СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

19 грудня 2007 року
Справа № 20-3/271

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Маслової З.Д.,

Заплава Л.М.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Близнюк О.А., довіреність № 03-15/02 від 05.01.2007,

3 особи: Головін М.В., довіреність № 409/24/2-07 від 07.02.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Севастопольської міської ради на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Гоголь Ю.М.) від 02.11.2006 по справі № 20-3/271

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Гліссер" (вул. Піонерська, 13, місто Севастополь, 99008)

до           Севастопольської міської ради (вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011)

3-тя особа  Севастопольська міська державна адміністрація  (вул. Леніна, 2, місто Севастополь, 99011)

про визнання недійсними рішень від 24.12.2004 та від 02.12.2005 року по виявленню орендаря земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Гліссер” звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом про визнання недійсними рішень Севастопольського міської ради від 24.12.2007 та від 02.12.2007 по виявленню орендаря земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що відповідач в порушення Положення „Про проведення конкурсу по визнанню орендаторів земельних ділянок” ухвалив рішення, якими виявив орендатора земельної ділянки площею 4,8 га, розташованої в бухті Омега (мис „Піщаний”), а також ухвалив рішення, яким вищевказана земельна ділянка була внесена до переліку земельних ділянок, право на оренду яких визначається на земельних торгах, чим порушив права позивача.

Постановою господарського суду міста Севастополя від 02.11.2006 (суддя Гоголь Ю.М.) у справі № 20-3/271 позов задоволено.

Визнані протиправними та нечинними рішення конкурсної комісії від 24.12.2004 та 02.12.2005 по виявленню орендатора земельної ділянки площею 4,8 га, розташованої у бухті „Омега” (мис „Піщаний”).

Визнано дійсним рішення конкурсної комісії від 17.12.2004, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Гліссер" визнано переможцем конкурсу по виявленню орендатора земельної ділянки площею 4,8 га, розташованої у бухті „Омега” (мис „Піщаний”).

Постановлено вважати рішення суду з моменту набрання законної сили підставою для розробки проекту відведення земельної ділянки площею 4,8 га, розташованої у бухті „Омега” (мис „Піщаний”), Товариству з обмеженою відповідальністю "Гліссер" для будівництва комплексу курортних готелів, та підставою для укладення договору оренди земельної ділянки площею 4,8 га, розташованої у бухті „Омега” (мис „Піщаний”) з Товариством з обмеженою відповідальністю "Гліссер" для будівництва комплексу курортних готелів.

Постанова суду мотивована тим, що відповідно до Положення „Про проведення конкурсу по визнанню орендаторів земельних ділянок”, затвердженого рішенням XI сесії Севастопольської міської ради № 1350 від 14.10.2003, конкурсна комісія не має права приймати рішення про відкладення розгляду справи, змінювати або відміняти свої попередні рішення, які були прийняті комісією у відповідності з Положенням. Також, до повноважень конкурсної комісії не відноситься прийняття рішення про передачу матеріалів до Севастопольської міської державної адміністрації для підготовки матеріалів на аукціон про продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 17 статті 151 Земельного кодексу України, у разі задоволення позову щодо оскарження відмови власника землі або землекористувача, сільської, селищної, міської ради, органів державної влади у погодженні місця розташування об’єкта, рішення суду є підставою для розробки проекту відведення земельної ділянки.

Не погодившись з вказаною постановою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову  скасувати, у позові відмовити.

На думку сторони, суд визнав протиправними акти, які не є актами відповідача у справі. Рішення конкурсної комісії не є актами Севастопольської міської ради, оскільки відповідно до статті 144 Конституції України актами місцевих рад є рішення.

Крім того, суд задовольнив позовні вимоги, які суперечать один одному. Так, суд встановив, що проект відводу земельної ділянки позивачем не був виконаним і, відповідно, не був наданим в Севастопольську міську раду. Без надання проекту відводу, або без належного узгодження такого проекту місцева рада не має права приймати рішення про надання земельної ділянки та заключати договір оренди.

