СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

27.08.2007

Справа №2-27/8370-2007А

За позовом - Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Євпаторія. АДРЕСА_1.

До відповідача -  ДПІ в м. Євпаторія,  м. Євпаторія, вул.. Дм. Ульянова, 2/40.

Про   визнання нечинним податкового повідомлення -
рішення.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача -  ОСОБА_2, дор.
у справі.

Від відповідача -  не з'явився.

Сутність спору:   Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
звернулася з позовом до відповідача про визнання нечинним податкового
повідомлення - рішення ДПІ в м. Євпаторія від 24.05.2007 р. №/0.

Позовні вимоги обґрунтовує
тим,  що позивач не має найманих
працівників, оскільки ОСОБА_3. і ОСОБА_4. перебувають з позивачем не в
трудових,  а в цивільно - правових
відносинах і здійснюють з позивачем співпрацю за відповідними угодами про
співпрацю. Укладені між позивачем і вказаними фізичними особами договори не
містять ознак трудових договорів і останні не є найманими працівниками
позивача. Також позивач вказав,  що
відповідачем порушено порядок винесення спірного податкового повідомлення -
рішення та невірно визначено податкове забовязання.

На підставі викладеного, просить
позов задовольнити.

Відповідач явку представника в
судове засідання не забезпечив, у запереченнях на позов повідомив про те, що
податкове повідомлення - рішення було прийнято на підставі і у відповідності до
вимог чинного законодавства України, позовні вимоги є необґрунтованими, в
зв'язку з  чим просить у позові відмовити
у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,  заслухавши
пояснення,    суд,  -

В С Т А Н О В И В :

В період з 14.05.2007 р. по
18.05.2007 р. було проведено виїзну позапланову
перевірку з питання дотримання вимог
Указу Президента України  «Про
спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого
підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 р.,
Закону України «Про оплату  працю»
позивача за період з січня по квітень 2007 р.

По результатам перевірки було
складено  акт  №743/17-1-20-НОМЕР_1 від 18.05.2007 р.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення №/0 від
24.05.2007 р., відповідно до якого було визначено податкове забовязання по
єдиному порядку у розмірі 1200,00 грн.

Вказане податкове повідомлення -
рішення позивачем в адміністративному порядку, відповідно до ст.. 5  Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами», оскаржено не було.

При таких обставинах справи,  позовні вимоги підлягають задоволенню у повному
обсязі,  виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено,  що позивач по справі був поставлений на
податковий облік в ДПІ в м. Євпаторія 26.05.1998 р.

Позивач по справі звернувся з  заявою вх. №828 від 11.12.2006 р.  на право використання спрощеної системи
оподаткування,  обліку і звітності до
відповідача, вид діяльності - торговельно - посередницька, видатна,
інформаційно - консультаційна.

На підставі вказаної заяви, позивач
був зареєстрований як платник єдиного податку з 01.01.2007 р., про що було
видано свідоцтво платника єдиного податку №356670 серії Д.

Ставка єдиного податку складає 200
грн. на місяць.

Відповідно до службової записки за
№1210/7/2631 від 13.04.2007 р. відділу ОНМ ДПІ в м. Євпаторія та пояснень
СПД  ОСОБА_1. був встановлено факт роботи
двох найманих працівників: ОСОБА_3. і ОСОБА_4. з 23.02.2007 р., які не були
оформлені відповідно до чинного законодавства України,  в результаті чого відповідач зробив висновок
про порушення позивачем абз. 4 п. 2 Указу Президента України  «Про спрощену систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 р. та абз. 2
п. 4 «Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку». затверджено наказом
ДПА України №599 від 29.10.1999 р., донараховано єдиного податку за лютий -
квітень 2007 р. в сумі 600 грн. ( 2 чол. х 100 грн. х3 міс. ).

Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови
Верховної Ради АР Крим №124-3 від 19.06.2002 р. донараховано єдиного податку з
розрахунку 100% ставки єдиного податку за січень - квітень 2007 р. за
відсутність трудового договору з ОСОБА_3. і ОСОБА_4. - 600 грн.

Судом встановлено,  що між позивачем по справі і ОСОБА_4. було
укладено угоду про співробітництво від 23.02.2007 р.

