ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.

№ 2-4060/06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого

Овечкіна  В.Е.,

суддів

Чернова     Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за   участю
представників:

позивача

- не заявився,

відповідачів

- не заявилися,

третьої особи

- не заявився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні   касаційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу

від 10.05.2005 апеляційного суду
Львівської області

у справі

№2-4060/06

за  позовом

ОСОБА_1

до

1.ВАТ "Львівський
домобудівний комбінат №2"; 2.3АТ "Народні реєстри"

про

визнання незаконними рішень загальних
зборів  ВАТ "Львівський
домобудівний комбінат №2"  від
27.10.2004, поновлення позивача на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_1 ВАТ "Львівський
домобудівний комбінат №2" та стягнення  заробітної плати за час вимушеного прогулу

та за позовом третьої особи з
самостійними вимогами -

ОСОБА_2

до

1.ВАТ "Львівський
домобудівний комбінат №2"; 2.3АТ "Народні реєстри"; 3.ОСОБА_1

про

визнання права здійснювати
повноваження  новообраного
ІНФОРМАЦІЯ_1  ВАТ "Львівський
домобудівний комбінат №2"  та
усунення перешкод у здійсненні цих повноважень

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Личаківського районного
суду м.Львова від 05.11.2004 з метою забезпечення позову ОСОБА_1 заборонено
вчиняти дії на виконання рішень загальних зборів від 27.10.2004, надавши
можливість раніше обраному правлінню на чолі з позивачем  здійснювати оперативне управління
підприємством.

Рішенням Личаківського районного
суду м.Львова (суддя Гирич С.В.) позов задоволено частково. Визнано
незаконними  рішення загальних
зборів  ВАТ “Львівський ДБК № 2” від
27.10.2004, визнано незаконним відсторонення позивача від виконання трудових
обов'язків ІНФОРМАЦІЯ_1 ВАТ “Львівський ДБК № 2” та стягнуто з товариства на
користь позивача 6704,88 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу. В
позові третьої особи з самостійними вимогами (ОСОБА_2) відмовлено у зв'язку
з  безпідставністю позовних вимог.

Рішення мотивоване тими
обставинами, що загальні збори акціонерів, які відбулися 27.10.2004р., були
неправомочними у зв'язку з відсутністю кворуму, передбаченого ч.8 ст.41 Закону
України 2Про господарські товариства”, оскільки на збори прибули та брали в них
участь акціонери, які володіли акціями, що становить 50,6% голосів.

Ухвалою  апеляційного суду  Львівської області від 10.05.2005 (судді:
Каблак П.І., Петричко П.Ф., Мусіна Т.Г.) рішення та ухвалу скасовано з
направленням справи на новий розгляд до Личаківського районного суду м.Львова.

ОСОБА_1 у поданій касаційній скарзі
просить ухвалу скасувати, первісне рішення залишити без змін, посилаючись на
порушення сум апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме  ст.ст.151, 32, 101 ЦПК УРСР.
Зокрема, скаржник вважає, що враховуючи вимоги ст.32 ЦПК УРСР суд першої
інстанції не вправі був посилатися на факти, встановлені в судових рішеннях по
інших справах, де брали участь інші (не ті самі) особи.

Колегія  суддів,
перевіривши  фактичні  обставини
справи  на  предмет правильності застосування судами
попередніх інстанцій  норм матеріального
і процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а оскаржувана
ухвала -скасуванню в частині передачі справи на новий розгляд в
частині  позовних вимог про визнання
незаконними (недійсними) рішень загальних зборів від 27.10.2004 з наступних
підстав.

При цьому касаційна інстанція
переглядає ухвалу апеляційного суду лише в частині спору про визнання
недійсними рішень загальних зборів ВАТ “Львівський ДБК №2” від 27.10.2004, який
виник  з корпоративних відносин, оскільки
інші позовні вимоги ОСОБА_1 (про поновлення на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 товариства
та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу) випливають з  трудових відносин та відповідно до ч.1 ст.15
ЦПК України  мають розглядатися в порядку
цивільного судочинства.

Позовні вимоги третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору (ОСОБА_2) також є непідвідомчими
господарському суду, оскільки, як встановив апеляційний суд, ОСОБА_2 не є
акціонером ВАТ “Львівський ДБК № 2”, а тому спір за участю третьої особи не є
таким, що виник з корпоративних відносин.

Адже, згідно з п.4 ч.1 ст.12
Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від
15.12.2006 №483-У "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України
щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів" (набрав чинності з 29.12.2006р.) господарським судам підвідомчі
справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

За таких обставин колегія не вправі
здійснювати касаційний перегляд оскаржуваної ухвали  в частині тих позовних вимог ОСОБА_1,  які виникли з трудових відносин, та в частині
позову третьої особи (ОСОБА_2), а тому касаційне провадження в цій частині
позовних вимог підлягає припиненню як помилково порушене.

Скасовуючи первісне рішення та
ухвалу про забезпечення позову і направляючи справу на новий розгляд до суду
першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що:

Відповідно до ст.15-1 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог.

Одними з вимог позивача ОСОБА_1
були поновлення на роботі з підстав порушення відповідачем вимог п.8 ст.36 КЗпП
України,  яких він в цій частині не
змінював, однак, суд вийшов за межі вказаних вимог і визнав незаконним
відсторонення позивача від виконання трудових обов'язків з підстав ст.46 КЗпП
України, що є  порушенням вимог ст.15-1
ЦПК України і рішення підлягає ска суванню з направленням справи на новий
розгляд у відповідності до п.2 ч.1 ст.305 ЦПК України. Крім того, як вбачається
з представленої копії наказу НОМЕР_1 від 06.01.2005 року, позивача звільнено з
посади ІНФОРМАЦІЯ_1 за  п.1 ст.41 КЗпП
України, тому при новому розгляді справи слід обговорити питання про
виділення  вимог в частині порушення
трудовик прав в окреме провадження.

В частині вимог щодо спірних
корпоративних правовідносин спід враховувати факти, встановлені рішеннями інших
судів в питаннях скликання та проведення
оспорюваних загальних зборів акціонерів. 3 огляду на це слід було  виходити при розгляді клопотання про
забезпечення позову,  оскільки подібними
заборонами блокується робота підприємства.

Щодо самостійних вимог третьої
особи, то слід врахувати, що на даний час ОСОБА_2 не є  головою правління товариства та не є
акціонером товариства, тому слід роз'яснити йому процесуальні права з
врахуванням вимог ст.ст.4, 5, п.4 ст.227, ст.228 ЦПК України.

Проте, колегія не погоджується з
висновками апеляційного суду в частині
корпоративного спору з огляду  на
таке.

Відповідно до вимог ч.8 ст.41
Закону України  “Про господарські
товариства” загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь
акціонери, що мають відповідно до статуту товариства більш як 60 відсотків
голосів.

Судом першої інстанції з
достовірністю встановлено, а апеляційним судом не спростовано факт
неправомочності загальних зборів акціонерів ВАТ “Львівський ДБК № 2”,
проведених 27.10.2004 року при відсутності кворуму. При цьому суд виходив з
того, що на збори 27.10.2004 року прибули та взяли участь в них акціонери, які
відповідно до статуту в сукупності мали 50,6% голосів.

Суд обгрунтовано не прийняв до
уваги ухвалу  Ужгородського міськрайонного
суду про забезпечення позову, якою було заборонено позивачу (ОСОБА_1) брати
участь  в голосуванні на цих зборах,
оскільки вказана ухвала не спростовує факту відсутності кворуму та не дає права
мандатній комісії змінювати співвідношення голосів учасників  зборів, визначене установчими документами
товариства.

Судом при прийнятті первісного
рішення правомірно відхилено посилання
відповідача на факт законності оспорюваного рішення загальних зборів,
встановлений рішенням Солом'янського районного суду м.Києва  від 30.11.2004, з тих мотивів, що в силу
вимог ст.32 ЦПК УРСР факти, встановлені судовим рішенням, що набрало законної
сили по одній судовій справі, не доводяться знову при розгляді інших цивільних
справ, в яких беруть участь ті самі особи, а позивач (ОСОБА_1) участі в
розгляді вказаної справи не приймав, його доводи про порушення прав акціонера,
який володіє 32,99% акцій, при прийнятті рішень Солом'янським  районним судом м.Києва не перевірялися.

За таких обставин касаційна
інстанція визнає помилковим висновок апеляційного суду про необхідність
врахування фактів, встановлених рішеннями інших судів в питаннях скликання та
проведення оспорюваних загальних зборів акціонерів.

Разом з тим, колегія погоджується
зі скасуванням апеляційним судом ухвали від
05.11.2004 про забезпечення позову, якою заборонено вчиняти дії на
виконання рішень зборів від 27.10.2004 та надано можливість раніше обраному
правлінню на чолі з позивачем здійснювати оперативне управління підприємством,
оскільки вказані заходи до забезпечення позову суперечать вимогам ст.6 ГК
України, якою заборонено незаконне втручання органів державної влади (в тому
числі судів) у господарські відносини, спрямовані на  блокування господарської діяльності ВАТ
“Львівський ДБК №2” та порушують права більшості інших акціонерів на управління
товариством, передбачені  ст.116 ЦК
України та ст.10 Закону України “Про господарські товариства”.

Зважаючи на вищенаведене, касаційна
інстанція  вбачає підстави для часткового
задоволення касаційної скарги та припинення касаційного провадження в частині
позовних вимог по трудовому спору та позовних вимог третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119-11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області  від 10.05.2005 у справі
№2-4060/06  скасувати в частині
направлення справи на новий розгляд в частині позовних вимог про визнання
незаконними рішень загальних зборів ВАТ “Львівський ДБК № 2” від 27.10.2004.

Рішення Личаківського районного
суду м.Львова  від 10.01.2005 у справі
№2-4060/06 в цій частині позовних вимог залишити без змін.

Припинити касаційне провадження у
справі №2-4060/06 в частині інших позовних вимог ОСОБА_1 (трудового спору) та
позову ОСОБА_2 у зв'язку з їх непідвідомчістю господарським судам.

Головуючий, суддя
В.Овечкін

Судді:
Є. Чернов

В.
Цвігун