Також, суд необґрунтовано визнав протиправними рішення, не встанови обставини, які свідчать про їх протиправність та не обґрунтував свої висновки.

Оскільки позивачем на конкурсну комісію були надані недостовірні відомості, згідно з пунктом 3.6 Положення про проведення конкурсу по визнання орендаторів земельних ділянок  конкурсна комісія прийняла рішення про оголошення конкурсу таким, що не відбувся. Вказане рішення конкурсної комісії є обґрунтованим та відповідає законодавству.

Як вказує відповідач, суд визнавши позивача переможцем конкурсу, встановив правовідносини, які відносяться до компетенції виконавчого органу.

Також, суд не встановив правовідносини з оренди земельної ділянки, які підлягали встановленню при прийняті даного судового рішення.  Визнання особи переможцем конкурсу без встановлення умов оренди не дозволяє встановити договірні правовідносини по оренді земельної ділянки, а таке визнання у судовому рішенні, відповідно, не може вважатися вирішенням спору.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.02.2007 змінено склад судової колегії, суддю Видашенко Т.С. замінено на суддю Котлярову О.Л.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.03.2007 провадження у справі зупинено до розгляду судом касаційної інстанції скарги на ухвалу Севастопольського апеляційного господарського суду від 22.01.2007 у дійсній справі.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 провадження у справі поновлено.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 19.12.2007 змінено склад судової колегії, суддю Котлярову О.Л. замінено на суддю Маслову З.Д.

В судове засідання представник позивача не з’явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином. Надав клопотання про зупинення провадження у справи у зв’язку з відрядженням представника.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі знаходження особи, яке бере участь у справі, у відрядженні, якщо її особиста участь буде визнана судом обов’язковою, - до повернення з відрядження.

Частиною 3 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд не зупиняє провадження у справі у випадках, встановлених пунктами 1, 2 частини другої цієї статті, якщо відсутня сторона чи третя особа веде справу через свого представника.

Згідно з частиною 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У зв’язку з викладеним, судова колегія відхиляє заявлене клопотання  позивача та розглядає справу за відсутністю його представника.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення  адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб’єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами  стосовно їхніх прав та обов’язків  у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт  законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а  ці суб’єкти  відповідно зобов’язані  виконувати  вимоги та приписи  такого владного суб’єкта. Якщо суб’єкт владних повноважень  у спірних правовідносинах  не здійснює  зазначені  владні управлінські функції щодо іншого суб’єкта, який є учасником спору, то такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і , відповідно, не повинен  вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до  роз’яснень  президії Вищого господарського суду України  „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам” ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є наявність між сторонами, по-перше, господарських  відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського  і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає  з відповідних відносин.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються Земельним кодексом України,  Законом України „Про оренду землі” № 161-XIV від 06.10.1998   Спірні правовідносини у конкретній справі - це урегульоване нормами  вказаних законів  право позивача на  користування земельною ділянкою, на якої, на думку позивача, розташовані його споруди  і яка надана в оренду іншій  юридичній особі.

Таким чином, незважаючи на те, що однією з сторін є орган місцевого самоврядування  - орган владних повноважень, вказаний спір є господарським.

Відповідно до  пункту 1 частини 1 статті 157  Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, оскільки провадження за заявою,  яку не належить розглядати в порядку  адміністративного судочинства, було помилково  порушено, суд скасовує постанову суду першої інстанції та закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга  у зв’язку з цим підлягає частковому задоволенню.             Судова колегія роз’яснює  сторонам  право на звернення до господарського суду з позовом за правилами Господарського процесуального  кодексу України.                              Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 4), 203 (пункт 1), 205 (пункт 4 частини 1), 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Севастопольської міської ради задовольнити частково.

Постанову господарського суду міста Севастополя від 02.11.2006 у справі № 20-3/271 скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскарженою і порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.А. Лисенко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

З.Д. Маслова