Відповідно до п. 1.1 вказаного
договору   сторони   за договором домовилися взаємодіяти і
співпрацювати при здійсненні позивачем діяльності,  пов'язаної за виданням і розповсюдженням
Євпаторійського інформаційного видання «Місто Майстрів», а також створювати
умови для розвитку цього видання.

Відповідно до п. 1.3 вказаного
договору сторони взаємодіють і співпрацюють на безоплатної основі без мети
отримання прибутку від виконання умов даного договору.

Відповідно до п. п. 2.3.1 даного
договору ОСОБА_4. здійснювала діяльність по коректуванню матеріалів видання.

Відповідно до п.п. 2.4.1 даного
договору ОСОБА_4. має право на розміщення свої матеріалів та статей, рекламних
оголошень.

Також між позивачем по справі і
ОСОБА_3.  було укладено угоду про
співробітництво від 23.02.2007 р.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору   сторони
за договором домовилися взаємодіяти і співпрацювати при здійсненні
позивачем діяльності,  пов'язаної за
виданням і розповсюдженням Євпаторійського інформаційного видання «Місто
Майстрів», а також створювати умови для розвитку цього видання.

Відповідно до п. 1.3 вказаного
договору сторони взаємодіють і співпрацюють на безоплатної основі без мети
отримання прибутку від виконання умов даного договору.

Відповідно до п. п. 2.3.1 даного
договору ОСОБА_3. здійснює співробітництво в художньому оформленні газети.

Відповідно до п.п. 2.4.1 даного
договору ОСОБА_3.  має право на
розміщення свої матеріалів та статей, рекламних оголошень.

Відповідно до п. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності» №727/98 від
03.07.1998 р.  установлено,  що спрощена система оподаткування,  обліку та звітності   запроваджується    для
таких    суб'єктів    малого підприємництва, зокрема, фізичних
осіб,  які  здійснюють підприємницьку діяльність без
створення  юридичної  особи
і  у  трудових
відносинах  з  якими, включаючи членів  їх
сімей,  протягом  року
перебуває  не більше 10 осіб та
обсяг виручки яких від реалізації
продукції  (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень

Виручкою від реалізації
продукції  (товарів,  робіт,
послуг) вважається   сума,  фактично
отримана  суб'єктом  підприємницької діяльності на розрахунковий
рахунок або (та) в касу за  здійснення
операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до п. 2 Указу Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності» №727/98 від
03.07.1998 р.   ставка єдиного  податку для суб'єктів малого підприємництва -
фізичних  осіб  встановлюється  місцевими
радами  за  місцем
їх державної  реєстрації  залежно
від  виду  діяльності
і  не  може становити менше 20 гривень та більше 200
гривень на місяць.

У разі коли платник єдиного
податку  здійснює  підприємницьку діяльність   з
використанням  найманої  праці
або  за  участю
у підприємницькій  діяльності  членів
його  сім'ї,  ставка
єдиного податку збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Відповідно до п. 4 «Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку» якщо
платник  єдиного  податку
здійснює  підприємницьку
діяльність  з використанням найманої
праці, то на кожну особу, яка перебуває
з  ним  у
трудових  відносинах,  включаючи членів його сім'ї,  платнику
єдиного  податку  видається
довідка про трудові відносини
фізичної  особи  з
платником  єдиного  податку (далі - Довідка) згідно з додатком 2
до цього Порядку. У разі
збільшення   чисельності   працівників
(відкриття додаткових
робочих  місць)  протягом
терміну   дії   отриманого Свідоцтва  платник
єдиного  податку  повинен здійснити доплату за кожного
додатково найманого працівника, з розрахунку не менш як за повний  місяць з початку діяльності таких
працівників,  і отримати Довідки для цих
працівників. У разі зменшення чисельності працівників протягом терміну дії
отриманого Свідоцтва платник
єдиного  податку  повинен
повернути отримані Довідки.

