ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.10.07
Справа № 5/596пн.

Суддя господарського суду Луганської області Закропивний О.В.,
при секретарі Монастирському Д.Д., розглянувши матеріали справи за
позовом:

суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1(АДРЕСА_1) до товариства
з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання»в особі Красно
луцької філії (м. Красний Луч, Луганської області, вул. Інтернаціональна,
19);

за участю представників сторін:

від позивача -ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 від 25.12.03.) та ОСОБА_2
(довіреність б/н від 14.01.07.);

від відповідача -Головін І.Л. (довіреність № 159 від
25.01.07.);

про відміну оперативно-господарських санкцій та визнання недійсним
господарського зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги: про визнання
незаконним застосування відповідачем оперативно -господарських санкцій, що
полягають в односторонній відмові від виконання свого зобов'язання,
передбаченого п. 2.2.2. Договору про постачання електричної енергії від
23.11.06 за №2113, тобто припинення постачання електричної енергії  в нежитлове приміщення, що розташоване в м.
Красний Луч по вул. Магістральній, 47, магазин «Інтер», що були застосовані до
позивача 14.03.07; про відміну цієї оперативно -господарської санкції; про
зобов'язання відповідача негайно поновити постачання електричної енергію до
зазначеного об'єкту; про визнання незаконної вимоги Відповідача про виконання
додаткового господарського зобов'язання у вигляді оплати рахунку №2113/3Акт від
20.03.07 за недораховану електричну енергію; про визнання недійсним
господарського зобов'язання у вигляді рахунку №2113/3Акт від 20.03.07 як
такого, що не відповідає вимогам діючого законодавства України, а саме в
частині підстав виникнення та пред'явлення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судовому засіданні
оголошувались перерви з 20.09.07. по 04.10.07., з 04.10.07. по 25.10.07. та з
25.10.07. по 26.10.07.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали повністю.

Відповідач численними відзивами на позовну заяву та його
представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, просили суд
відмовити в задоволенні позову, мотивуючи свої заперечення тим, що позивач
захищає свої права та інтереси
способами, не передбаченими цивільним законодавством; зазначає, що
припинення постачання електричної енергії не є оперативно -господарською
санкцією та відсутні правові підстави для поновлення постачання електричної
енергії; нарахування позивачу обсягу та вартості недоврахованої електричної
енергії не є додатковим господарським зобов'язанням; також посилались на те,
дії, вчинені представниками позивача здійснені відповідно до вимог Правил
користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від
31.07.96 №28 (далі -Правила).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та
оцінивши надані докази у їх сукупності суд прийшов до наступних висновків.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне
об'єднання»в особі Краснолуцької філії (відповідачем) та фізичною особою
-суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (позивачем) укладено договір про
постачання електричної енергії від 23.11.06 № 2113 (далі -Договір), за умовами
якого відповідач прийняв на себе зобов'язання відпускати електроенергію, а
відповідач в свою чергу зобов'язався оплачувати її вартість та здійснювати інші
платежі згідно з умовами цього договору та додатками, що є невід'ємними
частинами.

Згідно ст. 526, ст. 530 Цивільного кодексу України (далі -ЦК
України) зобов'язання повинні виконувати
належним чином згідно умовам договору та вимогам ЦК України та у
встановлений строк.

Відповідно до розділу 2 Договору сторони домовилися, що під час
виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені
Договором, вони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України,
зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженими в
установленому порядку.

Частина 4 статті 26 Закону України «Про електроенергетику»передбачає,
що споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з
енергопостачальником та Правил.

У відповідності з п. 9.1. Правил, 14.03.07. представниками
відповідача була здійснена перевірка дотримання позивачем вимог Правил та умов
Договору. Під час даної перевірки представниками відповідача в присутності
позивача було виявлено порушення споживачем вимог п. 6.40. Правил, а саме
влаштування прихованої проводки з метою поза-облікового споживання електричної
енергії. За результатами перевірки, відповідно до п. 6.41. Правил, відповідачем
в присутності позивача був складений двосторонній акт про виявлене порушення
№004001110 від 14.03.07., в якому викладені факти сторони засвідчили своїми
підписами.

