ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2007 р.                                                            Справа № 55/257-07

вх. № 8533/5-55

Суддя господарського суду Гребенюк Н.В.

при секретарі судового засідання Калашніков М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Щолок О.А.

відповідача -  Страхової Г.О.

розглянувши справу за позовом Харківського національного економичного університету, м. Х-в

до  Державного підприємства  "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків

про стягнення 19142,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний економичний університет, м. Х-в, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення  з Державного підприємства  "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків, 16000 грн. основного боргу, 774,58 грн. 3% річних, 2368,00 грн. інфляційних нарахувань та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення умов договору на створення (передачу) науково- технічної продукції № 2/03-04 від 01.10.03 р. неналежним чином виконав свої зобов"язання щодо повної та своєчасної оплати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 липня 2007 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 06 серпня 2007 р.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує, з посиланням на  необгрунтованість, а також посилаючись на те, що відповідач не отримував науково- дослідницьку роботу від позивача, відповідач вказує на те, що акт від 31.03.04 р.  свідчить лише про те, що  науково- дослідницька робота була виконана позивачем , проте в ньому не зазначений факт передачи її відповідачу у встановленому договором порядку. Щодо нарахування штрафних санкцій відповідач посилається на п.4 ст. 12 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та зазначає, що ухвалою господарського суду Харківської області  від 24.05.06 р. по справі Б-48/60-06 порушено провадження у справі про банкрутсво  ДП  "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків, та запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

01 серпня 2007 р. позивач до канцелярії господарського суду Харківської області надав клопотання, в якому просить суд перенести розгляд справи, у зв"язку з неможливістю представника прибути у судове засідання.

Ухвалою заступника голови господарського суду від 06 серпня 2007 р. було продожено строк розгляду справи за межи, передбачені ч. 1 ст 69 ГПК України до 10 жовтня 2007 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 серпня 2007 р. було задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи та відкладено її розгляд  на 27 вересня 2007 р.

27 вересня 2007 р. в судовому засіданні було оголошено перерву до 10 жовтня 2007 р.

02 жовтня 2007 р. відповідач до канцелярії господарського суду надав доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому вказує, що ухвалою господарського суду від 24.05.06 р. по справі Б-48/60-06 порушено нове провадження у справі про банкрутство підприємства відповідача та заправаджено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Згідно вказаної ухвали протягом дії мораторію не нараховуютьсянеустойка та не застосовуються інші санкції за не виконання чи неналежне виконання  зобов"язань. Таким чином, проти нарахування штрафних санкцій заперечує.

10 жовтня 2007 р. позивач в порядку ст. 22 ГПК України надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 16000 грн. основного боргу, щодо нарахування 774,58 грн. 3% річних, 2368,00 грн. інфляційних нарахувань проти позову відмовляється.

Вказані уточнення прийняті судом та розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував уточнені позовні вимоги .

Представник відповідача вказувавна те, що суму основного боргу визнає.

Представники сторін звернулись до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами з урахуванням уточнень поданих до позову.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

01 жовтня 2003 року між Харківським державним економічним університетом, правонаступником якого є позивач та ДП „Завод ім. В.О. Малишева"(відповідач) було укладено договір № 2/03-04 на створення (передачу) науково-технічної продукції, згідно якого  Позивач прийняв на себе зобов'язання щодо виконання науково-дослідницької роботи „Оцінка фінансового стану підприємства", а  відповідач, в свою чергу зобов"язався прийняти науково-технічну продукцію та  оплатити її.

На підставі Указу Президента № 959/2004 від 21.08.04 року Харківському державному економічному університету надано статус національного та перейменовано в Харківський національний економічний університет. Харківський національний економічний університет є правонаступником Харківського державного економічного університету, отже визнає за собою всі права та обов'язки по вищезазначеному Договору.

Пунктом 1.3 договору сторонами передбачений термін здачи робіт- до 31 березня 2004 р. Пунктами 2.1 та 2.2 договору сторонами узгоджений порядок розрахунків, який здійснюється шляхом перерахування відповідачем грошових коштів позивачу у відповідності з протоколом про договірну ціну 20000 грн., у т.ч. ПДВ - 3334 грн., оплата здійснюється поетапно з авансовим платежом у розмірі 25 % від договірної ціни.

На виконання умов вказаного договору  позивачем було створено та передано відповідачу науково-технічну продукцію, про що свідчить акт від 31.03.04 року та акт прийому-передачі науково-технічної продукції  від 31.03.04 року, який підписаний обома сторонами та скріплений печатками. У вказаному акті здачи- приймання товару  вказаний саме договір №2/2003-2004 від 01.10.03 р., а також зазначено про те, що договірна ціна складає 20000 грн.

Таким чином позивач прийняті на себе договірні зобов"язання виконав належним чином, проте відповідач в порушення п.2.1,2.2 договору здійснив  лише часткову оплату у сумі 4000 грн., що підтверджується копією витягу (20-23).(сторінка 20 -платіж 1200 грн., сторони пояснили про те, що 200 грн. оплата за інші правовідносини.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України "якщо строк виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом, пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь- який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або із актів цивільного законодавства".

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача була надіслана  вимога № 87/58-552 від 14.11.05 р. про сплату 16000 грн. за договором №2/2003-2004 від 01.10.03 р., що підтверджується  копію поштового повідомлення № 288051   (а.с. 26).

У гарантійному листі від 20.11.2006 року вих.№495/43 відповідач визнав суму заборгованості та гарантував повне її погашення в строк до березня 2007 року, проте свої гарантійні обіцянки не виконав.

Таким чином, відповідач виконав свої зобов"язання неналежним чином, внаслідок чого у нього виникла забогованість  перед позивачем, що і стало підставою позивачу для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, приймаючи до уваги викладені обставини, суд дійшов висновку вимогу позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 16000,00 грн. задовольнити, як правомірну, обгрунтовану та підтверджену належними доказами, а також такою, що визнана відповідачем, про що він вказував у судовому засіданні.

Враховуючи надану заяву позивачем про уточнення до позовних вимог, суд визнає її як відмовою від позову, в частині стягнення з відповідача 774,58 грн. 3% річних та 2368,00 інфляційних, приймає її як таку, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує прав чи законних інтересів сторін, третіх осіб чи держави та припиняє провадження в цій частині позовних вимог, відповідно до п.4 ст. 80 ГПК України

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись  ст.ст.  526, ч.2 ст.530, ст. 629 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, п.4 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України,  суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків(61001, м. Харків, вул. Плеханівська,126, р/р 0089 в ХЦВ ПІБ м. Харкова, МФО 351458, код ОКПО 14315629) на користь Харківського національного економичного університету, м. Х-в(61001, м. Харків, пр. Леніна, 9-а, р/р 0019 в УДК в Харківській обл., МФО 851011, код ОКПО 02071211)  16000 грн. боргу,  159,99  грн.  державного мита   та 98,62 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 774,58 грн. 3% річних та 2368,00 інфляційних провадження у справі припинити на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення підписано 11 жовтня  2007 року.

Суддя                                                                                            Гребенюк Н.В.