Відповідно до п. 5 «Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку»
свідоцтво  (Довідка)  повинно
знаходитися  на  робочому місці платника  єдиного
податку (найманого працівника,
включаючи членів  його  сім'ї)
та  пред'являтися  працівникам
контрольних органів,   які  мають
відповідні  функціональні  повноваження
на здійснення перевірки. Свідоцтво та
Довідки,  видані  платнику єдиного податку,  не можуть бути передані іншим особам, крім
зазначених у них. У разі  втрати Свідоцтва
(Довідки) орган державної податкової служби видає дублікат Свідоцтва
(Довідки)  на  підставі
письмової заяви.  Видача  дубліката
Свідоцтва здійснюється за умови надання довідки органів Міністерства
внутрішніх справ України.

Таким чином, для встановлення факту
порушення позивачем  абз. 4 п. 2 Указу
Президента України  «Про спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від
03.07.1998 р.,  абз. 2 п. 4 «Порядку
видачі свідоцтва про сплату єдиного податку». затверджено наказом ДПА України
№599 від 29.10.1999 р. та абз. 2 п. 5 Постанови Верховної Ради АР Крим №124-3
від 19.06.2002 р. необхідно встановити чи існували трудові відносини між
позивачем по справі та  ОСОБА_3. і
ОСОБА_4.?  Чи використовувалася наймана
праця  вказаних осіб  позивачем по справі?

Позивачем по справі довідки про
трудові відносини  фізичної  особи
з  платником  єдиного
податку відносно  ОСОБА_3. і
ОСОБА_4. ніколи  не отримувалися та суду
не надані.

Відповідно до ч. 1 Кодекса Законів про
Працю кодекс законів  про  працю України регулює трудові відносини
всіх  працівників,  сприяючи
зростанню   продуктивності   праці, поліпшенню  якості
роботи,  підвищенню  ефективності
суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і
культурного рівня життя трудящих,
зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо
суспільства в  першу  життєву
потребу кожної  працездатної
людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодекса
Законів про Працю трудовий  договір  є  угода  між
працівником і власником підприємства,
установи,   організації   або
уповноваженим   ним органом  чи фізичною
особою,  за  якою
працівник  зобов'язується
виконувати  роботу,   визначену
цією   угодою,   з
підляганням внутрішньому  трудовому  розпорядкові,
а  власник   підприємства, установи, організації  або
уповноважений  ним  орган
чи  фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові  заробітну  плату
і забезпечувати  умови  праці,
необхідні  для   виконання
роботи, передбачені законодавством
про  працю,  колективним
договором  і угодою сторін.

Відповідно до ст.. 24 Кодекса
Законів про Працю трудовий договір укладається,
як правило, в письмовій формі.

Відповідно до ст.. 24 -1 Кодекса
Законів про Працю у разі  укладення  трудового
договору  між   працівником
і фізичною  особою  фізична особа повинна у тижневий строк з
моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати  укладений у
письмовій  формі трудовий договір
у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у  порядку,
визначеному  Міністерством праці
та соціальної політики України.

Однак трудовий договір між
позивачем і вказаними фізичними особами ніколи не укладався, та не реєструвався
у встановленому законом порядку.

Під час розгляду справи судом було
встановлено,  що в прокуратуру м.
Євпаторія надходила інформація від Євпаторійського міського центру зайнятості
про порушення законодавства про працю в діяльності суб'єктів    господарювання,  що потягнули порушення законодавства, що
визначає перерахування обов'язкових платежів до бюджету,  державних фондів соціального страхування.

Відповідно до листа вих. № 803 від
22.03.2007 р. прокурором м. Євпаторія Осипенко А. А. було вирішено провести
перевірку по фактам вказаних порушень.

В зв'язку з вказаним, суд звернувся
з запитом до прокуратури м. Євпаторія від 18.07.2007 р., відповідно до якого
просив  повідомити яка саме
інформація  була надана  Євпаторійським міським центром зайнятості.

Прокуратура м. Євпаторія у
відповіді на запит повідомила про те, що перевірка проводилася на підставі
інформації про те, що відповідно до бази даних Євпаторійського міського центру
зайнятості у позивача по справі найманих працівників не має. У той же час,  позивач випускає газету «Місто майстрів», у
вихідних даних якої вказано, що на позивача по справі працюють ще два чоловіка:
коректор - ОСОБА_4. і ОСОБА_3.    Однак
на даний час трудові договори з вищевказаними робітниками не оформлені.

