СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

12 грудня 2007 року
Справа № 2-22/10139-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача - Пенсійного фонду України: Сошкіна О.О., довіреність № 17041/09-10 від 25.10.2007,

відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві: Сошкіна О.О., довіреність № 54 від 30.11.2007,

відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі міста Києва: Сошкіна О.О., довіреність № 5050/02 від 04.12.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (колегії суддів  Яковлєв С.В., Іщенко Г.М., Цикуренко А.С.) від 03.10.2007 по справі № 2-22/10139-2007А

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень" (вул. К. Лібкнехта, 5, місто Сімферополь, 95000)

до           Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9, місто Київ, 01014)

Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Воровського, 16, місто Київ, 04053)

Управління Пенсійоного фонду України в Солом'янському районі міста Києва (вул. Керченська 5-а, місто Київ, 03151)

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про скасування рішення  Пенсійного Фонду України № 6002/08-10 від 06.04.2007 про залишення  вимоги про сплату боргу без змін, рішення № 836/08 від  17.01.2007 Головного  Управління Пенсійного фонду України в  місті Києві про результати розгляду справи,  рішення № 3841  від 20.12.2006. Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі міста Києва про залишення  вимоги про сплату боргу без змін та скасування вимоги Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі міста Києва про стягнення боргу  № Ю-444  від 04.10.2006.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати внесків на загальнообов’язкове державне  пенсійне страхування, проведеної Пенсійним фондом 07.09.2006, складений акт № 2643, у якому  донараховано додаткову  заробітну плату у розмірі 663854,46 грн. та донараховані внески на додаткову заробітну плату у розмірі 223 937,36 грн. Рішенням № 2064 Управління  Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва застосовані фінансові санкції  на суму 11196,86 грн. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва застосовані фінансові санкції на суму 663 854,46 грн. Вищезазначені рішення були скасовані  рішеннями  Головного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 16046/08 та № 160047/09 від 04.06.2006.

11.10.2006 позивач отримав  від Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва вимогу про сплату боргу  № Ю-444 від 04.10.2006 на суму 188 720,77 грн.  Після відмови у задоволенні скарг на вказану вимогу з боку Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі міста Києва, Головного Управління Пенсійного фонду України в  місті Києві, Пенсійного  Фонду України  позивач  оскаржує  дії вказаних осіб та вимогу  у судовому порядку.

Позивач вказує, що перевіркою помилково включені до фонду заробітної плати суми  виплат кадрового резерву, які не віднесені ні до заробітної плати, ні до інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Спірна вимога прийнята з порушенням діючого порядку, передбаченого  Інструкцією № 21-1 від 19.12.2003. Управлінням Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі міста Києва порушено строки розгляду  заяви позивача  про узгодження (скасування) вимоги про сплату недоїмки. Крім того,  рішення про результати розгляду скарг з боку Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі міста Києва та Головного управління  Пенсійного фонду України у місті Києві  не містять правової оцінки  щодо здійснення виплат кадрового резерву, а тому є немотивованими.

Відповідачі позову не  визнали.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим, прийнятого у складі колегії суддів  (головуючий суддя  Яковлєв В.В., судді  Іщенко Г.М.,  Цикуренко А.С.) від 03.10.2007 у справі № 2-22/10139 -2007А у позові  відмовлено.

Постанову мотивовано тим, що вимога  Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі місті Києва  про стягнення боргу  № Ю-444 від 04.10.2006  відповідає діючому законодавству. Суд дійшов висновку, що суми виплат кадрового резерву віднесені до фонду додаткової заробітної плати, а тому  на ці суми нараховуються страхові внески.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати,  позов задовольнити.

На думку сторони,  при перевірці  повноти нарахування  та обчислювання страхових внесків з боку відповідача позивача встановлене завищення   фонду оплати праці, на яку начисляється страхові внески, шляхом включення  до нього виплат кадрового резерву. Але вказані суми не можна віднести  до заробітної плати. На підставі статті 1 Закону України „Про оплату праці” № 108/95-ВР від 24.03.1995 вказані суми сплачуються не з фонду  заробітної плати, а  за рахунок прибутку підприємства. Крім штатних  працівників сплата провадиться також особам, які не працюють за  трудовим договором. Більш  детальніше доводи вказані у скарзі.

