ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  33/214

24.10.07

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС»

про стягнення 30422,77 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Савченко О.А., представник за довіреністю №237 від 18.01.2007 року;

від відповідача: Євсєєв В.В. представник за довіреністю б/н від 01.01.2007 року.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросфера»звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС»про стягнення 30422,77 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Агросфера»та товариством з обмеженою відповідальністю «ЮВС», укладено договір купівлі-продажу № 45/6-КЧ від 01.12.2006 року, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність товар, а саме засоби захисту рослин.

Виконуючи умови договору, позивачем 18.12.2006 року була здійснена поставка засобів захисту рослин, згідно Специфікації №1 від 01.12.2006 року, що є невід’ємною частиною укладеного договору, товар відвантажено відповідачу на підставі накладної №181214/64 від 18.12.2006 року, на загальну суму 35734,60 грн.

Отримав товар уповноважений представник відповідача, Гережанівський В.І., згідно довіреності на отримання ТМЦ серії ЯМР №774644 від 15.12.2006 року, без зазначення будь-яких претензій по кількості та якості отриманого товару.

Відповідно до п. 4.1. Договору «в строк до 02.12.2006 року (включно) Покупець, зобов’язаний перерахувати на поточний рахунок продавця 7146,92 грн.»

Згідно з п. 4.1.2 Договору «Після поставки товару, згідно специфікації №1 покупець сплачує продавцю за допомогою вексельної форми розрахунку залишок заборгованості залишок заборгованості за товар. Покупець повинен в строк до 5 днів після отримання поставки передати продавцю один простий вексель, по акту приймання - передачі векселя, на суму 28587,69 грн. Строк платежу по векселю повинен бути до 28.02.2007 року.

Відповідач частково виконав взяті на себе зобов’язання та 14.12.2006 року перерахував 7146,92 грн., а залишок основного боргу, що становить 28587,68 грн. не був сплачений із застосуванням вексельної форми розрахунку.

Оскільки, відповідач не виконав зобов’язання по договору із застосуванням векселя передбачені п. 4.1.2, застосовуються положення щодо відповідальності передбачені чинним законодавством та п. 7.2. Договору.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі несвоєчасної передачі векселів, згідно п. 4.1.2 Договору, тобто несвоєчасного розрахунку за допомогою вексельної форми, покупець оплачує продавцю штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості, за кожен день прострочення розрахунку.

20.09.2007 року в судовому засіданні представником відповідача заявлено відвід судді Мудрому С.М. у зв’язку з тим, що, на думку представника відповідача, суддя без достатніх на те підстав виніс ухвалу про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 33/219, в якій приймають участь ті ж сторони, що й у даній справі, та не розглянув заяву відповідача про скасування заходів до забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.09.2007 року в.о. Заступника Голови Господарського суду м. Києва Івановою Л.Б. заяву товариства з обмеженою відповідальністю “ЮВС” про відвід судді С.М. Мудрого залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.09.2007 року призначено розгляд справи на 11.10.2007 року.

У судове засідання 11.10.07. представник відповідача з’явився, але не надав належним чином засвідчену довіреність, яка б підтверджувала його повноваження представляти інтереси ТОВ “ЮВС”.

Представник позивача подав заяву про доповнення позовної заяви та збільшення суми позовних вимог, з належними доказами доплати державного мита, яка була прийнята судом.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.10.2007 року розгляд справи відкладено на 23.10.2007 року.

23.10.2007 року в судовому засіданні оголошена перерва до 24.10.2007 року.

Також 23.10.2007 року представником відповідача направлено через загальний відділ канцелярії відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач вважає вимоги позивача незаконними.

В судовому засіданні 24.10.2007 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та просив відповідно до поданої заяви про збільшення суми позовних вимог, стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 28587,68 грн., пеню за порушення термінів оплати у розмірі 2416,83 грн., 3% річних у розмірі 666,72 грн., а також просив покласти на відповідача судові витрати.

Представник відповідача заперечив проти заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

За згодою представника позивача та представника відповідача, суд керуючись ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Також, ст. 692 визначено зобов'язання покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» від 05.04.2001 року №2374-111 видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов'язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.

Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Отже, з договору вбачається, що умова, щодо розрахунку із застосуванням векселя відображена у договорі купівлі –продажу №45/6-КЧ, а саме у п. 4.1.2., тому з боку позивача, суд не вбачає жодних порушень при застосуванні вексельної форми розрахунку.

Посилання відповідача на той факт, що ним був виписаний вексель відповідно до умов договору, а позивач відмовився від його прийняття, не може бути прийнятий судом, як факт та доказ по справі, оскільки, по-перше, відповідачем в судовому засіданні не надано оригіналу векселю. Суд не може прийняти ксерокопію, як належний доказ.

По-друге, відповідач зазначає, що позивач відмовився від прийняття векселя та підписання акту прийому –передачі векселів, при цьому позивачем не додано жодних доказів в обґрунтування зазначеного, оскільки в матеріалах справи відсутні чек та опис відправлення (будь-яка кур’єрська доставка тощо), докази передачі векселя нотаріусу, як депозитарію та гаранту належного виконання відповідачем свого зобов’язання, у разі відмови інша сторона дійсно відмовилась від прийняти зобов’язання.

По-третє, згідно зі ст. 10 зазначеного закону векселедавець зобов'язаний вести реєстр виданих векселів у порядку, затвердженому Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Відповідачем не надано до суду доказів (витяг з реєстру виданих векселів), що підтверджує видачу векселя у встановлений строк.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дата передачі векселя у розрахунок згідно умов договору купівлі-продажу №45/6-КЧ фактично є датою розрахунку по зобов’язанням взятим на себе за цим договором.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 198 ГК України платежі за грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору купівлі-продажу №45/6-КЧ відповідачем отримано від позивача товар, факт поставки якого підтверджується видатковою накладною, товаро- транспортною накладною, довіреністю, що наявні в матеріалах справи, та визнано представником відповідача в судовому засіданні, тому, позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості у розмірі 28587,68 грн. підлягають задоволенню. Також ,суд вважає що вимога позивача щодо стягнення саме грошових коштів з відповідача є законною та обґрунтованою, оскільки, відповідач не виконав зобов’язання щодо розрахунку за поставлений товар шляхом видачі векселя у встановлений строк, тому позивач міг звернути стягнення як на грошові кошти так і видачу векселя.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»вексель-це цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов’язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно  до  ч. 4 ст. 231 ГК  України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно  до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача щодо несвоєчасної сплати грошових коштів за поставлений товар, є порушенням грошових зобов'язань, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі та складає 666,72 грн.

28587,68 (сума боргу) *281(дні прострочення)*3%/365=660,26 грн.

7146,92*11*3/365=4,46 грн.

Відповідно  до  ч. 6  ст.  232  ГК  України нарахування штрафних санкцій за  прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлене законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Дії відповідача щодо несплати грошових коштів на користь позивача, є порушенням

грошових зобов'язань, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню у розмірі 2454,43грн. за наступним перерахунком:

Накладна
сума заборгованості
Період нарахування
Ставка НБУ
дні прострочення
пеня

№181214//64 від 18.12.2006 року
7146,92
03.12.2006 року-
14.12.2006 року
8,5%
11
36,62

28587,68
24.12.2006 року-01.06.2007 року
8,5%
159
2117,05

28587,68
01.06.2007 року- 24.06.2007 року
8,0%
24
300,76

Сума заборгованості *Ставка НБУ*2*дні прострочення/365.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю .

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВС»(01103, м. Київ. вул. Кіквідзе, 18-А, код ЄДРПОУ - 21614404, п/р 7001 в філії КБ «Приватбанк»м. Київ, МФО 320649) або з іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера»(49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, код ЄДРПОУ –31320991, п/р 2000 АКІБ «УкрСиббанк»м. Києва, МФО 351005)

основний борг у сумі 28587(двадцять вісім тисяч п’ятсот вісімдесят сім) грн. 68 коп., пеню у розмірі 2454(дві тисячі чотириста п’ятдесят чотири) грн. 43 коп., 3% річних у розмірі 666 (шістсот шістдесят шість) грн. 72 коп., державне мито в сумі 316 (триста шістнадцять) грн. 71 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп., а всього 32143 (тридцять дві тисячі сто сорок три) грн. 54 коп.

3.Після набрання рішенням законної сиди видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня його прийняття.

Суддя                                                                                С.М. Мудрий