грн. 44 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки №38 від 24.07.02р.  щодо оплати товару, поставленого позивачем   за накладними №1/04 від 17.04.03р. та №38/3 від 30.07.03р.

Справа розглядалась судовими інстанціями неодноразово.

Постановою  Вищого господарського суду України від 14.11.06р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.06р.  та постанову  Дніпропетровського апеляційного господарського  суду   від 31.07.06р. по справі  №6/134 господарського суду Дніпропетровської області в частині залишення позову  без розгляду було скасовано та відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю “Агора” м. Київ у задоволенні позовних вимог  про стягнення з державного підприємства “Дніпропетровський завод прецизійних труб”  м. Дніпропетровськ  144 766 грн.; в частині стягнення 371  938 грн. 12 коп. справу направлено на новий розгляд  до господарського суду Дніпропетровської області.

При новому розгляді  справи рішенням господарського суду Дніпропетровської  області від 11.05.07р.  по справі №14/214(6/134)-06 (суддя С.П. Панна.)  позов  задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 222 445 грн. 44 коп. основного боргу, 99 188 грн. 42 коп.  інфляційних втрат  та 3% річних в сумі 24 737 грн. 13 коп. Рішення в цій частині мотивовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог. В частині стягнення основної заборгованості в  сумі 144 766 грн. 08 коп. провадження  у справі припинено з посиланням на постанову   Вищого господарського суду України від 14.11.06р.,  у зв’язку з чим частково відмовлено і в додаткових вимогах - інфляційних втрат  в сумі 67 113 грн. 55 коп.  та річних  в сумі 15 123 грн. 07 коп.

Не погодившись з рішенням суду, державне  підприємство “Дніпропетровський завод прецизійних труб”  м. Дніпропетровськ  звернулось з апеляційною скаргою,  просить рішення в частині стягнення 99 188 грн. 42 коп.  інфляційних втрат  та 3% річних в сумі 24 737 грн. 13 коп. змінити.  Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та  процесуального права, зокрема, судом неправомірно з відповідача  стягнуті  річні на підставі статті 692 Цивільного кодексу України, оскільки  вони не відносяться  до складу збитків з   врахуванням вимог  статті  653 Цивільного кодексу України, статей  224, 225 Господарського кодексу України; в порушення вимог статті 616 Цивільного кодексу України судом не зменшено розмір  збитків та неустойки.

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю “Агора” м. Київ проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає доводи заявника, викладені в  апеляційній  скарзі, безпідставними, рішення господарського суду Дніпропетровської області просить залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом  першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 24.07.02р.  між Державним науково - дослідним  та конструкторсько –технологічним інститутом трубної промисловості ім.. Я.Ю. Осади та товариством з обмеженою відповідальністю “Агора” було укладено договір  поставки №38, згідно   умов якого  постачальник (позивач) зобов’язався передати у власність  покупця (відповідача) товар відповідно  до специфікації (додаток №1), а покупець зобов’язався прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених договором.

Виконуючи умови договору  постачальник передав уповноваженому  представнику покупця по накладній №1/04 від 17.04.03р.  товар на загальну суму 222 445 грн. 44 коп. , по накладній  №38/4 від 30.07.03р.  товар на загальну суму 144 766 грн. 08 коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення суми 144 766 грн. 08 коп. позивачу відмовлено постановою Вищого господарського суду України від 14.11.06р., яка набрала законної сили (т.2 а.с.19), тому місцевий господарський суд   обґрунтовано  припинив провадження  по справі в цій  частині позову на підставі пункту 5 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України та відмовив  в стягненні нарахованих  на цю суму інфляційних втрат та річних.

Сторони погодились з позицією суду.

Згідно з пунктом 5.1 договору  відповідач повинен був здійснити оплату товару  шляхом банківського перекладу грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, за кожну поставлену партію товару, не пізніше 60 – ти днів з дня поставки товару.

Але розрахунки  за поставлений товар за накладною №1/04 від 17.04.03р.  покупець не провів  до цього часу, що не заперечується ним.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи невиконання  грошових зобов’язань  відповідачем,  місцевий господарський суд   правомірно задовольнив позовні вимоги   товариства з обмеженою відповідальністю “Агора” м. Київ про стягнення 222 445 грн. 444 коп.  заборгованості за товар, 24 139 грн. 30 коп. річних та 99 188 грн. 42 коп. інфляційних втрат (за період з 16.06.03р. по 01.03.07р.)

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та чинному законодавству, тому підстави  для його зміни  чи скасування відсутні.

Доводи, з яких оскаржується судове рішення, базуються на помилковому тлумаченні відповідачем норм чинного законодавства.

Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської  області від 16.06.06р. по справі №6/134 договір №38, на підставі  якого були проведені  спірні поставки, розірвано у зв’язку  з істотним порушенням  Державним науково - дослідним  та конструкторсько –технологічним інститутом трубної промисловості ім.. Я.Ю. Осади м. Дніпропетровськ  умов договору.

Виходячи з цього та посилаючись на пункт 5 статі 653 Цивільного кодексу України, відповідач стверджує, що  правовим  наслідком  цього  може бути  тільки вимога  про відшкодування  збитків, поняття яких  викладено в статті 224 Господарського кодексу України. Річні під поняття  збитків не підпадають.

Проте, розірвання договору не звільняє сторони від виконання обов’язків, які виникли до розірвання договору, а пункт 5 статті 653 передбачає  можливість відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору .

Річні, що стягнуті судом на підставі статті 625 Цивільного кодексу України  (а не на підставі статті 692 Цивільного кодексу України, як вказує відповідач)   є  мірою  відповідальності за порушення  грошового зобов’язання.

Стаття 616 Цивільного кодексу України, на яку посилається відповідач, передбачає можливість зменшення  судом розміру  збитків та неустойки, якщо порушення зобов’язання сталося з вини кредитора.

В даному випадку невиконання грошового зобов’язання  на протязі тривалого часу допустив  саме відповідач, чим сприяв  збільшенню сум річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.07р.  по справі №14/214(6/134)-06  -  залишити без змін.

Апеляційну скаргу державного підприємства “Дніпропетровський завод прецизійних труб”  м. Дніпропетровськ  –залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  Л.О. Ясир

Суддя                                                                                 О.В. Джихур

Суддя                                                                                В.В. Прудніков

постанову підписано___23.07.07_

З оригіналом згідно                                                   А.Ю. Нурулаєва

Помічник судді

23.07.07р.