ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.07                                                                                        Справа №  22/191д/06

Суддя

За позовом : закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк”, в особі Запорізького регіонального управління ПриватБанку, (69002, м. Запоріжжя, вул.  Глісерна, 1),
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “АТ-Ойл”,(69097, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, 11, кв. 50),
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Приватінвест», (14000, м. Чернігів, вул.. Преображенська, 2),

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача
Якушев С.О., представник на підставі довіреність №3924-П_О від 01.09.2005р.

від відповідача
Валько В.С., представник на підставі довіреності б/н від 21.05.2007р.

від третьої особи:
Попова М.П., представник на підставі довіреності б/н від 16.05.2006р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Первісно заявлено позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “АТ-Ойл” заборгованості за договором №302-ОВ про надання овердрафтового кредиту від 14.12.2004 р. та Договору уступлення права вимоги від 23.05.2006 р. укладеного між позивачем та ВАТ АБ «Приватінвест», у розмірі 376862,42 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту –262465,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом –104124,29 грн.; пені за прострочене тіло кредиту –10083,03 грн.; пені за прострочені відсотки –189,50 грн. на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку “ПриватБанк” в особі Запорізького регіонального управління “ПриватБанк”, а також  про розірвання зазначеного договору №302-ОВ  про надання овердрафтового кредиту від 14.12.2004 р., укладеного між ВАТ  АБ «Приватінвест»та ТОВ “АТ-Ойт”.

Ухвалою суду від 25.07.2006 р. порушено провадження по справі №22/191д/06, судове засідання призначено на 17.08.2006 р..  Ухвалою в.о. голови господарського суду від 17.08.2006 р. продовжено строк розгляду спору по справі до 25.10.2006 р.. Ухвалою господарського суду від 17.08. 2006 р. до участі у справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Приватінвест», розгляд справи відкладено до 05.10.2006 р.. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 13.10.2006 р.. Розгляд справи відкладався до 20.10.2006 р.. Ухвалою суду від 20.10.2006 р. провадження по справі зупинялося до розгляду по суті господарським судом Запорізької області справи №9/305д/06. Ухвалою від 20.03.2007 р. провадження по справі поновлено з 21.05.2007 р., судове засідання призначено на 21.05.2007 р.. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.05.2007 р. строк розгляду спору по справі продовжено до 25.06.2007 р. ( на підставі ст. 69 ГПК України –за клопотанням представників сторін), судовий розгляд справи відкладено на 20.06.2007 р..

Позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги, 19.06.2007 р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог ( вх. №02-6/15268 від 19.06.2007 р.), в якій ЗАТ КБ «ПриватБанк»в особі ЗРУ ПриватБанк просить суд стягнути  відповідача  на його користь 495235,88 грн., що складається з : простроченої заборгованості за тілом кредиту –252465, 60 грн., простроченої заборгованості за відсотками – 210265,88 грн., пені за прострочене тіло кредиту ( за період з 22.08.2005 р. по 21.02.2006 р.) –30307,98 грн., пені за прострочені відсотки ( за період з 22.08.2005 р. по 21.02.2006 р.) – 2196,42 грн., та розірвати договір №302-ОВ про надання овердрафтового кредиту від 14.12.2004 р., укладений між ВАТ АБ «Приватінвест»та ТОВ «АТ-Ойл». Окрім того, позивач просить суд розірвати договір №302-ОВ  про надання овердрафтового кредиту від 14.12.2004 р., укладеного між ВАТ  АБ «Приватінвест»та ТОВ “АТ-Ойт”.

Заява позивача відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, та приймається судом до розгляду. Судом розглядаються уточнені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.06.2007 р.  розгляд справи перенесено на 25.06.2007 р..

У судовому засіданні 25.06.2007 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення (за згодою представників сторін).

