ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
УХВАЛА

“  06  ”    грудня  2007 року                                                                справа № 18/337

За заявою відповідача: Закритого акціонерного товариства „Кінотехпром”

14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 66

Позивач: Відділення Фонду соціального захисту інвалідів у Чернігівській області

14017, м. Чернігів, вул. Комінтерну, 14

про роз’яснення судового рішення

Суддя   А.С.Сидоренко

Представники сторін:

Від позивача: Асаулко О.О. –нач. від., дов. від 06.03.2007р. № 03-395/844

Від заявника: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Постановою господарського суду Чернігівської області від 01.11.2007р. по справі № 18/337 повністю задоволені позовні вимоги відділення Фонду соціального захисту інвалідів у Чернігівській області до закритого акціонерного товариства „Кінотехпром” про стягнення адміністративно –господарських санкцій в сумі 9845,83 грн. за недотримання у 2006 році передбаченого законодавством нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів та 422,40 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно –господарських санкцій.

Закритим акціонерним товариством „Кінотехпром” подано заяву про роз’яснення вищевказаної постанови. Зокрема, заявник просить роз’яснити наступні питання:

1.          Чи правильно він зрозумів, що досліджуючи докази відповідача по справі, суд прийшов до висновку, що внески до Фонду соціального захисту інвалідів, які входять до складу єдиного податку, не є обов’язковими до сплати?

2.          На думку суду адміністративно-господарські санкції та пеня являють собою адміністративно –господарський штраф та інші адміністративно-господарські санкції, встановлені іншим законом. Просимо роз’яснити –то чи адміністративно –господарський штраф, чи інші адміністративно-господарські санкції, встановлені іншим законом? Якщо інші, то яким законом встановлені?

3.          Чи досліджував суд і якщо досліджував, то чи керувався ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.04.2006р. про скасування рішення господарського суду Чернігівської області від 06.10.2005р. та ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2005р. по справі № 18/244?

Відповідно до ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Враховуючи те, що заявник був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується розпискою його представника про отримання ухвали суду про призначення розгляду заяви і повістки –повідомлення (Олексієнко О.П. –директор ЗАТ „Кінотехпром”), причини неявки до суду не повідомив, жодних заяв (клопотань) не подав, дана обставина не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Розглянувши дану заяву, суд вважає за можливе її частково задовольнити, роз’яснивши постанову щодо питань № 1 та № 2, викладених у заяві. Питання № 3 щодо дослідження під час судового розгляду справи ухвали Вищого адміністративного суду України роз’ясненню не підлягає, оскільки не стосується безпосередньо роз’яснення змісту судового рішення.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 165, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Роз’яснити постанову господарського суду Чернігівської області від 01.11.2007р. по справі № 18/337, не змінюючи при цьому її змісту, щодо питань поставлених закритим акціонерним товариством „Кінотехпром”:

1.Приймаючи постанову по даній справі, суд дійшов висновку, що адміністративно –господарські санкції, встановлені Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, не являються внесками в розумінні Закону України „Про систему оподаткування”, незалежно від того, що в п. 6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” внескі до Фонду України соціального захисту інвалідів включені в перелік податків і зборів (обов'язкових платежів) від сплати яких звільняється суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок. На відміну від податку і збору (обов'язкового платежу) обов’язок сплати адміністративно –господарських санкцй виникає лише у випадку порушення суб'єктами господарювання правил здійснення господарської діяльності –в даному випадку за недотримання передбаченого законодавством нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів. Указ Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” є спеціальним нормативним актом у сфері оподаткування та не регулює відносин, пов’язаних з захистом інвалідів та створенням робочих місць для їх працевлаштування. Відповідна правова позиція викладена також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.09.2007р. по справі № 18/212 (17/152);

2.Адміністративно –господарські санкції, встановлені Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” за недотримання передбаченого законодавством нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів являють собою адміністративно –господарський штраф, а пеня за порушення термінів сплати адміністративно –господарських санкцій являє собою інший вид адміністративно-господарських санкцій, встановлений цим же законом.

Дана ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку: про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів  оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження  обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Дана ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                                                   А.С.Сидоренко