ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"13" грудня 2007 р.

Справа № 17/607/07

Одеський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.І.
Бандури

суддів Л.В.
Поліщук, В.Б.Туренко

при секретарі судового засідання О.О.
Соломахіній

за участю представників сторін

від позивача: О.М.Гродський

від відповідача:  ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

СПД -фізичної особи ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 16.10.2007р.

у справі №
17/607/07

за позовом
Первомайського гранітно -щебеневого кар'єру Концерну „INMAKOM” Республіки
Молдова

до СПД
-фізичної особи ОСОБА_2

про
стягнення 405368,47грн.

встановив:

Первомайський гранітно -щебеневий
кар'єр звернувся до господарського суду з позовом про стягнення, на підставі
ст.ст.525, 526, 538, 625, 693 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу
України, заборгованості в сумі 405368,47грн., яка складається із основного
боргу, річних та індексу інфляції. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на
підставі договору купівлі -продажу №2 від 24.03.05 р. поставив відповідачу
продукцію на загальну суму 997245,06 грн., а останній сплатив її вартість в
сумі 660700 грн.

Рішенням господарського суду
Миколаївської  області від 16.10.2007р.
(суддя К.Л. Василяка)  позов задоволено,
стягнуто з відповідача 336545,06 грн. основного боргу, 52837,57 грн. збитків
від інфляції, 15985,84 грн. -3% річних, 666 грн. - держмита, 118 грн. витрат на
ІТЗ судового процесу. Судове рішення обґрунтоване наявністю заборгованості, яка
не спростована відповідачем.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_2, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Позивач з доводами наведеними в
апеляційній скарзі не погоджується, вважає рішення суду таким, що прийнято
відповідно до обставин справи, вимог чинного законодавства та просить його
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної
оцінки,  дослідивши надані докази та
обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія встановила:

24.03.05 р. між Первомайським гранітно
-щебеневим кар'єром і Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 укладено
договір №2 купівлі -продажу, за умовами якого продавець зобов'язався поставити
покупцю 20 тис. тн щебеню фракції 5х20 за ціною 23 грн. за одну тону на
загальну суму 460 тис. грн.

Порядок розрахунків сторонами
визначено у формі передоплати, строки поставки -20 днів після оплати продукції.

Як свідчать матеріали справи,
фактично без отримання передплати позивач відвантажував продукцію на адресу
відповідача, виставляв рахунки на оплату. За даними позивача, в 2005 р. він
поставив щебінь на загальну суму 997245,06 грн., відповідач фактично сплатив
660700 грн.

Позовні вимоги про стягнення
заборгованості за поставлений в 2005 р. щебінь в сумі 336545,06 грн. позивач
пов'язує із виконанням саме договору №2 від 24.03.05 р. До позову доданий
реєстр накладних на відвантаження щебеню, довіреності на його отримання,
накладні, реєстр платіжних доручень, виписки банку за 2005 р. про надходження
грошових коштів від відповідача за відвантажений щебінь.

За договором №2 від 24.03.05 р.
позивач повинен поставити в 2005 р. 20000 тн. щебеня фракції 5х20 (п.1.1
договору).

Наявні у матеріалах справи накладні
свідчать, що у 2005 р. позивач відвантажив щебінь фракції 5х20 у кількості
34810,6 тн. Крім того, в липні 2005 р. було також відвантажено 5084,2 тн
щебеню  фракції 10х20, що договором не
передбачено. Тобто, в 2005 р. позивач відвантажив щебінь у загальній кількості
39894,8 тн. на суму 997245,06 грн.

У судовому засіданні апеляційної інстанції,
представники позивача і відповідача надали пояснення, згідно яких, судовою
колегією встановлено, що  крім укладеного
договору №2 від 24.03.05 р. між сторонами існувала домовленість про поставку
щебеня в 2005 р. за межами зазначеного договору, розрахунки за який відповідач
повинен був здійснювати, у тому числі паливно -мастильними матеріалами, що є
предметом спору в інших справах, які розглядаються господарським судом.

Таким чином, судова колегія вважає,
що 19894,8 тн. (39894,8-20000) щебеню поставлено позивачем не в межах договору
№2 від 24.03.05 р., а на виконання вищеназваних домовленостей між сторонами.
Всього, відповідач в 2005 р. сплатив позивачу 660700 грн., тоді як вартість
20000 тн. за ціною зазначеною у накладних, з урахуванням ПДВ (20.83 +20% 4.17
=25.00) складає 500000 грн.(20000 х 25), тобто заборгованість за поставлений у
2005 р. щебінь в межах договору №2 від 24.03.05 р. відсутня, а сума 160700 грн.
(660700 -500000) є оплатою щебеню поза межами вказаного договору.

Про відсутність заборгованості
відповідача перед позивачем по відвантаженій гранульованій продукції за 2005 р.
за вказаним договором свідчать двосторонні акти звірок станом на 01.10.06 р.,
29.11.06 р., в яких зазначено, що  на
01.01.06 р. сальдо на користь ПП ОСОБА_2 становило 168738 грн.

Клопотання позивача про відкладення
розгляду справи, у звязку  із
необхідністю витребування від відповідача доказів на підтвердження наявності
заборгованості в сумі 168738 грн. відхилено судовою колегією, оскільки ця
заборгованість не є предметом розгляду у даній справі. За цих же підстав не
заслуговують на увагу доводи позивача щодо відсутності повноважень директора
кар'єру на підписання вищевказаних актів звірки.

Посилання позивача на ч.3 ст.670 ЦК
України, яка передбачає, що у разі коли покупець прийняв більшу кількість
товару, ніж це встановлено договором купівлі -продажу, він зобов'язаний
оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару,
прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за
домовленістю сторін є безпідставним, оскільки судовою колегією встановлено,
що  продукція поставлялась в 2005 р. як
за договором, так і за його межами, згідно двосторонньої домовленості сторін.

Зазначене не було враховано судом
першої інстанції при вирішенні спору, що призвело до неправильного прийняття
рішення, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню, згідно зі ст.104 ГПК України
з одночасним ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105  ГПК України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Одеської області від 16.10.2007р. у справі №17/607/07 скасувати, в позові
відмовити.

Стягнути з Первомайського гранітно
-щебеневого кар'єру Концерну „INMAKOM” Республіки Молдова на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 витрати по держмиту за апеляційний розгляд в
сумі 2026,85 грн.

Доручити господарському суду
Миколаївської області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня
набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя
Л. І. Бандура

Суддя
Л. В. Поліщук

Суддя
В.
Б. Туренко