СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

07 листопада 2007 року
Справа № 20-3/186

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Форостян Ірини Вікторівни, довіреність № 16/10-011/2007 від 24.05.07;

відповідача: Павленка Романа Григоровича, довіреність № 1589/9/10-036 від 30.05.07;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя  Гоголь Ю.М.) від 22.07.2005 у справі № 20-3/186

за позовом  приватного підприємства "Тріар" (вул. Кесаєва, 5/6-17,Севастополь,99038)

до          Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя (вул. Пролетарська, 24,Севастополь,99014)

Державної податкової адміністрації у місті Севастополі (вул. Кулакова, 56,Севастополь,99011)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2007 у справі № 20-3/186 справу № 20-3/186 передано до Севастопольського апеляційного господарського суду для її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 6 розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності    окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи,  підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують  у  першій  та апеляційній інстанціях відповідні місцеві  та  апеляційні господарські   суди   за   правилами   Кодексу   адміністративного судочинства України.

Матеріали справи свідчать про наступне.

За результатами комплексної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Приватним підприємством „ Тріар" за період з 01.04.2002 по 30.06.2004 (акт перевірки № 20199/10/23-123/31418413 від 30.11. 2004) податковим органом прийняті податкові повідомлення –рішення від 10.12.2004 №/0 про зменшення бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у сумі 9 403,00 грн.; №/0 від 10.12.2004 про нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 18504,19 грн. і штрафні санкції у розмірі 9 252,10 грн.; від 28.02.2005 №/1 та від 06.05.2005  №/2 про зменшення бюджетного відшкодування по податку на додану вартість у сумі 9 403,00 грн.; від 28.02.2005 №/1 та від 06.05.2005 №/2/2 про нарахування податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 18 504,19 грн. та штрафних санкцій у сумі  9 252, 10 грн.

За результатами апеляційного скарження податкових повідомлень – рішень від 10.12.2005 №/0 та №/0 рішенням Державної податкової адміністрації у місті Севастополі № 709/10/25-041 від 06.05.2005 жалоба Приватного підприємства „Тріар" залишена без задоволення.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 22.07.2005 (суддя Гоголь Ю.М.) частково задоволено позов Приватного підприємства "Триар" до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя, Державної податкової адміністрації м. Севастополя про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень. Визнані недійсними податкові повідомлення –рішення від 10.12.2004 №/0 та №/0, від 28.02.2005 №/1, від 06.05.2005  №/2,  від 28.02.2005 №/1, від 06.05.2005 №/2/2. Припинено провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення Державної податкової адміністрації у місті Севастополі № 709/10/25-041 від 06.05.2005.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем була надана податкова декларація №72 від 23.03.2004 відповідно до якої сума податку на додану вартість у розмірі 27 907,19 грн. включена до податкового кредиту

Державна податкова інспекція у Гагарінському районі міста Севастополя оскаржує рішення суду першої інстанції у зв’язку з невідповідністю висновків, викладених  у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так на думку відповідача судом першої інстанції порушені підпункт 7.2.8. пункту 7.2., підпункт 7.4.5. пункту 7.4. статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, пункти 5,6,9,11 Порядку ведення книги обліку придбання та продажу товарів (робіт, послуг, порядку їх заповнення, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України №165 від 30.05.1997; пункт 3.4. Порядку заповнення та надання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України №166 від 30.05.1997).

Відповідач вважає, що в акті перевірки встановлено порушення Приватним підприємством „Тріар” вимог підпункту 7.4.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", які виразилися в завищенні суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 27 907,00 грн. у зв'язку з тим, що підприємство не підтвердило податковими накладними віднесення вказаної суми до податкового кредиту.

Доводи позивача також мотивовані іншими підставами викладеними у  апеляційній скарзі, які не мають значення для розгляду справи.

Позивач у судове засідання не з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що чинне законодавство не обмежує коло представників юридичних осіб при розгляді адміністративної справи,  а також те, що згідно з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає  можливим розглянути скаргу за відсутності нез’явившегося позивача.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 суддю Гонтаря В.І. замінено на суддю Щепанську О.А.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 7.2.3. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Право платника податку на податковий кредит виникає з моменту отримання податкової накладної, яка підтверджує факт придбання товару.

Як вбачається з  матеріалів справи Приватне підприємство „Тріар” знаходиться у договірних відносинах з Приватним підприємством „Альметекс” (договір ДГ-102/1 від 02.01.2003). У вказаному договорі Приватне підприємство „Тріар” є покупцем товару, а Приватне підприємство „Альметекс” –продавцем.

Придбання товару піддержується податковими накладними №72 від 23.03.2004, №70 від 22.03.2004, №68 від 17.03.2004, які складені відповідно до вимог підпункту 7.2.1. пункту 7.2. статті 7 Закону України  „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997 (вказані накладні є у матеріалах справи –а.с. 10-13).

Сума податку на додану вартість у розмірі 27 907,19 грн., яка включена в податковий кредит на підставі податкової накладної № 72 від 23.03. 2004 року, фактично сплачена по господарській операції.

У матеріалах справи є довідка Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва відповідно до якої була проведено позапланова документальна перевірка Приватного підприємства „Альметекс” з питань взаємовідносин з Приватним підприємством „Тріар”. Зі змісту довідки слідує, що у березні на виконання умов угоди Приватним підприємством „Альметекс” відвантажено продукцію по податковим накладним зокрема №72 від 23.03.2004 суму 27 907,00 грн.

Крім того, судова колегія зазначає, що не надання в момент перевірки податкової накладної, за наявності такої, не може бути підставою для виключення з податкового кредиту вищевказаної суми.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв’язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1. ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Гагарінському районі міста Севастополя залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 22.07.2005 у справі № 20-3/186 залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді