ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2007 р.
№ 3/118-1483

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Муравйов О.В.

за участю представників сторін
позивача -
відповідача –
розглянувши  матеріали касаційної скарги

Шевчишин О.С. –дов. № НЮ-1028 від 22.09.2006
не з'явився
державного територіально-галузевого об'єднання  "Львівська залізниця"

у справі
господарського суду Тернопільської області

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду  від 05.06.2007р.

за позовом
державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця"

до
Тернопільської міської ради

про
визнання права власності

Розпорядженням Заступника голови Вищого господарського суду України від 10.10.2007 № 02-12.2/299 змінено склад колегії: у зв'язку з відсутністю судді Першикова Є.В. призначено колегію у складі : головуючий суддя Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б. Муравйов О.В.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про визнання за державою в особі Верховної Ради України права державної власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані у м .Тернопіль, які перебувають на балансі відокремленого підрозділу "вагонне депо Тернопіль" Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" та знаходяться у повному господарському віданні залізниці, яка входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України.

Львівська залізниця обґрунтувала позовні вимоги відмовою відповідача здійснити державну реєстрацію права власності за державою в особі Верховної Ради України на нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів, а саме - актів комісії про прийняття об'єкта та введення його в експлуатацію, які у залізниці не збереглися. Відповідно до ст.32 Закону України "Про власність" суб'єктом права загальнодержавної власності є держава в особі Верховної Ради України. Майно залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання.

Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно передбачає обов'язкову реєстрацію права власності на підставі правовстановлюючих документів, одним з яких є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, а ст.16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожен суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів шляхом визнання права.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.04.2007 позовні вимоги було задоволено в повному обсязі : визнано право державної власності в особі Верховної Ради України на нерухоме майно, що перебуває в повному господарському віданні Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (в особі відокремленого підрозділу "вагонне депо Тернопіль").

Не погоджуючись з цим рішенням, Тернопільська міська рада подала до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме –суд постановив рішення за відсутності представника Ради і не відклав розгляд справи. Також вважає, що судом  неправильно застосовано норми ст.392 Цивільного кодексу України, оскільки залізниця не подала правовстановлюючі документи на нерухоме майно, та те що Тернопільською міською радою не було порушено жодних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тобто відсутній предмет спору.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 05.06.2007 погодився з доводами апеляційної скарги Тернопільської міської ради, рішення господарського суду Тернопільської області від 05.04.2007 скасував та в позові відмовив. Постанова обґрунтована тим, що залізниця подає позов, а суд першої інстанції приймає рішення про визнання права власності на зазначені в позовній заяві об'єкти нерухомості не за залізницею, а за Верховною Радою України, при цьому не надано доказів такого повноваження. Крім цього, відсутні будь-які докази обґрунтування права власності. Право власності держави не оспорюється Тернопільською міською Радою, яка є державним органом.

Не погоджуючись з Постановою Львівського апеляційного господарського суду, Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" подало касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування апеляційним судом  норм матеріального та процесуального права, а саме –право власності на нерухоме майно держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном, підлягає обов'язковій реєстрації, яка проводиться на підставі документів, які підтверджують право власності, а у разі втрати таких документів ст.392 Цивільного кодексу України надає право  судовим рішенням визнати право власності.

Відповідач Тернопільська міська рада відзив на касаційну скаргу не направила, не скористалась своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, і не направила свого представника в судове засідання, хоча через відсутність представника відповідача розгляд справи було відкладено з 27.09.2007 на 11.10.2007.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судами, і це вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання через втрату правовстановлюючих документів права власності на об'єкти нерухомого майна, перелічені в позовній заяві, за державою в особі Верховної Ради України, які знаходяться в повному господарському віданні державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця".

Стаття 32 Закону України "Про власність", який був чинний на час прийняття судових рішень та втратив чинність з 20.06.2007, встановлює, що суб'єктом права загальнодержавної (республіканської) власності є держава в особі Верховної Ради України. Стаття 34 цього Закону до об'єктів права загальнодержавної (республіканської) власності  відносить, в тому числі, системи транспорту загального користування, зв'язку та Інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення.

Декретом Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" покладено на міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади здійснення функцій щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності.

Згідно з цим Декретом міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, приймають рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію підприємств, установ і організацій, заснованих на загальнодержавній власності; затверджують статути  (положення) підприємств; здійснюють контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємствами державного майна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), та встановлено, що державне майно України, яке не  належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю. Майно залізничного транспорту, яке знаходиться у повному господарському віданні залізниць, до комунальної власності не передавалось.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 (з наступними змінами і доповненнями), який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості,  у статті 4  встановлює, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, що є у державній власності, здійснюється за заявою органу, уповноваженого в установленому порядку управляти нерухомим майном, що є у державній власності.

Стаття 37 Закону України "Про власність" встановлювала, що майно, яке являється державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства.

До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

Пунктом 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.05.2002 з наступними змінами і доповненнями (далі –Тимчасове положення) встановлено, що обов'язковій реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності на підставі документів, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна, перелік яких наведено у додатку 1 до Тимчасового положення, в тому числі за рішенням суду про визнання права власності на об"єкти нерухомого майна.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" (код ЕДРПОУ 01059900, м. Львів, вул. Гоголя,1) є правонаступником Львівської залізниці, що підтверджується Статутом, зареєстрованим 20.06.2006.

Рішенням Тернопільської міської Ради народних депутатів від 23.12.1997 Львівській залізниці згідно державного акту серії 1-ТР №000295 на право постійного користування землею відведено земельну ділянку для обслуговування виробничих та адміністративних приміщень на структурні підрозділи в м. Тернополі.

У смузі відведення залізниці на підставі Закону України "Про залізничний транспорт" знаходяться будівлі станції Тернопіль з усіма будівлями і спорудами, енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації, зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючи насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Нерухоме майно, а саме:

приміщення будівлі виробничої двоповерхової пункту технічного огляду Тернопіль (пасажирський парк) інвентарний номер №11030 загальною площею 209,6 кв. м колишня будівля пошти, добудована у 1964 році до будівлі залізничного вокзалу  і у 1971 році передана на баланс вагонного депо, яке розташоване за адресою Привокзальна площа,

приміщення двоповерхової будівлі пункту технічного огляду вагонів по ст. Тернопіль  Шепетівського парку (Товарний парк) інвентарний №11033 загальною площею 186,9 кв. м побудовано господарським способом у 1976 році, яке розташоване за адресою м. Тернопіль по вул. Бродівська,

приміщення одноповерхової будівлі майстерні пункту технічного огляду з відчіпного ремонту Тернопіль інвентарний №11010 загальною площею 343,6 кв. м побудований у 1948 році, яке розташоване за адресою м. Тернопіль по вул. Бродівська

приміщення будівлі автогаражу ДСП захід Тернопіль ремонт з відчепленням інвентарний №11048 загальною площею 74,0 кв. м, колишня будівля чергового по ст. Тернопіль, побудована у 1939 році, а в 1989 році передана на баланс депо, яке розташоване за адресою м. Тернопіль по вул. Бродівська,

приміщення будівлі гаражу-комори по ст. Тернопіль (відчіпний ремонт) інвентарний №11009 загальною площею 115,3 кв. м побудований у 1953 році, яке розташоване за адресою м. Тернопіль по вул. Бродівська,

приміщення будівлі кузні (ковальського та покрівельного цеху) інвентарний №11012 загальною площею 129,2 кв. м побудований у 1951 році, яке розташоване за адресою м. Тернопіль по вул. Бродівська,-

знаходяться у повному господарському віданні Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" м. Львів, вул. Гоголя,1, входять до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України (орган управління майном).

З метою проведення державної реєстрації права власності держави на вказане  нерухоме майно позивач звернувся з відповідним клопотанням до відповідача.

Відповідач розглянув дане клопотання і витребував у відповідача документи, які передбачені Тимчасовим положенням про порядок реєстрації власності на нерухоме майно. Оскільки будівництво вищевказаного нерухомого  майна було здійснено і введено в експлуатацію у повоєнні роки  1945-62, документи, які витребував відповідач, було втрачено при невідомих обставинах, а тому позивач не зміг надати їх. При таких обставинах відповідач не задовольнив клопотання позивача.

Відповідно до Статуту Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" створене згідно із Законом України "Про залізничний транспорт", засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України (орган управління майном) та підпорядковане державній адміністрації залізничного транспорту України. Майно залізниці становлять виробничі і невиробничі фонди, а також цінності, вартість яких відображається у балансі залізниці. Майно залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання, залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та Статуту.

Відповідно до ч.3 ст.136 Господарського кодексу України щодо захисту права господарського відання застосовується положення закону, встановлені для захисту права власності.

Як зазначено в постанові по справі Львівського апеляційного господарського суду, доказів порушення інтересів позивача щодо володіння, користування і розпорядження майном суду не надано, право власності держави не оспорюється Тернопільською міською Радою, яка є державним органом.

Однак, стаття 392 Цивільного кодексу України надає право власнику майна пред'явити позов про визнання його права власності не лише у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 49 Закону України "Про власність" передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Втрата правовстановлюючих документів на нерухоме майно –актів комісії про прийняття об'єкта та введення його в експлуатацію, які у залізниці не збереглися, не дає змоги зареєструвати спірне майно як державну власність, а стаття 16 Цивільного кодексу України  передбачає в цьому випадку один із способів захисту цивільних прав і інтересів –визнання права, чим і скористався позивач. Позовні вимоги позивача судом першої інстанції були задоволені повністю –визнано право державної власності в особі Верховної Ради України на нерухоме майно, яке перебуває у повному господарському віданні Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", як належним власником.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця", засноване на майні державної форми власності, яке знаходиться у неї на правах повного господарського відання, має право від свого імені вимагати визнати право власності на нерухоме майно за державою в особі Верховної Ради України, а висновки апеляційної інстанції в цій частині не відповідають нормам чинного законодавства.

Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади. Стаття 85 Конституції України, яка встановлює повноваження Верховної Ради України , не передбачає обов'язок давати будь-які  уповноваження. Верховна Рада України здійснює свої повноваження шляхом прийняття законів та постанов, яким і є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004.

Ст.ст. 324 та 326 Цивільного кодексу України встановили, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави право власності здійснюють відповідні органи державної влади. Однак, ці норми не скасовують статтю 32 чинного на час прийняття рішень судами попередніх інстанцій Закону України " Про власність", яка встановлює, що суб'єктом права загальнодержавної власності є держава в особі Верховної Ради України.

Подати позов про визнання права власності за собою Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" не має права, оскільки спірне  майно є загальнодержавною власністю, а не власністю залізниці.

За таких обставин рішення Господарського суду Тернопільської області винесено у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права, і підстав у Львівського апеляційного господарського суду для його скасування не було.

У відповідності із ст.111-9 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги  має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Керуючись ст.ст. 111-5,111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного територіально-галузевого об'єднання  "Львівська залізниця задовольнити повністю.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду  від 05.06.2007р. скасувати.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 05.04.2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                  І.Ходаківська

Судді                                                                                          Т. Данилова

О. Муравйов