За клопотанням сторін судові засідання проводились без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, зазначивши, що між третьою особою та відповідачем 14.12.2004 р. було укладено договір №302-ОВ про надання овердрафтового кредиту (далі Кредитний договір) відповідно до умов якого,  ВАТ  АБ “Приватінвест” надав, а відповідач отримав кредит лімітом 450000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування, виходячи з відсоткової ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом і встановлений в додатку №1, який є невід’ємною частиною Кредитного договору на строк по 13.12.2005 р.. Враховуючи, що відповідач порушив умови передбачені Кредитним договором, за ним виникла заборгованість перед ВАТ  АБ “Приватінвест” на загальну суму 376862,42 грн.. 23.05.2006 р. між позивачем та третьою особою було укладено договір відступлення прав вимоги, предметом якого стало відступлення  кредитором  - ВАТ АБ “Приватінвест” позивачу у повному обсязі прав вимоги до боржника (відповідача по справі), що випливають з Кредитного договору та отримання на свою користь від останнього платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки ( штрафу, пені), які існують у кредитора на дату укладення договору так і після укладення цього договору, до повного виконання зобов’язань боржником, та інших прав у повному обсязі. Так на час розгляду спору у суді за відповідачем рахується загальна сума боргу –495235,88 грн., що складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту –252465, 60 грн., простроченої заборгованості за відсотками –210265,88 грн., пені за прострочене тіло кредиту ( за період з 22.08.2005 р. по 21.02.2006 р.) –30307,98 грн., пені за прострочені відсотки ( за період з 22.08.2005 р. по 21.02.2006 р.) –2196,42 грн., які позивач просить суд стягнути на свою користь та розірвати Договір №302-ОВ про надання овердрафтового кредиту від 14.12.2004 р.. На підставі ст.ст.509, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 624, 1054 ЦК України, ст.ст.173, 174, 175, 188, 193, 217, 218, 229, 230 ГК України просить позов задовольнити.

Відповідач  проти позову заперечив  в частині стягнення заборгованості по відсоткам, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що 14.12.2004 р. між відповідачем та ВАТ АБ “Приватінвест” було укладено  Договір №302-ОВ про надання овердрафтового кредиту.  Зазначений кредитний договір на думку відповідача є частково недійним  з тих підстав, що в ньому містяться такі пункти як 4.1., 4.2. ( щодо відповідальності за порушення умов договору), що істотно порушує права ТОВ “АТ-Ойл” та суперечить нормам законодавства. Відповідач звертає увагу на те. Що чинним законодавством не передбачена відповідальність за порушення зобов’язань за господарським договором у вигляді подвійної суми належної до сплати, як розрахунок за виконання свого зобов’язання однією зі сторін. За однакові порушення у Договорі двічі передбачено відповідальність, що відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи вищевикладене, просить суд  відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за відсотками у повному обсязі, зменшити розмір належної до сплати відповідачем штрафних санкцій у вигляді пені за прострочене тіло кредиту та пені за прострочені відсотки.

Представник третьої особи у судовому засідання усно пояснив, що дійсно 23.05.2006 р. між ним та позивачем було укладено Договір уступлення права вимоги, предметом якого стало відступлення  позивачу у повному обсязі прав вимоги до боржника ТОВ “АТ-Ойл” та отримання на свою користь від останнього платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки ( штрафу, пені), які існують на дату укладення договору так і після укладення цього договору, до повного виконання зобов’язань боржником, та інших прав у повному обсязі. Вважає позовні вимоги такими, що відповідають вимогам закону.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 14.12.2004 р.  між ВАТ АБ “Приватінвест” (третя особа по справі) та ТОВ “АТ-Ойл” був укладений договір  №302-ОВ про надання овердрафтового кредиту ( надалі Кредитний договір).

Відповідно до п.1.1.  Кредитного договору третя особа при наявності вільних грошових ресурсів зобов’язується здійснювати овердрафтне обслуговування клієнта , що полягає в проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта №0001, відкритому в Банку ( третьої особи), за рахунок кредитних засобів у межах ліміту, установленого відповідно до п.1.3. даного договору, шляхом дебетування поточного рахунка. При цьому утворюється дебіторське сальдо..

На момент підписання Кредитного договору ліміт складав 450000,00 грн. ( п.3 ч. 1.3. Кредитного договору).

Пунктом 1.4. Договору  визначено, що проведення платежів клієнта в порядку, установленому даним договором, здійснюється банком у термін по 13.12.2005 р..

