АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.12.07
Справа  № 15/176

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого-судді
Процика Т.С.

суддів
Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув
апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 05.10.2007р.

на рішення           Господарського суду Рівненської
області від 05.08.2007р.

у справі           № 15/176

за позовом           ОСОБА_1, м. Рівне

до відповідачів:          1. Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТзОВ) фірма «Савана», м. Рівне

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТзОВ) фірма «Амур», м. Рівне

3. ОСОБА_2, м. Рівне

4. ОСОБА_3, м. Рівне

5. ОСОБА_4, м. Рівне

про           визнання
недійсним рішення зборів засновників від 10.01.2003р. (протокол зборів № 10) та
визнання недійсним рішення зборів засновників від 30.01.2003р. (протокол зборів
№ 11)

за участю представників:

від позивача -28.11.2007р.,
04.12.2007р. - ОСОБА_1;

від відповідачів -28.11.2007р.
-ОСОБА_5 -представник, 04.12.2007р. -  не
з'явились.

28 листопада 2007р. у судовому
засіданні апеляційного господарського суду учасники судового процесу навели свої
доводи і міркування, для оцінки судом наведеного було оголошено перерву до
04.12.2007р. до 14 год. 40 хв.

Представникам сторін права і
обов'язки, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України
(далі ГПК України), роз'яснено.

Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 05.08.2007 року у даній справі, колегією суддів у
складі головуючого судді Коломис В.В., суддів Василишин А.Р., Тимошенко О.М.
позов задоволено частково, рішення зборів засновників (учасників) ТзОВ фірма
«Савана»від 10.01.2003 року (протокол № 10) - визнано недійсним, в решті - в
позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване положеннями норм ст.ст.11, 12, 58, 60, 64 Закону України «Про
господарські товариства», а також зокрема тим, що:

-          відповідачами не доведено, що позивач
-ОСОБА_1 порушила покладені на неї відповідно до Засновницького договору та
Закону України «Про господарські товариства»обов'язки, оскільки факт
неналежного виконання ОСОБА_1 обов'язків директора товариства, навіть за умови
висловлення їй недовіри та звільнення з посади директора, не є свідченням  невиконання нею обов'язків учасника
Товариства, а може прийматися до уваги лише при вирішенні питання щодо
встановлення факту порушення трудової дисципліни, неналежного виконання позивачем
трудових обов'язків спочатку директора товариства, а потім заступника
директора, а також  при вирішення питання
щодо відповідальності позивача, як директора, перед засновниками за результати
роботи товариства;

-          рішення про участь ТзОВ фірма
«Савана»у створенні ТзОВ фірма «Амур»та передачі в якості частки статутного
фонду нежитлового приміщення по вулиці Соборній, 264 м.Рівне, яке належить ТзОВ
фірма «Савана»на праві власності, є правомочним, оскільки прийняте учасниками,
які володіють 75% голосів; відтак, проголосувавши «проти»гр. ОСОБА_1 не
вплинула б на прийняте рішення, враховуючи що це рішення підтримано більшістю
голосів учасників;

-          саме товариство, а не його учасники є
власником майна, набутого в результаті підприємницької діяльності на підставах,
не заборонених законом, що і підтверджується договором купівлі-продажу будівлі
від 23.05.2000р. та свідоцтвом про право власності ТзОВ фірма «Савана»на
нежитлове приміщення у м. Рівне по вул. Соборній, 264.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, громадянка ОСОБА_1, позивач і скаржник у справі, подала
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду
Рівненської області від 05.08.2007р. у справі № 15/176 та прийняти нове
рішення, яким позов задоволити повністю, оскільки скаржник вважає, що місцевим
господарським судом при прийнятті оскарженого рішення недотримано норми
матеріального права. Скаржник в апеляційній скарзі зазначив, зокрема, що при
прийнятті рішення в частині відмови у позові щодо визнання недійсним рішення
загальних зборів від 30.01.2003р. (протокол зборів № 11), Господарський суд
Рівненської області не врахував фактичних обставин справи, надав хибну оцінку
наданим доказам, що і призвело до прийняття помилкового рішення.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги,
посилається зокрема на те, що оспореним рішенням її було виключено зі складу
учасників ТзОВ фірма «Савана»за використання посади директора, заступника
директора товариства в своїх корисливих цілях, зловживання службовим
становищем, порушення трудового законодавства, та вирішено виплатити належну
вартість частини майна товариства, що є пропорційна її частці в статутному
фонді у розмірі 25% у грошовому виразі, після затвердження звіту за 2003 рік і
в строк до 12 місяців з дня виходу. Крім цього, як зазначає позивач, цим же
рішенням частки у статутному фонді було розподілено наступним чином: ОСОБА_2
-33,33%, що становить 9375,0 грн.; ОСОБА_4 -33,34%, що становить 9375,0 грн.;
ОСОБА_3 -33,33%, що становить 9375,0 грн. Вищезазначене рішення зборів
учасників позивач вважає незаконним та таким, що порушує її майнові права,
оскільки вона з 1998 року являється одним із учасників товариства, брала пряму
та безпосередню участь у розбудові товариства, створенні його
матеріально-технічної бази, а робота позивача була скерована на розвиток
товариства і розширення його діяльності.

