ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 03/1101

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т. Б.–головуючого
Волковицької Н.О.
Рогач Л. І.

за участю представників:

позивача
Краснов І.В, - довіреність від 02.03.2007 р.;
Рибченко Н.М. –директор (а.с. 13)

відповідача
Геращенко М.В. –довіреність від 03.09.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Гласс"

на постанову
від 25.07.2007 Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№ 03/1101 господарського суду Черкаської області

за позовом
Дочірнього підприємства "Віаланд"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Гласс"

про
стягнення  9822,28 грн.

В С Т А Н О В И В :

ДП "Віаланд" звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до ТОВ "Оріон-Гласс"  про стягнення 7827, 50 грн. боргу за надані послуги перевезення вантажу за межами і по території України, 1262, 50 грн. штрафу за простій автомобіля, 345 грн. сплати за послуги в зоні митного контролю та 387,28 грн. вартості стяжних ременів, при цьому посилаючись на приписи статей 526, 611, 916 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання укладеного між сторонами договору –заявки № 16/2 від 14.11.2005 р. з перевезення вантажів автомобільним транспортом, 22.11.2005 р. позивач прибув в зону митного контролю Черкаської митниці де було здійснено митне оформлення вантажу.

Згідно з умовами договору позивач направив відповідачу для сплати рахунок –фактуру № 398 від 22.11.2005 на загальну суму 7827,50 грн., яка складається з 7227,50 грн. заборгованість за надані послуги з перевезення вантажу за межами державного кордону України; 500 грн. заборгованість за надані послуги з перевезення вантажу по території України; 100 грн. ПДВ.

Відповідачем вказаний рахунок –фактура оплачений не був.

27.11.2005 р. відповідач в супереч умов договору, у відсутність водія позивача самостійно, без проведення розрахунків, здійснив розвантаження автомобіля, який знаходився на охоронюваній території. Таким чином, за час перебування автомобіля позивача в зоні митного контролю, з вини відповідача виникла затримка автомобіля понад встановлених строків, тому позивачем, відповідно до умов договору, нараховано штраф за простій автомобіля з 23.11.2005 р. по 27.11.2005 р. (час перевантаження вантажу) в сумі 12262,50 грн. та вартість 4 стяжних ременів в розмірі 387,28 грн.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "Оріон-Гласс", зокрема, зазначав, що надана позивачем копія договору-заявки № 16/2 від 14.10.2005 р. не відповідає в повній мірі тексту погодженого сторонами договору, оскільки в графі “сума фрахту” містить зроблену безпосередньо перед зверненням до суду дописку –“на термінал”, таким чином, зробивши вказану дописку після виконання відповідного перевезення, позивач намагався ввести суд в оману в частині погодженого сторонами строку оплати за перевезення.

При цьому, відповідача у відзиві звертав увагу суду на те, що термін позовної давності щодо заявлених позовних вимог закінчився в травні 2006 р., а тому на підставі частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України просив відмовити позивачу у задоволенні позову (а.с. 43).

Рішенням господарсько суду Черкаської області від 15.05.2007 р. (суддя Єфіменко В.В.) позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Оріон-Гласс"  на користь ДП "Віаланд" 7827,50грн. боргу. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення господарський суд зазначав, що місце доставки вантажу сторони погодили в договорі –заявці, проте позивачем не було надано доказів доставки вантажу саме до місця вивантаження замовленого відповідачем –м. Шпола, вул. Леніна, 139, а міжнародна товарно –транспортна накладна, пред’явлена позивачем, не містить відомостей щодо отримання вантажу відповідачем із стяжними ременями, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу за простій автомобіля та вартості стяжних ременів.

Крім того, вимоги про стягнення з відповідача вартості послуг в зоні митного контролю, сплачених позивачем не підлягають задоволенню, оскільки надані позивачем рахунок № 375 від 25.11.2005 р. на 345 грн. та прибутковий ордер № 242 від 25.11.2005 р. не містять відомостей щодо надання послуг саме автомобілем позивача з вантажем ТОВ "Оріон-Гласс".

Судом не були прийняті до уваги доводи відповідача про застосування строку позовної давності у зв’язку з тим, що спір між сторонами з перевезення цього ж вантажу (щодо його кількості і якості) вже розглядався господарським судом у справі № 266/15-06.