Овердрафтові кредитування клієнта здійснюються банком у межах ліміту і терміну, установлених згідно п.п. 1.3., 1.4. цього договору, з періодом безупинного користування кредитом не більш 30 днів. Періодом безупинного користування кредитом є період часу, протягом якого безупинно існувало дебетове сальдо  на поточному рахунку. Початком періоду безупинного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безупинно існувало дебетове сальдо на поточому рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення чи зростання заборгованості по кредиту в цей період не впливають на зміну дати початку періоду безупинного користування  кредитом. Датою закінчення періоду безупинного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо  ( п.1.5. Договору).

23.05.2006 р. між ВАТ АБ “Приватінвест” та ЗАТ  КБ “ПриватБанк” укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов  п.1 якого предметом договору є відступлення третьою особою у повному обсязі прав вимоги до боржника, що випливають з договору №302-ОВ про надання  овердрафтового кредиту від 14.12.2004 р., укладеного між ВАТ АБ “Промінвестбанк” та  ТОВ “АТ-Ойл”. За цим договором здійснюється відступлення третьою особою позивачу прав вимоги на отримання на свою користь від відповідача платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів,  неустойки ( штрафу, пені), які  існують у третьої особи відповідно до умов Кредитного договору на дату укладання цього договору згідно з розрахунком (Додаток №1 до цього Договору) Здійснюється також відступлення Кредитором права вимоги на отримання на свою користь від Боржника платежів по кредиту, відсоткам за його користування, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки (штрафу, пені), права на отримання яких від Боржника виникне  після укладення цього Договору, до повного виконання зобов’язань Боржником, та інших прав у повному обсязі.

Відповідно до Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги, копія якого міститься в матеріалах справи ( оригінал оглянуто у судовому засіданні) –суми, які підлягають сплаті за договором  - заборгованість по кредиту –262465,60 грн., заборгованість  по сумнівним відсотками 33430,57 грн., заборгованість по простроченим відсоткам 54154,79 грн., пеня 3775,98 грн..

За користування кредитом в період з дати виникнення дебеторського сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у Додатку №1 до договору (п. 4.1. Кредитного договору).

Пунктом 4.2 Кредитного договору сторони узгодили, що у відповідності зі ст. 212 Цивільного кодексу України, при порушенні клієнтом  якого-небудь із зобов’язань по погашенню кредиту, передбачених п. п. 1.4, 1.5., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.5., 2.3.4. договору, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 46 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Як свідчать матеріали справи та  пояснення  сторін, свої зобов'язання за Кредитним договором Позивач виконав у повному обсязі.

Натомість, відповідачем  порушено вимоги умов п. п. 1.1, 1.2., 1.4., 1.5., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.5, 4.1 Кредитного договору, а саме не виконано в обумовлені строки зобов’язання щодо щомісячної сплати кредиту та відсотків за користування кредитом, передбачених Кредитним договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заборгованість відповідача за тілом кредиту  становить на  час розгляду справи –252465,60 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом –210265,88 грн..

Вивчивши розрахунки позивача щодо тіла кредиту та заборгованості за відсотками, суд знайшов їх обґрунтованими. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 252465,60 грн. заборгованості  за тілом кредиту  та   210265,88 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню.

Посилання відповідача, на те, що п.4.2. Договору  суперечить чинному законодавству, не приймаються судом до уваги, як такі, що не обґрунтовані та безпідставні. Крім того, зазначений пункт не визнаний у встановленому законом порядку недійсним.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 22.08.2005 р. по 21.02.2006 р. пеню за прострочене тіло кредиту, що складає 30307,98 грн. та пеню за прострочення відсотків  в розмірі 2196,42 грн. ( за той самий період).

Відповідно до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України, виконання обов’язків забезпечується неустойкою.

У відповідності із ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити при порушенні ним правил здійснення господарської діяльності, невиконанні або неналежному виконанні господарського зобов’язання.

Пункт 2 ст. 231 ГК України передбачає стягнення штрафних санкцій у випадку, коли це передбачено договором.