Щодо визнання недійсним рішення
зборів учасників від 30.01.2003р. яким вирішено прийняти участь ТзОВ фірма
«Савана»у створенні ТзОВ фірма «Амур»та передати в якості частки статутного
фонду нежитлове  приміщення по вулиці
Соборній, 264 м.Рівне, яке належить ТзОВ фірма «Савана»на праві власності,
позивач зазначила, що вказане рішення було прийнято з порушенням вимог ст.60
Закону України «Про господарські товариства», оскільки позивач не був присутній
на цих зборах, та ст.ст.48, 50 Закону України «Про власність», тому що цими
зборами вирішено долю власності позивача без його згоди.

Представник відповідачів подав
відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в рішення Господарського суду
Рівненської області від 05.08.2007р. у справі № 15/176 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 -без задоволення з підстав правомірності і
обґрунтованості рішення.

Представник відповідачів,
заперечуючи вимоги позову та обґрунтовуючи вимоги відповідачів, посилається на
не, зокрема, що діяльність позивача суперечила статутним цілям і завданням
товариства, що спричинило чисельні збитки для товариства. Крім того, зазначив,
що позивач -ОСОБА_1 неефективно здійснювала керівництво ТзОВ фірмою «Савана». Прийняті
зборами учасників ТзОВ фірма «Савана»рішення від 10.01.2003р. та від
30.01.2003р. відповідачі вважають правомірними та прийнятими в межах
повноважень і при необхідному кворумі.

Учасники судового процесу у
судовому засіданні підтримали свої доводи та заперечення, викладені відповідно
в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, а також в поясненнях,
наданих у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заслухавши пояснення учасників судового процесу у судовому
засіданні, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулась до
господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми
«Савана», Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Амур», громадян
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить суд визнати недійсними рішення
зборів учасників ТзОВ фірма «Савана»від 10.01.2003р. (протокол №10 про
виключення позивача з числа учасників товариства) та від 30.01.2003р. (протокол
№11 про участь ТзОВ фірма «Савана»у створенні ТзОВ фірма «Амур»та передачу, в
якості частки статутного фонду, нежитлового приміщення по вулиці Соборній, 264
м.Рівне).

Підставою звернення позивача до
суду є, на його думку, порушення його прав, внаслідок того, що загальними
зборами учасників ТзОВ фірма «Савана», які були оформлені протоколом № 10 від
10.01.2003 року, прийнято рішення про виключення позивача з числа учасників
товариства, а також загальними зборами учасників ТзОВ фірма «Савана», які були
оформлені протоколом № 11 від 30.01.2003 року, прийнято рішення про участь ТзОВ
фірма «Савана»у створенні ТзОВ фірма «Амур»та передачу, в якості частки
статутного фонду, нежитлового приміщення по вулиці Соборній, 264 у м. Рівне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.12 ГПК
України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Відповідно до ч.3 ст.167
Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Оскільки спір стосується відносин,
предметом яких є виникнення корпоративних прав (рішення про виключення позивача
з числа учасників товариства та рішення про участь ТзОВ фірма «Савана»у
створенні ТзОВ фірма «Амур»та передачу, в якості частки статутного фонду,
нежитлового приміщення по вулиці Соборній, 264 у м. Рівне), а сторонами є
господарське товариство та його учасник, суд правильно кваліфікував його як
корпоративний.

Як встановлено місцевим
господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була засновником
та учасником ТзОВ фірма «Савана», з часткою в статутному фонді товариства 25%,
що в грошовому виразі дорівнювало 7031,25 грн. Вищим органом управління
товариства є збори учасників. Виконавчий орган -одноособовий -директор.

Відповідно до пункту 6.4. Статуту
директором фірми може бути сам засновник або призначена ним згідно контракту
(угоди) особа. Директор керує всією господарською діяльністю фірми (товариства)
і організовує її роботу. Директор несе відповідальність за результати роботи
товариства перед Засновниками.

Позивача було призначено на посаду
директора товариства з 18 березня 1998 року.

16 лютого 2002 року на зборах
засновників товариства, іншими учасниками товариства позивачу було висловлено
недовіру та постановлено рішення про його звільнення з посади директора за
використання ним цієї посади в своїх корисливих цілях, зловживання службовим
становищем. Наказом № 104 від 16 лютого 2002 року позивача із займаної посади
звільнено відповідно до поданої ним заяви та переведено на посаду заступника директора.
Наказом № 169 від 09.07.2003р. позивача звільнено з посади заступника директора
на підставі п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України за згодою сторін.

