ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

18.09.2007                                                                Справа №  15/305-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Клепай З.В. при секретарі Муральовій Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Пако", м.Херсон

до Приватного підприємства "Бона", м.Херсон

про   стягнення 3507 грн. 90 коп.

за участю представників сторін:

від  позивача - Даниленко А.Г. - представник, дор. № 1 від 02 липня 2007р.

від  відповідача - Попова О.М. - директор, наказ № 45 від 13.10.2004р.

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість  за  відвантажений на адресу відповідача товар - етикетки,  в сумі 2700грн., пеню за прострочку платежу в сумі - 125грн., 3% річних в сумі 47грн., збитків від інфляції в сумі 135 грн., а також стягнути з відповідача вартість наданих йому юридичних послуг в сумі 500грн.

Відповідач позов визнав частково, оскільки після звернення позивача з позовом він йому перерахував частково суму боргу.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд-

в с т а н о в и в:

26 грудня 2006 року між приватним підприємством „ПАКО" та підприємством відповідача „БоНа" був укладений договір 0/1 купівлі - продажу партії товару на 2006 р. Відповідно до умов якого позивач  взяв на себе зобов'язання передати товар в кількості та асортименті відповідно до умов цього договору, а відповідач в свою чергу, взяв на себе зобов'язання, прийняти та здійснити своєчасну оплату за наданий йому товар. 29 грудня 2007 року, після здійсненої 50% передплати відповідачем, позивач  на його адресу поставив товар - паперова продукція (етикетка) на загальну суму 7000,20 грн., що підтверджується видатковою накладною № 3724 від 29.12.2006 року. Цього ж дня, представник відповідача Попова Е.Н., яка діяла на підставі довіреності ЯБН № 939546 від 29.12.2006 року, прийняла вищевказаний товар.

Між сторонами укладений господарський договір і вони у своїх взаємовідносинах повинні керуватись нормами господарського  кодексу України.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загального господарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як вбачається із договору № 0/1 від 26.12.96р. сторони п.3 цього договору передбачили, що розрахунки за кожну партію товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати  шляхом перерахування грошових коштів на р/рахунок позивача, тобто твердження позивача в позовній заяві про те, що умовами договору передбачено оплата товару шляхом внесення  50% попередньої оплати, не відповідають фактичним обставинам справи і відповідно до умов договору позивач мав право на відвантаження товару лише після 100% оплати товару відповідачем. У разі відвантаження товару з 50% оплатою товару строки оплати товару є невизначеними і сторони повинні діяти відповідно до умов ч.2 ст.530 ЦК України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Із представлених матеріалів вбачається, що позивач з вимогою оплатити боргу звернувся до відповідача з претензією №28 від 27.04.07р.  Право звернення до господарського суду за примусовим стягненням суми боргу у нього наступило після невиконання відповідачем його вимоги у семиденний строк з дня її отримання., з урахуванням перебігу пошти та святкових днів  - це 10.05.07р.

Із п.4 договору вбачається, що відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату товару встановлена у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки за несплату у строки, встановлені п.3.1 , 3.2 договору. Як вже було встановлено, цими пунктами передбачена попередня оплата товару, а відповідно до п.1.1 договору встановлено, що продавець поставляє товар на умовах цього договору, тобто позивач зобов'язаний був відвантажити товар лише після оплати  товару. Будь-яких інших строків поставки, умови договору не містять, а тому позов підлягає задоволенню в частині заборгованості по оплаті вартості товару з урахуванням сум, перерахованих відповідачем, що складає - 2000 грн. 20 коп.

Пеня за прострочку платежу з урахуванням викладеного стягненню не підлягає, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.625 ЦК України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.  Згідно розрахунку позивача збитки від інфляції складають 135 грн., а 3% річних складає 47 грн. та  ці суми підлягають стягненню.

Відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем представлені докази, що ним з ПП Доценко К.С. укладений договір на юридичне обслуговування відповідно до якого він зобов'язався за плату надавати юридичні послуги. По квитанції до прибуткового ордеру № 68 від 27.07.07р. ним оплачені юридичні послуги у сумі 500грн., а довіреність на право участі у справі видавалась на 2-х осіб - Доценко  К.А. та Даниленко А.Г., який і приймав участь у розгляді справи.

Відповідно до ч. 2 ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином всі судові витрати  покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

За таких умов позов підлягає частковому  задоволенню.

Керуючись ст.ст.82, 83, 84, 85  Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з приватного підприємства "БоНа", м.Херсон, селище Східне, 5, р/рахунок 1336, МФО 352651, на користь приватного підприємства "ПАКО", м.Херсон, вул.Радянська, 46, оф.618, р/рахунок 3 в ХФ "Західінкомбанк" МФО 352327,  2000грн.20коп. основного боргу, збитки від інфляції в сумі  135грн., 3% річних в сумі  47грн., 73грн.44коп. витрат по держмиту, 84грн.96коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 360грн. - збитків за юридичне обслуговування, всього -2700грн.60коп.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення надіслати сторонам по справі.

Суддя                                                                                      З.В. Клепай

Дата підписання рішення 19.09.2007р.

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України