Пунктом 5.1. Кредитного договору встановлено, що  при порушенні  клієнтом якого-небудь із зобов’язань: по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2., 4.1., 4.3. цього договору; термінів повернення кредиту, передбачених 1.4., 1.5., 2.2.3., 2.2.4, 2.2.5., 2.3.4 договору,  винагороди передбаченої п.п. 2.2.7., 4.4., 4.5., 4.6.,  цього договором, клієнт виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2 % від  суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період за який виплачується пеня.

У відповідності з вимогами Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” № 543/96-ВР від 22.11.96 р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за несвоєчасну оплату пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем правомірно, при нарахуванні пені, застосовані вимоги Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання” щодо обмеження розміру за невиконання грошового зобов’язання подвійною обліковою ставкою НБУ, та враховані вимоги п. 6 ст. 232 ГК України, вірно визначений строк з якого почалось прострочення зобов’язання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання повинно бути виконано.

З урахуванням вимог вище перелічених норм законодавства пеня, що підлягає стягненню з ТОВ “АТ-Ойл”  за період з  22.08.2005 р. по 21.02.2006 р. за прострочене тіло кредиту складає  30307,98 грн. та пеня за прострочення відсотків - 2196,42 грн..

Клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій судом відхиляється як необґрунтоване, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п.1 ст. 233 ГК України у  разі  якщо  належні  до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора,  суд  має  право  зменшити розмір  санкцій.  При  цьому повинно бути взято до уваги:  ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь  у  зобов'язанні;  не  лише  майнові,  але  й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені),  яка   підлягає   стягненню   зі   сторони,   що   порушила зобов'язання.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутні підстави для застосування зазначених норм права.

Окрім  того позивачем заявлено вимогу про розірвання договору №302-ОВ про надання овердрафтового кредиту від 14.12.2004 р., укладеного між ВАТ «Приватінвест»та ТОВ «АТ-Ойл».

Оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за  кредитним  договором  банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином та у встановлений строк згідно закону та умов договору.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з  пунктами 2- 4 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або  у разі неодержання відповіді  у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до умов Договору, зокрема  п.2.3.4 (частина б), у випадку настання однієї із  подій : ... порушення клієнтом якого-небудь із  зобов’язань, передбачених  умовами даного  договору..., банк за своїм розсудом, має право... розірвати договір у судовому порядку. При цьому, в останній день дії договору клієнт зобов’язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичні строки його використання, цілком виконати інші зобов’язання за договором.

Як вбачається  із  матеріалів  справи та  не  заперечується  відповідачем,  останній  порушив істотні умови Кредитного договору, а саме не виконав зобов’язання, передбачені п. п. 1.2., 1.4., 1.5., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.5, 4.1 Кредитного договору, отже враховуючи викладені  вище обставини, суд вважає позовні вимоги щодо розірвання договору обґрунтованими та  такими, що підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.      Позов задовольнити.

2.          Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “АТ-Ойл” (69097, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, 11, кв. 50, р/ 0001 в ЗФ АБ “Приватінвест”, МФО 313883, ) на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” в особі Запорізького регіонального управління “ПриватБанк”, (69002, м. Запоріжжя, вул.  Глісерна, 1, к/р 00 в Облуправлінні НБУ в Запорізькій обл., МФО 313377, ) 462731,48 грн. заборгованості, 3250,44 грн. пені, 4745,00 грн. державного мита, 118,00 грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Розірвати договір №302-ОВ про надання овердрафтового кредиту  укладений 14.12.2004 р. між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Приватінвест»та товариством з обмеженою відповідальністю «АТ-Ойл».

4.          Повернути закритому акціонерному товариству комерційний банк “ПриватБанк” в особі Запорізького регіонального управління “ПриватБанк”, (69002, м. Запоріжжя, вул.  Глісерна, 1, к/р 00 в Облуправлінні НБУ в Запорізькій обл., МФО 313377, ) із державного бюджету  216,00 грн. державного мита, зайве перерахованого платіжним дорученням №70613В000Е від 13.06.2007 р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи. Видати довідку.

Рішення господарського   суду   набирає   законної   сили     після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК  України   24.07.2007 року.

Суддя                                                                 Ю.О. Скидано ва