10 січня 2003р. рішенням зборів
учасників ТзОВ фірма «Савана»позивача -ОСОБА_1, було виключено із складу
учасників товариства за самоусунення від роботи на фірмі та проведення
капітального ремонту, привласнення майна фірми, тобто за перешкоджання
досягненню цілей товариства та вирішено виплатити належну їй частку статутного
фонду в кінці фінансового року.

Відповідно до ст.64 Закону України
«Про господарські товариства»учасника товариства з обмеженою відповідальністю,
який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або
перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з
товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у
сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників
товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не
бере.

Згідно з ст.11 згаданого вище
Закону учасники товариства зобов'язані:
додержуватися установчих документів товариства і виконувати рішення
загальних зборів та інших органів управління товариства;  виконувати свої зобов'язання перед
товариством, в тому числі і пов'язані з майновою участю, а також вносити вклади
(оплачувати акції) у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими
документами; не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію
про діяльність товариства; нести інші обов'язки, якщо це передбачено цим
Законом, іншим законодавством України та установчими документами.

Відповідно до пункту 7
Засновницького договору ТзОВ фірма «Савана»учасники товариства зобов'язані:
додержуватися установчих документів товариства і виконувати рішення загальних
зборів та інших органів управління товариством; виконувати свої зобов'язання
перед товариством, в тому числі пов'язані з майновою участю, а також вносити
вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та засобами, передбаченими
установчими документами; не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну
інформацію про діяльність товариства; нести інші обов'язки, якщо це передбачено
Законом України «Про господарські товариства», іншим законодавством України та
установчими документами.

З огляду на вищенаведені норми, суд
апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції в тому, що
відповідачами не доведено, що позивач -ОСОБА_1 порушила покладені на неї згідно
Засновницького договору та Закону України «Про господарські
товариства»обов'язки, оскільки факт неналежного виконання ОСОБА_1 обов'язків
директора товариства, навіть за умови висловлення їй недовіри та звільнення з
посади директора, не є свідченням невиконання нею обов'язків учасника
Товариства, а може прийматися до уваги лише при вирішенні питання щодо
встановлення факту порушення трудової дисципліни, неналежного виконання
позивачем трудових обов'язків спочатку директора товариства, а потім заступника
директора, а також  при вирішення питання
щодо відповідальності позивача, як директора, перед засновниками за результати
роботи товариства.

З огляду на викладене, місцевий
господарський суд правомірно задоволив вимогу позивача в частині визнання
недійсним рішення зборів засновників від 10.01.2003 року (протокол зборів №
10).

При прийнятті постанови щодо
позовної вимоги про визнання недійсним рішення зборів учасників від
30.01.2003р., яким вирішено прийняти участь ТзОВ фірма «Савана»у створенні ТзОВ
фірма «Амур»та передати в якості частки статутного фонду нежитлове приміщення
по вулиці Соборній, 264 м.Рівне, яке належить ТзОВ фірма «Савана»на праві
власності, то суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції в
наступному.

Згідно з ст.58 Закону України «Про
господарські товариства»загальні збори товариства з обмеженою відповідальністю
складаються з учасників товариства або призначених ними представників.
Представники учасників можуть бути постійними або призначеними на певний строк.
Учасник вправі в будь-який час замінити свого представника у зборах учасників,
сповістивши про це інших учасників. Учасник товариства з обмеженою
відповідальністю вправі передати свої повноваження на зборах іншому учаснику
або представникові іншого учасника товариства. Учасники мають кількість
голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному фонді.

Статтею 60 Закону України «Про
господарські товариства»встановлено, що збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що мають
у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Аналогічна норма викладена в п. 6.3
Статуту ТзОВ фірма «Савана».

За відсутності кворуму (60
відсотків голосів) загальні збори учасників товариства з обмеженою
відповідальністю неповноважні, не мають можливості приймати будь-які рішення
щодо діяльності товариства, а учасники товариства, які бажають реалізувати своє
право на участь в управлінні товариством, здійснювати діяльність, прийняття
рішень, необхідних для здійснення товариством господарської діяльності та
досягнення статутних завдань, - позбавляються можливості здійснювати свої корпоративні
права, у тому числі - права на участь в управлінні товариством.