Також в матеріалах справи наявна
довідка Євпаторійського центру зайнятості від 30.07.2007 р.,  відповідно до якої вбачається, що  трудові договори між позивачем по справі
і   ОСОБА_4. та  ОСОБА_3. не реєструвалися.

В загалі відносини між позивачем і
вищевказаними фізичними особами регулюються
не трудовим договором,  а
угодами  про співробітництво від
23.02.2007 р.

Відповідно до ст.. 94  Кодекса Законів про Працю заробітна плата -
це винагорода,  обчислена,  як  правило,  у грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір
заробітної  плати  залежить
від  складності  та
умов виконуваної   роботи,   професійно-ділових   якостей
працівника, результатів  його  праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання
державного  і  договірного
регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх  захисту
визначається  цим Кодексом,  Законом
України  "Про  оплату
праці"  та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1.3 вказаних угод
від 23.02.2007 р.  позивач і вказані
фізичні особи взаємодіють і співпрацюють на безоплатної основі без мети
отримання прибутку від виконання умов даного договору.

В загалі у вказаних угодах не йде
мова про те, що вказані фізичні особи отримують від позивача яку - небудь  виногороду за здійснення діяльності за
угодами від 23.02.2007 р.

А розміщення власних  матеріалів, статей  та рекламних оголошень визначено зовсім не як
виногорода, а як право, яке мають вказані фізичні  особи.

Вказане підтверджується також
письмовими поясненнями позивача, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до п. п. 4.4.1 п. 4.4
ст. 4 Закону України  Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі закону,  або
коли  норми  різних
законів  чи різних    нормативно-правових   актів
припускають   неоднозначне
(множинне) трактування прав та обов'язків платників  податків
або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення
на користь як  платника  податків,
так  і  контролюючого
органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАСУ
У  справах  щодо
оскарження рішень,  дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони: 1) на
підставі,   у  межах
повноважень  та  у
спосіб,  що передбачені
Конституцією  та законами України;  2) з
використанням  повноваження  з
метою,   з   якою
це повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття
рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з  урахуванням
права  особи на участь у процесі
прийняття рішення;  10) своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАСУ
суд  при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,  відповідно
до якого зокрема людина,  її права  та
свободи є     найвищими   цінностями
та   визначають   зміст
і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення. В
адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності  суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого
рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається
на   відповідача,   якщо
він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідачем  не було представлено достатніх доказів щодо
правомірності винесення спірного податкового
повідомлення - рішення.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи  та  підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 11 ст. 171 КАСУ
резолютивна   частина   постанови
суду   про   визнання нормативно-правового акта
незаконним або таким,  що не  відповідає правовому акту вищої юридичної
сили,  і про визнання його нечинним
невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно
оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

В даному випадку, приймаючи до
уваги той факт, що  опублікуванню
належить постанова суду,  яка виноситься
по справі,  результати якого зачіпають
права і інтереси широкого кола осіб, суд дійшов висновку про те, що спор, який
виник між сторонами по справі  зачипає
тільки їх інтереси. Результат розгляду даного
спору носить локальний характер. Таким чином, суд не баче ніякої
необхідності в опубліковані результатів розгляду даної справи.

Судові витрати, понесені позивачем,
підлягають стягненню на його користь у розмірі 3, 40  грн. з Державного бюджету України на підставі
ч. 1 ст. 94 КАС України.

Постанову проголошено 27.08.2007 р.

Постанову у повному обсязі складено
03.09.2007 р.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 - 164,
167  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2.
Визнати нечинним податкове повідомлення - рішення державної податкової
інспекції  в м. Євпаторія від 24.05.2007
р. №/0.

3. Стягнути з Державного бюджету
України (р/р 0002 у банку отримувача: Управління Державного
казначейства в АР Крим, отримувач: Держбюджет м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО
34740405) на користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Євпаторія.
АДРЕСА_1, ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1, банківські реквізити не відомі
)  3,40 грн. державного мита.

Виконавчий документ видати після
вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно
винесено.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Воронцова Н.В.