ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 р.
№ 20/178

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
Стратієнко Л.В.,

суддів
Грека Б.М., Козир Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому касаційну скаргу ТОВ “Гепард - Сервіс”

на
постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 липня 2007 року

у справі
№ 20/178

за позовом
ТОВ “Гепард –Сервіс”

до
ТОВ “Цукрове виробниче об’єднання”

про
стягнення 448 007,72 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача –Коршун Т.О., Миронюк О.В.

відповідача –не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30 травня 2007 року (суддя Палій В.В.) позов задоволено, стягнуто з відповідача 448 007,72 грн. збитків та 44 800,77 грн. – витрат на оплату послуг адвоката.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 липня 2007 року (головуючий, суддя –Зеленін В.О., судді –Рєпіна Л.О., Синиця О.Ф.) зазначене рішення господарського суду міста Києва від 30 травня 2007 року було скасоване, та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено за недоведеністю.

В касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Гепард-сервіс", не погоджуючись з прийнятим по справі судовим актом апеляційної інстанції, просить його скасувати з огляду на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2007 року.

Заслухавши представників позивача, розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом міста Києва та Київським апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, зобов’язання між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 2006 року № 285/09/6-ЛС, за умовами якого товариство з обмеженою відповідальністю "Цукрове виробниче об’єднання" зобов’язалося продати, а товариство з обмеженою відповідальністю "Гепард-сервіс" –прийняти нафтопродукти належної якості та в обумовленій кількості і оплатити їх вартість на умовах 100% передоплати. Крім того, між сторонами було укладено до даного договору додаткову угоду № 1 від 14 листопада 2006 року, згідно з якою відповідач зобов’язався передати бензин А-95 в кількості 300 000 літрів, а позивач прийняти бензин на умовах самовивозу з нафтобази в м. Білій Церкві та оплатити його вартість в розмірі 912 000 грн. на умовах 100 % передоплати. За умовами угоди відвантаження товару має здійснюватись протягом 1-го робочого дня з моменту отримання 100 % передоплати.

Позивач свої зобов'язання за договором від 29.09.2006 року № 285/09/6-ЛС виконав, перерахувавши відповідачу 14.11.2006 року 100 % передоплати, а відповідач свої зобов’язання виконав частково: передав позивачу 15.11.2006 року лише 100 870 літрів бензину на суму 306 644,80 грн. Решту суми передоплати за невідвантажений товар відповідач повернув позивачу.

В обґрунтування своїх позовних вимог ТОВ "Гепард-сервіс" послалось на те, що внаслідок порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу від 29.09.2006 року № 285/09/6-ЛС в частині відпуску нафтопродуктів позивач не мав можливості виконати свої договірні зобов’язання перед третьою особою –ТОВ "Форт-Ойл" та в зв’язку з цим зазнав збитків.

Позивач стверджував, що договір купівлі-продажу від 29.09.2006 року № 285/09/6-ЛС був укладений ним з метою забезпечення виконання його зобов’язань перед ТОВ "Форт-Ойл", які виникли на підставі договору поставки від 02.04.2004 року № 2004-1/2004, за яким ТОВ "Гепард-сервіс", як продавець, зобов’язався протягом строку дії договору на замовлення покупця (ТОВ "Форт-Ойл") поставляти та передавати у його власність нафтопродукти належної якості, а покупець зобов’язався приймати та оплачувати товар. До зазначеного договору між позивачем та ТОВ "Форт-Ойл" було укладено додаткову угоду № 1 від 09.11.2006 року, відповідно до якої продавець зобов’язався передати, а покупець прийняти та оплатити товар –Бензин А-95 в кількості 199 130 літрів загальною вартістю 605 355,20 грн. Таким чином, позивач посилався на те, що у зв’язку з невідпуском відповідачем оплачених позивачем нафтопродуктів, а, отже, порушенням умов договору купівлі-продажу від 29.09.2006 року № 285/09/6-ЛС та додаткової угоди до нього, позивач не зміг виконати свої зобов'язання перед ТОВ "Форт-Ойл", чим, в свою чергу, порушив умови договору поставки від 02.04.2004 року № 2004-1/2004 та додаткової угоди до нього, й вимушений був сплатити ТОВ «Форт-Ойл»штрафні санкції, які були стягнуті з нього рішенням господарського суду м.Києва від 15.03.2007 р. у справі за № 26/94, а також судові витрати  в загальному розмірі 448 007,72 грн.

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України господарські зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим порушенням збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками в розумінні частини 2 вказаної статті є витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд обґрунтовано зазначив, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, суд першої інстанції мав з’ясувати наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв’язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Це підтверджується також положеннями частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, відповідно до якої підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що має місце дворічний розрив у часі укладення договору купівлі-продажу від 29.09.2006 року № 285/09/6-ЛС і додаткової угоди до нього та договору між позивачем і третьою особою –ТОВ "Форт-Ойл" від 02.04.2004 року № 2004-1/2004 та додаткової угоди до нього, відсутні будь-які посилання в зазначених договорах на взаємозв’язок поставок, позивачем відповідно до вимог статей 32, 34 Господарського процесуального кодексу України не надано суду доказів того, що саме спірна недопоставка бензину А-95 відповідачем знаходиться в причинно-наслідковому зв’язку з невиконанням ним зобов’язань за договором з третьою особою, не було надано доказів того, що укладення договору між сторонами по справі було здійснено з метою забезпечення виконання зобов’язань позивача перед третьою особою.

Отже, посилання скаржника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови є безпідставними.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час перегляду справи фактичні її обставини були встановлені апеляційним судом на підставі всебічного, повного та об’єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 липня 2007 року у справі № 20/178 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гепард-сервіс" – без задоволення.

Головуючий, суддя
Л.Стратієнко

Суддя
Б.Грек

Суддя
Т.Козир