Відповідно до внесених змін до
Статуту товариства та Засновницького договору його учасниками є:

- ОСОБА_1 - сума внеску 7031,25
грн. - частка в статутному фонді 25%;

- ОСОБА_2 - сума внеску 7031,25
грн. - частка в статутному фонді 25%;

- ОСОБА_3 - сума внеску 7031,25
грн. - частка в статутному фонді 25%;

- ОСОБА_4 - сума внеску 7031,25
грн. - частка в статутному фонді 25%;

Як вбачається з протоколу № 11 від
30.01.2003 р. зборів засновників (учасників) ТзОВ фірма «Савана», одноголосно
«за»проголосували присутні на зборах учасники:

- ОСОБА_4;

- ОСОБА_5 за дорученням від
23.12.2001 р. ОСОБА_2;

- ОСОБА_6 за дорученням від
28.01.2002 р. ОСОБА_3

У зв'язку з вищенаведеним
апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського
суду про те, що рішення про участь ТзОВ фірма «Савана»у створенні ТзОВ фірма
«Амур»та передачі в якості частки статутного фонду нежитлового приміщення по
вулиці Соборній, 264 м.Рівне, яке належить ТзОВ фірма «Савана»на праві
власності, є правомочним, оскільки прийняте учасниками, які володіють 75%
голосів. Відтак, проголосувавши «проти»гр. ОСОБА_1 не вплинула б на прийняте
рішення, враховуючи що воно підтримано більшістю голосів учасників.

Щодо посилань скаржника на
неповідомлення його про проведення зборів 30.01.2003 року, рішення яких
оформлено протоколом № 11 від 30.01.2003 р., то суд першої інстанції правильно
відзначив, що таке неповідомлення не може вважатися підставою для визнання його
недійсним у зв'язку з тим, що на час його прийняття учасники товариства вважали
гр. ОСОБА_1 виключеною зі складу учасників.

Посилання позивача на порушення
зазначеним рішенням ст.ст. 48, 50 Закону України «Про власність», оскільки
вирішено долю власності позивача без його згоди, судом є безпідставними з
огляду на наступне.

Статтею 12 Закону України «Про
господарські товариства»визначено, що товариство є власником: майна, переданого
йому засновниками і учасниками у власність; продукції, виробленої товариством в
результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого
на підставах, не заборонених законом.

За таких обставин, місцевий
господарський суд правильно відзначив про те, що саме товариство, а не його
учасники є власником майна, набутого в результаті підприємницької діяльності на
підставах, не заборонених законом, що і підтверджується договором
купівлі-продажу будівлі від 23.05.2000р. та свідоцтвом про право власності ТзОВ
фірма «Савана»на нежитлове приміщення у м. Рівне по вул. Соборній, 264.

З огляду на вищенаведене, суд
першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні
вимоги про визнання недійсним рішення зборів учасників від 30.01.2003р., яким
вирішено прийняти участь ТзОВ фірма «Савана»у створенні ТзОВ фірма «Амур»та
передати в якості частки статутного фонду нежитлове приміщення по вулиці
Соборній, 264 у м. Рівне.

Щодо клопотання позивача від
04.12.2007р. (вхідний номер канцелярії апеляційного господарського суду 10269
від 04.12.2007р.) про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких
дій щодо відчуження нерухомого майна в кількості 770 м. кв. за адресою м.
Рівне, вул.. Соборна, 264, то слід зазначити наступне.

Статтями 66 та 67 ГПК України
передбачено, що особа яка має підстави вважати,
що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення (можливе
утруднення виконання рішення суду), а невжиття таких заходів може зробити
неможливим виконання рішення, має право звернутися до господарського суду з
заявою про вжиття заходів до забезпечення позову в будь-якій стадії провадження
у справі.

Згідно з ст.66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав
позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо
невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 ГПК України
позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії,
що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у
безспірному порядку.

У першому із зазначених випадків
заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33
ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з
якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві
вчиняти певні дії.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів,
оскільки обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном може призвести до незворотних наслідків.

Постановляючи ухвали про
забезпечення позову, слід врахувати що прийняття такого рішення доцільне лише в
разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може
у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Позивачем  не подано суду доказів того,
що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

У даному випадку доводи заявника
(позивача) щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням їх
розумності, обґрунтованості і адекватності
щодо забезпечення позову належним чином необґрунтовано.

Відповідно до ст.43 ГПК
України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин,
на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають
для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не подав у встановленому
законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю
підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували
правомірність і підставність заявленого позову в частині про визнання рішення
про участь ТзОВ фірма «Савана»у створенні ТзОВ фірма «Амур»та передачу, в
якості частки статутного фонду, нежитлового приміщення по вулиці Соборній, 264 у
м. Рівне.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101,
103, 105  Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський
апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення Господарського суду
Рівненської області від 05.08.2007 року у справі № 15/178 без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова оформлена і підписана
24.12.2007р.

Головуючий-суддя
Процик Т.С.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Юрченко Я.О.