За апеляційною скаргою ТОВ "Оріон-Гласс" Київський міжобласний апеляційний господарський суд (судді Андрейцева Г.М., Зеленіна Н.І., Писана Т.О.), переглянувши рішення від 15.05.2007р. в апеляційному порядку, постановою від 25.07.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ТОВ "Оріон-Гласс" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення у справі, та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Заявник у касаційній скарзі, зокрема, зазначає, що судами не були застосовані до спірних правовідносин у даній справі положення статті 168 Статуту автомобільного транспорту УРСР, за якою позови автотранспортних підприємств і організацій вантажовідправникам, вантажоодержувачам і пасажирам можуть бути пред’явлені протягом 6 місяців, з дня настання події, що стала підставою для пред’явлення позову.

В даному випадку термін позовної давності щодо заявлених позовних вимог закінчився в травні 2006 р., тобто майже за рік до подання позивачем позову до суду.

Проте, судами було проігноровано заяву відповідача про застосування строку позовної давності, а розгляд господарським судом справи № 266/15-06, на яку посилались суди, не виправдовує пропущення позивачем строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з обставин, встановлених у даній справі судом першої та апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції 14.11.2005 р. між ТОВ "Оріон-Гласс" (Замовник) та ДП "Віаланд" (Перевізник) факсограмою був укладений договір - заявка № 16/2 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого позивач зобов’язувався доставити вантаж відповідача з м. Даброва Горниця (Польща) до м. Шпола Черкаської області (Україна), а відповідач зобов’язувався сплатити за перевезення вантажу плату, встановлену Договором (том. 1 а.с. 6).

22.11.2005 р. автомобіль позивача “Мерседес” р. № 19246 КМ/23152 КХ прибув в зону митного контролю Черкаської митниці (м. Сміла, вул. Мазура, 21) де було здійснено митне оформлення вантажу, що підтверджується копією товарно-транспортної накладної (CMR) (том. 1 а.с. 8).

Для сплати відповідачу було направлено рахунок-фактуру № 398 від 22.11.2005 р. на загальну суму 7827 грн. 50 коп. (1550 дол. США х 5,05 грн.), а саме: 7227 грн. 50 коп. - заборгованість за надані послуги з перевезення вантажу за межами державного кордону України, 500 грн. 00 коп. –заборгованість на надані послуги по перевезенню по території України, 100 грн. 00 коп. –ПДВ, який ним залишився не сплаченим.

Під час розгляду справи суди  першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що доводи відповідача про застосування строку позовної давності не підлягають задоволенню, оскільки спір між сторонами з перевезення цього ж вантажу щодо його кількості і якості розглядався господарським судом у справі № 266/15-06, а тому ці обставини є поважними причинами для поновлення строку позовної давності у порядку пункту 5 статті 267 Цивільного кодексу України, оскільки порушене право позивача щодо отримання оплати за надані послуги підлягає захисту.

Проте, колегія суддів такий висновок вважає передчасним та таким, що зроблений без врахування приписів діючого законодавства.

За приписами статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність –це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 цього кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Цивільний кодекс України, який є основним актом цивільного законодавства, регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини) засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У тому числі цей Кодекс поширюється на господарські відносини, що мають вказані ознаки.

Статтею 9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, який набрав чинності одночасно з Цивільним кодексом України, та норми якого у регулюванні майнових відносин суб'єктів господарювання є спеціальними по відношенню до норм Цивільного кодексу України.

Це стосується і положень про позовну давність.

Частиною першою статті 223 Господарського кодексу України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною п'ятою статті 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Переривання перебігу позовної давності передбачено статтею 264 Цивільного кодексу України, якою зокрема, встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку.

Позовна давність переривається у разі пред’явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи правовідносини між сторонами виникли з перевезень вантажу.

Проте, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності були залишені судами першої та апеляційної інстанції без уваги.

Обставини щодо визначення початку перебігу строку позовної давності, за приписами діючого законодавства, яким регулюються строки позовної давності, що застосовуються до вимог, які виплавають з договору перевезення вантажу, а також умови для переривання перебігу строку позовної давності за приписами статті 264 Цивільного кодексу України, судами розглянуті не були, належна оцінка їм не надавалась.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарським судом          Черкаської області та Київським міжобласним апеляційним господарським судом при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення у справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Під  час  нового  розгляду  справи  господарському  суду необхідно  врахувати  викладене,  всебічно  і  повно  з’ясувати  і  перевірити  всі  фактичні  обставини  справи,  об’єктивно  оцінити  докази,  що  мають  юридичне  значення  для  її  розгляду  і  вирішення  спору  по  суті.

Керуючись статтями 43,  107, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Черкаської області від 15.05.2007 р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.07.2007 р. у справі № 03/1001 скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Касаційну скаргу ТОВ “Оріон –Гласс” задовольнити частково.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді                                                                                              Н. Волковицька

Л.Рогач