ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" листопада 2007 р.
Справа № 17/5585

Розглянувши справу за позовом Концерна „Макротех” м. Київ

до Національної атомної енергогенеруючої компанії „Енергоатом” відособлений підрозділ „Хмельницька АЕС” м. Нетішин

про стягнення 90387 грн.44 коп.

суддя В.В. Димбовський

Представники:

Позивача: Олійник С.П. -представник за довіреністю № 3413 від 18.09.07р. (в судовому засіданні 13.11.2007р.)

Відповідача: Яманкіна О.М.- представник за довіреністю № 5338 від 04.12.06р. (в судовому засіданні 13.11.2007р.)

Суть спору: у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 90386 грн.44 коп., з яких 60218 грн.15 коп. боргу, 26146 грн.72 коп. пені та 4022 грн. 57 коп. 3% річних в зв’язку з невиконанням умов договору поставки  № 949-126/628  від 03.07.01р.

Рішення приймається 21.11.07р., оскільки в судовому засіданні 13.11.07р. оголошувалась перерва.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов та його повноважний представник в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що  відповідач в порушення умов договору поставку продукції в повному обсязі не здійснив, а тому у відповідача згідно з умовами договору не настав обов’язок щодо здійснення кінцевого розрахунку з позивачем, на цій підставі відповідач робить висновок про прострочення  позивачем виконання зобов’язання, а тому. На його думку, безпідставно нараховані річні.

Також, відповідач посилається на ті обставини, що позивач втратив право на стягнення пені, оскільки нарахування пені не передбачено умовами договору.

Крім того, позивач вважає, що оскільки, відповідь на претензію надіслана позивачу 30.01.04р. перебіг строку позовної давності розпочався 31.01.04р.і закінчився відповідно 31.01.07р.

На цій підставі робить висновок про пропуск позивачем строків позовної давності.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

03.07.01р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (замовник) укладений договір поставки № 949-126/628.

Пунктом 1.1 договору поставки постачальник зобов‘язався  поставити замовнику, а замовник прийняти та оплатити продукцію в кількості, асортименті по якості та цінах згідно специфікації № 1, яка є невід‘ємною частиною договору, а саме композицію епоксикаучукову „Макро” (грунтівка) та Компаунд епоксикаучуковий „Макроаст” (несучий та декоративний шар) всього на загальну суму 333441 грн.79 коп.

Відповідно до п.2.3.2 договору остаточний розрахунок здійснюється протягом  тридцяти днів  після здійснення  поставки продукції  в повному обсязі в адресу замовника.

На виконання умов договору позивачем протягом 2001-2003 років через повноважного представника відповідача, (накладні та довіреності знаходяться в матеріалах справи) поставлено відповідачу товарно-матеріальні цінності на загальну суму 374438 грн.33 коп.

Відповідно  до банківських виписок відповідачем проводилась оплата отриманої продукції. Після проведених розрахунків заборгованість відповідача перед позивачем становила  60218 грн.15 коп.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 60218 грн.15 коп. ,по договору підряду № 949-126/628, підтверджується актом звірки розрахунків № 743 від 01.12.03р.

Відповіддю на претензію від 30.01.04р. відповідач заборгованість  в сумі 60218 грн.15 коп. визнав.

Також, факт наявності зазначеної заборгованості станом на 01.11.04р. підтверджений складеним сторонами актом звірки розрахунків за № 133/161.

В зв’язку  з порушенням строків оплати отриманої продукції позивачем на підставі пункту 4.3 договору поставки нарахована пеня в сумі  26146 грн.72 коп.

Крім того, позивачем, на підставі ст.625 ЦК України, нараховано відповідачу 3% річних в сумі 4022 грн.57 коп.

Дослідженням наявних в матеріалах справи документів , доводів та заперечень сторін суд приходить до висновку, що позовні вимоги  підлягають задоволенню  частково за слідуючих  підстав:

Як передбачено пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003р., останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (тобто після 01.01.2004р.).

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки, договір підряду було укладено між сторонами у даній справі 03.07.2001р., тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003р., а право позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором, як і обов'язок відповідача відшкодувати цю заборгованість, продовжували існувати після набрання чинності цим Кодексом,  - до спірних правовідносин  застосовувуються як положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р. в частині регулювання відносин між сторонами, що передували пред'явленню позову, так і положення Цивільного кодексу України в новій редакції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов’язання за договором належним чином не виконав внаслідок чого станом на 01.12.03р. виникла заборгованість в сумі 60218 грн.15 коп.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 60218 грн.15 коп. підтверджується, також актом звірки № 24 складеного відповідачем одноосібно, згідно якого зазначена заборгованість, станом на січень 2007р. списана в дохід підприємства по закінченню строку позовної давності.

Згідно з ст.161 Цивільного кодексу Української РСР, чинного у період виникнення між сторонами спірних правовідносин, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом (ст.162 ЦК УРСР).

Аналогічні норми закріплено в ст.ст.525, 526 Цивільному кодексі України, що набрав чинності з 01.01.2004р., й положення якого також застосовуються до спірних правовідносин між сторонами у справі.

Як вбачається з акту звірки розрахунків № 133 від 01.11.2004р.  підписаного посадовими особами й скріпленого печатками сторін, станом на 01.11.2004р. заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду складала 60218грн.15 коп.

Наведене свідчить про здійснення відповідачем дій, що підтверджують визнання боргу.

Як передбачено ст.257 Цивільного кодексу України, як і ст.71 Цивільного кодексу УРСР, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України та ст.76 ЦК УРСР).

Однак, згідно з ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (абз.2 ч.3 ст.264 ЦК України).

Враховуючи ті обставини, що відповідач фактично визнав наявність заборгованості по договору підряду станом на 01.11.04р.  твердження відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності в цій частині позовних вимог не знаходять свого підтвердження і судом до уваги не приймаються.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 60218грн.15 коп. заборгованості обґрунтовані матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Також, позивачем обґрунтовано відповідно до положень ст.625  ЦК України, нараховано відповідачу  4022 грн.57 коп. 3% річних.

Позовні вимоги позивача в частині 4022 грн.57 коп. 3% річних, також, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в сумі  26146 грн.72 коп. пені то необхідно відмітити, що  ч.2 ст.258 ЦК України  до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік.

З огляду на ті обставини, що перебіг строку позовної давності переривався вчиненням відповідачем дії, що свідчить про визнання ним свого боргу у листопаді 2004р. , позивачем пропущений строк позовної давності встановлений для звернення з вимогами до відповідача в частині стягнення пені в сумі   26146 грн.72 коп.

Враховуючи викладене в цій частині позовних вимог в позові слід відмовити.

Судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44,49,82–85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В и р і ш и в :

Позов Концерна „Макротех” м.Київ до Національної атомної енергогенеруючої компанії „Енергоатом” відособлений підрозділ „Хмельницька АЕС” м.Нетішин про  стягнення 90387 грн.44 коп. задоволити частково.

Стягнути з Національної атомної енергогенеруючої компанії „Енергоатом” відособлений підрозділ „Хмельницька АЕС” м. Нетішин () на користь Концерна „Макротех” м. Київ вул. Корабельна, 5 () 60218грн.15 коп. (шістдесят тисяч двісті вісімнадцять грн. 15 коп.) заборгованості, 4022 грн.57 коп.(чотири тисячі двадцять дві грн. 57 коп.) 3% річних, 72 грн. 49 коп.(сімдесят дві грн. 49 коп.) витрат по оплаті державного мита, 83 грн. 86 коп. (вісімдесят три грн. 86 коп.) витрат на іноформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті суми в позові відмовити.

Суддя