У запереченнях на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва вважає доводи скарги безпідставними.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 змінено склад судової колегії, суддю Антонову І.В. замінено на суддю Ткаченка М.І.

В судове засідання представник позивача не з’явився, про час та місце  розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Судова колегія розглядає справу за відсутністю представника позивача, оскільки відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Перевіривши постанову суду першої інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила  таке.

В період з 31.07.2006 по 07.09.2006 Управлінням Пенсійного фонду України в Солом’янському  району міста Києва була проведена перевірка    Відкритого акціонерного товариства „Європейський банк розвитку та заощаджень” щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з 01.02.2004 по 30.06.2006.

На підставі зазначеної перевірки було складено акт № 2643 від  07.09.2006, яким донараховано додаткову заробітну плату у розмірі  663854,46 грн. та донараховані   страхові внески у пенсійний фонд у розмірі  223937,36 грн. 04.10.2006 Управлінням Пенсійного фонду України в Солом’янському  районі міста Києва  сформовано  на підставі  картки особливого рахунку та направлено на адресу позивача  вимогу  про сплату боргу  № Ю-444 від 04.10.2006 у сумі  188 720,77 грн.

Вказану вимогу позивач оскаржив до Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському  району міста Києва, до  Пенсійного  фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Листом від 20.12.2006 № 3841/02 Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі міста Києва  повідомило  позивача про залишення  вимоги про сплату боргу без змін.

Рішенням № 836/08 від  17.01.2007 Головного  Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про результати розгляду справи відмовлено позивачеві у задоволенні його вимог стосовно  визнання недійсним вимоги № Ю-444 від 04.06.2006.

Рішенням  Пенсійного Фонду України № 6002/08-10 від 06.04.2007 залишено  вимогу про сплату боргу без змін.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що лист № 3841 від 20.12.2006 Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі місті Києва про залишення  вимоги про сплату боргу без змін є за своєю правовою природою фактичним вирішенням питання стосовно  визнання недійсним вимоги № Ю-444 від 04.06.2006.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги у зв'язку з наступним.

Підставою для додаткового нарахування страхових внесків до   пенсійного  фонду України з боку Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському   районі місті Києва  та  направлення  вимоги № Ю-444 від 04.06.2006 явились виплати кадрового  резерву, на які позивач не нарахував страхові  внески.

Доводи сторони про те, що вказані  платежі не є додатковою заробітною платою, суперечать вимогам діючого законодавства.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 об'єктом оподаткування є - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на  виплату  основної  і  додаткової  заробітної плати та  інших  заохочувальних  та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно  з нормативно-правовими актами,   прийнятими   відповідно  до  Закону України  "Про  оплату праці" № 108/95-ВР від 24.03.1995 (крім сум виплат, що не враховуються  при  визначенні  бази  нарахування страхових внесків відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про  прибутковий  податок  з громадян"),  а  також винагороди, що виплачуються  громадянам  за  виконання  робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Відповідно до пункту 5.1.1. Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 „Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі за текстом Постанова), обчислення  страхових  внесків  зазначеною  категорією платників здійснюється щомісячно за ставками, визначеними пунктами 4.1, 4.2, 4.5 цієї Інструкції, на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення)   або   які  підтверджують  нарахування  (обчислення) заробітної плати (доходу).

Відповідно до Наказу Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 "Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати", яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713, остання дає докладний перелік виплат, що відносяться до основної, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Таким чином, судом першої інстанції правильно зазначено, що  позивач не надав доказів, що спірні платежі  виплачені  робітникам за окремою відомістю, виплачено  крім робітників іншим особам та за своєю правовою природою не є додатковою заробітною платою.

Згідно пункту 8.2 Постанови органи  Пенсійного  фонду   надсилають   страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках, якщо дані документальних перевірок результатів  діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків.

Відповідно до пункту 8.3 Постанови вимога формується  на  підставі  актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових   рахунків страхувальників.

Відповідно до частини 1 статті 71  Кодексу  адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті  обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, постанова господарського суду є обґрунтованою та законною, у зв’язку з чим скасуванню не підлягає.

Посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову  або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що  суд першої інстанції правильно встановив  обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного судова колегія залишає постанову суду  без змін, а  апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Європейський банк розвитку та заощаджень" залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.10.2007 у справі № 2-22/10139-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді