ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  1/113

09.10.07

За позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяоблпаливо"

до                     Державного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця"

Колективного підприємства збагачувальна фабрика "Центральна"

про                    стягнення 1 445,44 грн

Суддя  Мельник В.І.

Представники:

від позивача                    Підлужняк С.О. представник по дов. № 260 від 21.09.2007

від відповідача 1          Костерний Д.О. представник по дов. № 2377-НЮ від 10.09.2007

від відповідача 2          Куровська І.В. представник по дов. № 157 від 08.10.2007

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця», Колективного підприємства збагачувальна фабрика «Центральна»про стягнення з Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»шкоди завданої нестачею вантажу у розмірі 1 445,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.12.2006 по залізничній накладній             № 48596707 напіввагон № 65705311 на адресу Могилів-Подільського міського паливного складу ВАТ «Вінницяоблпаливо», Колективне підприємство збагачувальна фабрика «Центральна»відвантажило 69т вугілля антрацит марки АМ.

29.12.2006 з прибуттям напіввагону №65705311 на станцію Могилів-Подільський південно-Західної залізниці, на вимогу вантажоодержувача проводилось комісійне перевантаження вагону. При переважуванні напіввагону на 150-тонних залізничних вагах виявлено: вага брутто 85850кг, тара з брусу 21500кг, вага нетто 64350кг, що складає різницю ваги проти вказаної у документі в сторону зменшення на 4650кг. Виявлена недостача вугілля в кількості 4,65т зафіксована комерційним актом АР260209/37 від 29.12.2006 Недостаючий вантаж в вагоні поміститись міг. На станції призначення Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці вантаж видано вантажоодержувачу згідно вказаного комерційного акту.

В судовому засіданні позивач надав пояснення по справі, в яких заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 09.07.07 надав довідку щодо заявлених сум до стягнення.

Відповідач 1 в письмовому відзиві на позовну заяву зазначає, що відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

В залізничній накладній № 48596707 зазначено, що вантаж завантажено засобами вантажовідправника, маса вантажу при навантаженні визначена засобами вантажовідправника, вантаж завантажено нижче бортів.

Відповідно до комерційного акту АР № 260209/37 від 29.12.2006 року на вимогу вантажоотримувача на станції Могилів-Подільський виявлено по залізничній накладній № 48596707 нестачу вантажу - вугілля 4650 кг. В комерційному акті зазначено, що вагон № 65705311 прибув в технічному та комерційному відношенні справний. Завантаження вантажу по всій ширині та довжині. Каток не застосовувався. Невистачаючий вантаж у вагоні вміститися міг.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, та якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення в зв’язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В зв’язку з тим, що представник відповідача 2 письмовий відзив не надав, в засідання суду не з’явився та не виконав вимоги суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі, господарський суд відклав розгляд справи на 12.09.02007.

10.09.2007 до відділу діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву в якому просить в позові Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо» до Колективного підприємства збагачувальна фабрика «Центральна»відмовити з наступних підстав.

24.12.2006 по залізничній накладній № 48596707 на адресу Могилів-Подільського міського паливного складу ВАТ «Вінницяоблпаливо» було відвантажено вугілля.

Між відправником та залізницею укладено договір про перевезення вантажу на умовах, зазначених в залізничній накладній, в якому зазначено, що кількість вантажу, прийнятого до перевезення складає 69 000 кг. При прийманні вантажу до перевезення залізницею було перевірено кількість вантажу, про що складено акт контрольного переважування вагону від 24.12.2006.

З прибуттям вагону № 65705311 на ст. Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці було здійснено переважування вагону і встановлено недостачу вугілля в кількості 4,65 т про що складено комерційний акт 29.12.2006 АР 260209/37. Вагон в технічному стані справний. Течі вантажу немає. Люки та двері щільно зачинені Вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфами 3,5 Технічних умов правильно, про що зазначено в розділі 1 зворотньої сторони залізничної накладної.

В цілях схоронності вантажу було застосовано маркування вапном.

Крім того, у комерційному акті відсутній детальний опис обставин, при яких утворилася нестача. Відсутні також відомості щодо того, чи порушено було захисне маркування, яке було нанесено вапном, що має дуже важливе значення для справи.

Обставини, зазначені в комерційному акті про те, що поверхня вантажу рівномірна, відповідач 2 вважає, що також не може бути підтвердженням відсутності ознак втрати вантажу при перевезенні, оскільки вугілля під час перевезення має властивості вирівнювати свою поверхню. В даному випадку відповідальність за недостачу повинна бути покладена на залізницю, виходячи з принципу її провини тому що залізниця не довела, що недостача виникла внаслідок обставин, яких вона не могла запобігти й усунути.

Представник відповідача 2 в засідання суду не з’явився.

