ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 листопада 2007 р.
№ 2-30/17967-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого,

Плюшка І.А., Шевчук С.Р.,

розглянувши
касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства  "Бахчисарайський хлібозавод"

на рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.03.2007р.

та постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 14.05.2007р.

у справі
№2-30/17967-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим

до
Закритого акціонерного товариства “Бахчисарайський хлібозавод”

про
стягнення 20 624,23грн

та зустрічним позовом
Закритого акціонерного товариства “Бахчисарайський хлібозавод”

до
Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим

треті особи
Відкрите акціонерне товариство “Кримхліб”,
Фонд майна Автономної Республіки Крим,
Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації

про
стягнення 142 293,89грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або  неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права. Тобто, має чітко викладатися зміст порушення норм законодавчих актів  та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Заявником  не обґрунтовано в касаційній скарзі суті порушення або неправильного застосування судом  норм матеріального чи процесуального права в оскаржених  судових актах. Аналізуючи норми матеріального права, заявник не вказує які порушення допущені судами та не мотивує в чому полягають ці порушення, не вказує які висновки судів першої та апеляційної інстанцій, викладені в оскаржених рішенні та постанові, не  відповідають законодавству.

При цьому, не допускається посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи, оскільки згідно імперативних вимог ст.ст. 1115, 1117  ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанову апеляційного суду виключно на предмет правильності застосування згаданими господарськими судами норм матеріального і процесуального права,  тобто в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Разом з тим,  зазначені вимоги Господарського процесуального кодексу України скаржником не дотримані. Зважаючи на це скарга не дає підстав для перегляду постанови в касаційному порядку та підлягає поверненню.

Враховуючи наведене, керуючись п.6 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ухвалив:

Касаційну скаргу повернути Закритому акціонерному товариству "Бахчисарайський хлібозавод", а справу направити до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Суддя, головуючий

Т. Козир

Суддя

І. Плюшко

Суддя
С. Шевчук