Викладені факти та їх належне документування доведено
представниками відповідача в судовому засіданні.

Згідно з пунктом
7.6 Правил, якщо у разі самовільного підключення споживачем струмоприймачів,
приєднання струмоприймачів поза розрахунковими засобами обліку, постачальник
електричної енергію має право без попередження повністю припинити споживачу
електропостачання після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акта
про порушення.

Пунктом 3.1.3 Договору передбачено, що відповідач має право
обмежувати або припиняти постачання електричної енергії позивачу згідно з
умовами розділу 6 Договору відповідно до порядку, передбаченого Правил та
діючим законодавством України, а п. 6.1.2. розділу 6 Договору передбачено, що
електропостачання позивача може бути обмежено або припинено відповідачем без
попередження, після оформлення у встановленому Правилами користування
електричною енергією порядку акта про порушення, у разі приєднання позивачем
власних струмоприймачів або струмоприймачів третіх осіб до мереж відповідача
поза розрахунковими засобами обліку.

Відповідно до пункту 3.2.3. Договору передбачено, що вимагати
поновлення постачання електричної енергії позивач вправі тільки після усунення
порушень, якщо припинення електропостачання відбулося без розірвання Договору.

В ході судового розгляду, позивач не заперечував самого факту
існування прихованого кабелю, однак належних доказів того, що виявлена
представниками відповідача прихована проводка знаходилася за межами
орендованого позивачем приміщення і була відсутня в його приміщенні не надано.
Більше того, судом було встановлено, що прихований кабель був приєднаний
поза-розрахунковим засобом обліку електроенергії позивача, який знаходився в
його приміщенні.

Оскільки на час розгляду справи позивачем не доведений факт
усунення порушень, які зазначені в акті від 14.03.2007 р. № 004001110, позовна
вимога про зобов'язання відповідача до негайного поновлення постачання
електричної енергії задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 235 Господарського кодексу України (далі -ГК
України) оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень
зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів
господарювання та інших учасників господарських відносин.

До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути
застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких
передбачено договором.

Статтею 236 ГК України передбачений перелік
оперативно-господарських санкцій, який не є вичерпним. Сторони можуть
передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Стаття 237 ГК України передбачає, що порядок застосування
сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором.

Відтак оперативно-господарськими санкціями є заходи, вид та
порядок застосування яких передбачається сторонами у договорі.

Статтею 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання
може бути на вимогу однієї із сторін визнано судом недійсним повністю або в
частині в тих випадках, коли воно не відповідає вимогам закону, або вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

Договором на постачання електроенергії для позивача встановлено
господарське зобов'язання -сплачувати відповідні кошти на підставі наданого
йому Постачальником рахунку протягом 5-ти операційних днів.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач намагається
визнати недійсним вищезазначене господарське зобов'язання та встановити факт
про відсутність у нього обов'язку оплатити конкретний рахунок.

Втім, як зазначалось вище, представники відповідача в ході
проведення перевірки у позивача та встановлення факту порушення ним умов
Договору та вимог Правил, діяли відповідно до чинного законодавства. Також,
позивачем не доведений той факт, що прихована проводка, яка була виявлена, йому
не належала і не могла ним використовуватись.

Отже, як наслідок, вимоги відповідача щодо сплати штрафних санкцій
за виявлене порушення відповідачем умов Договору є цілком обґрунтованими і
правильними.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України витрати по сплаті держмита і
на  інформаційно-технічне
забезпечення  судового процесу
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, п.3 ст.83, ст.ст. 84, 85 ГПК  України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позовних вимог
відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У судовому
засіданні за згодою сторін у відповідності зі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК
України.

Рішення підписано 30.10.07.

Суддя
О.В. Закропивний