У відповідно до частини 4 статті 69 ГПК України, з урахуванням того, що відповідач не заперечує про продовження строку вирішення спору, Господарський суд міста Києва, з метою повного та всебічного розгляду справи, продовжив строк вирішення справи та Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2007 розгляд справи було відкладено на 09.10.2007 року.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (ВАТ «Вінницяоблпаливо»), в якості покупця, з однієї сторони та ПП «Розма Плюс», в якості постачальника, з другої, було укладено Договір № 1-21 від 15 лютого 2005 року (далі Договір), відповідно до умов якого, останній зобов’язувався відвантажити, а покупець прийняти та оплатити вугілля марки ДГР в кількості 5000 тон.

Відповідно до п. 2.1. Договору сторони погодили, що ціна на вугілля «Франко-перевізник»за 1 тонну 135,00 грн. (без ПДВ).

Згідно із п. 3.2. Договору залізничний тариф за доставку вугілля оплачує постачальник згідно виставленого рахунку.

02 жовтня 2006 року між Позивачем та ПП «Розма Плюс»було укладено Додаткове узгодження № 26 до Договору, яким пункт 2.1. Договору було викладено в слідкуючій редакції «ціна на вугілля «франко-перевізник»за 1 тонну: марка вугілля –АМ, ціна без ПДВ – 325,00 грн., приплати за якість - 33,33 грн.

На виконання згаданого п. 3.2 Договору позивачем, на підставі виставлених постачальником рахунку № 235-1 від 25.12.2006, в яких чітко вказано вартість за доставку постачальником вугілля було оплачено останньому згідно платіжних доручень (№ 914 від 25.12.06р. на суму 50000,00 грн., № 915 від 27.12.06р. на суму 50000,00 грн.) сумарно –100 000 грн., що в судових засіданнях ніким не заперечувалось, заяв, клопотань чи письмових пояснень з цього приводу не надходило.

Згідно залізничної накладної № 48596707 від 24.12.2006 року на піввагон            № 65705311 на адресу Могилів-Подільського міського паливного складу позивача (ВАТ «Вінницяоблпаливо»), Колективне підприємство збагачувальна фабрика «Центральна»(відповідач2) відвантажив 69 тон (69000 кг.) вугілля антрацит марки АМ, що Відповідачем2 не заперечувалось, письмових пояснень, заяв чи клопотань з цього приводу не надходило.

В залізничній накладній № 48596707 зазначено, що вантаж завантажено засобами вантажовідправника (Відповідач2), маса вантажу при навантаженні визначена засобами вантажовідправника, вантаж завантажено нижче бортів, на 150-тонних вагах останнього. Груз має маркування вапном, проморожено та перелопачено. Правильність всіх вищенаведених внесених в накладну № 48596707 від 24.12.2006р. відомостей засвідчив працівник Відповідача2 –мастер Летяк Г.Н.

29.12.2006 з прибуттям на піввагону № 65705311 на станцію Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці, на вимогу вантажоодержувача проводилось комісійне перевантаження вагону. При перевантаженні на піввагону на 150-тонних залізничних вагах виявлено: вага брутто 85850 кг., тара з брусу 21500 кг., вага нетто 64350кг., що складає різницю ваги проти вказаної у документі в сторону зменшення на 4650 кг. Виявлена недостача вугілля в кількості 4,65 т., яка зафіксована комерційним актом АР260209/37 від 29.12.2006.

В комерційному акті зазначено, що вагон № 65705311 прибув в технічному та комерційному відношенні справний. Завантаження вантажу по всій ширині та довжині. Каток не застосовувався.  Невистачаючий вантаж в вагоні поміститись міг. На станції призначення Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці вантаж видано вантажоодержувачу згідно вказаного комерційного акту.

Таким чином, Позивач, згідно вищенаведеного, обраховує загальну суму збитків за нестачу з урахуванням суми норм природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто становить 1 445,44 грн., в т.ч. ПДВ 240,91 грн.

У відзиві на позовну заяву Відповідач1 зазначив, що відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

У відзиві на позовну заяву Відповідач2 зазначив: 24.12.2006 по залізничній накладній № 48596707 на адресу Могилів-Подільського міського паливного складу ВАТ «Вінницяоблпаливо»було відвантажено вугілля.  При прийманні вантажу до перевезення залізницею було перевірено кількість вантажу, про що складено акт контрольного переважування вагону від 24.12.2006. З прибуттям вагону № 65705311 на ст. Могилів-Подільський Південно-Західної залізниці було здійснено переважування вагону і встановлено недостачу вугілля в кількості 4,65 т. про що складено комерційний акт від 29.12.2006 АР № 260209/37. Вагон в технічному стані справний. Течі вантажу немає. Люки та двері щільно зачинені. Вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфом 3,5 Технічних умов правильно, про що зазначено в розділі 1 на зворотньої стороні залізничної накладної. В цілях схоронності вантажу було застосовано маркування вапном. Крім того, у комерційному акті відсутній детальний опис обставин, при яких утворилась нестача. Відсутні також відомості щодо того, чи порушено було захисне маркування, яке було нанесено вапном, що має значення для вирішення справи.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 № 457 «Про затвердження Статуту залізниць України»(далі Статут) статтею 105, визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до статті 6 Статуту накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажу, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року N 644, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів (Далі Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, Вантажовідправником заповнюються визначені цим пунктом графи комплекту перевізних документів, зокрема щодо «Одержувача вантажу», де зазначаються точне й повне найменування установи, підприємства, організації, особи - відправника вантажу та його цифровий код.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт»від 4 липня 1996 року № 273/96-ВР обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами, а порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України (стаття 129) відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до статті 122 Статуту - за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту і при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 31 Статуту залізниць України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. № 457 «Про затвердження Статуту залізниць України», залізниця зобов’язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках –продезінфіковані вагони та контейнери.

Придатність вагонів для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається вантажовідправником, якщо завантаження здійснюється його засобами.

Пунктом 3.9. Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»від 29.05.02 № 04-5/601 передбачено, що в разі подання під завантаження несправного за своїм технічним станом вагону або контейнеру, відправник повинен відмовитись від їх використання, а якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла в процесі перевезення вантажів. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера.

У пункті 3.2 Роз’яснення ВГСУ «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»№ 04-5/601 від 29.05.2002 року зазначено, що у відповідності до статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (частина 3 п.3.2).

Згідно п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України N 542 від 20.08.2001 –перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із «шапкою»). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України N 542 від 20.08.2001 з метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно п. 8 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу –у разі навантаження у напіввагон вугілля, яке містить дрібні фракції (крім сортового, рядового і брикетів призначенням на сортувальні установки і збагачувальні фабрики), вище рівня його бортів, відправник повинен здійснити ущільнення вантажу. У цьому разі «шапка»в поперечному розрізі повинна мати форму трапеції. Висота частини «шапки»над обв'язним брусом кузова на піввагона після ущільнення вугілля має бути не більше 300 мм, а нижня її частина - міститися нижче обв'язного бруса.

Також, п. 2.8 вищенаведеного Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»від 29.05.02 № 04-5/601 у разі коли договори купівлі-продажу або поставки укладаються між посередниками, а договір перевезення укладається між першим продавцем-вантажовідправником і залізницею на доставку вантажу кінцевому покупцеві - вантажоодержувачу, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватись належними доказами вартості і ціни відвантаженої продукції, оскільки залізниця несе відповідальність виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника.

Згідно п. 3.1. Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»від 29.05.02 № 04-5/601 за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його одержувачу і несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його для перевезення і до моменту видачі одержувачу, поки не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти та усунення яких від неї не залежало.

Також п. 3.3 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»від 29.05.02 № 04-5/601 Стаття 24 Статуту залізниць України надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, у тому числі і після прибуття вантажу на станцію призначення. Пункт 26 Тарифного керівництва також надає залізниці право на договірних засадах зважувати та перевіряти масу вантажів при прийманні, видачі і перевантаженні у випадках, не передбачених Правилами перевезення, і згідно зі статтею 129 Статуту складати комерційний акт. Тому складання залізницею комерційного акту у випадках, коли залізниця не зобов'язана була видавати вантаж з перевіркою, не може бути підставою для визнання відповідного комерційного акта таким, що не має доказового значення.

Пунктом 3.13 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»від 29.05.02 № 04-5/601 встановлено, що недостача маси вантажу, з огляду на яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто вантажу під час перевезення.

Також, п. 3.9 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею»від 29.05.02 № 04-5/601 передбачає, що у випадках, коли під завантаження поданий несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника.

Відправник згідно зі статтею 37 Статуту повинен визначити масу вантажу і зазначити її у залізничній накладній. Якщо залізниця використає своє право перевірити правильність даних, зазначених відправником у накладній, та візьме участь у контрольній перевірці маси вантажу, то сама лише ця обставина не є підставою для покладання відповідальності за недостачу вантажу на залізницю, а повинна оцінюватись поряд з іншими обставинами справи.

Також пунктом 3.20 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.02 № 04-5/601 передбачено, що за змістом статті 31 Статуту залізниць України та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у напіввагон повинен визначити придатність рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори напіввагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов’язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не передбачено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами).

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з п. 9 Правил складання актів, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, у комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах.

Відповідач1 не довів відсутності його вини у нестачі вантажу при перевезенні. У комерційному акті відсутній опис обставин, при яких утворилась нестача. Відсутні також відомості щодо того, чи порушено було захисне маркування, яке було нанесене вапном.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог Позивача до Відповідача1 повністю.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача1, то державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»до Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»–задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-західна залізниця»(, місцезнаходження: м. Київ, вул. Лисенка, 6, р/р № 0604 у Залізничному відділенні ПІБ м. Києва, МФО 322153), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Відкритого акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо»(, місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 122, р/р в Вінницькому ЦВ ПІБ, МФО 302571) збитки у розмірі 1 445 (одна тисяча чотириста сорок п’ять)грн. 44 коп., а також 102 (сто дві)грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.У позові до Колективного підприємства збагачувальна фабрика «Центральна»–відмовити.

Суддя                                                                                          В.І. Мельник