ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2007 р.
№ 124/7-05/125/7-05/126/7-05

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ТОВ “Ніктранс”

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2007 року

у справі господарського суду
Київської області

за позовом
ТОВ “Ніктранс”

до
ЗАТ “Бориспільський автозавод”

про
розірвання договору та стягнення коштів,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
не з’явився,

- відповідача:
Андишуль А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2005 року ТОВ “Ніктранс” звернулось до господарського суду з позовом до ЗАТ “Бориспільський автозавод” про зобов’язання відповідача розірвати договір № 105-Б/03 від 10.10.2003 року прийняти неякісну продукцію –автобуси БАЗ А 079.04 “Еталон” держ. № 034-01 АА, № 034-02 АА, № 034-03 АА, № 034-06 АА, № 034-08 АА, № 034-09 АА, № 034-10 АА, стягнення їх вартості в сумі 943936,00 грн. та штрафу за поставку неякісних автобусів в сумі 157322,69 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.05.2006 року справи № 124/7-05, №125/7-05, №126/7-05 об’єднані в одну справу № 124/7-05/127/7-05/126/7-05/4.

У квітні 2007 року позивач подав до господарського суду заяву про уточнення позовних вимог та просив зобов’язати ЗАТ “Бориспільський автозавод”  розірвати договори № 105-Б/03 від 10.10.2003 року, № 106-Б/03 від 14.10.2003 року, №107-Б/03 від 14.10.2003 року, прийняти неякісну продукцію - автобуси держ. № 034-27 АА, № 034-31 АА, № 034-26 АА, № 034-11, № 034-12 АА, № 034-13 АА, № 034-15 АА, № 034-20 АА, 034-01 АА, № 034-02 АА, № 034-03 АА, № 034-06 АА, № 034-08 АА, № 034-09 АА, № 034-10 АА, стягнути з відповідача вартість неякісної продукції в сумі 1989696,00 грн. та штрафу за поставку неякісних автобусів в сумі 331616,40 грн.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.04.2007 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2007 року рішення місцевого господарського суду від 17.04.2007 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями ТОВ “Ніктранс” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2007 року та рішення господарського суду Київської області від 17.04.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових актів.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, між ТОВ «Ніктранс»(покупець) та ЗАТ «Бориспільський автозавод»(продавець) було укладено договори № 105-Б/ОЗ від 10.10.2003р., № 106-Б/ОЗ від 14.10.2003р., № 107-Б/ОЗ від 14.10.2003р, відповідно до яких продавець зобов'язався передати покупцю у власність автобуси малого класу власного виробництва марки Еталон, модель А-079.04, а покупець зобов'язався прийняти їх та оплатити.

Згідно п.4.1, п.4.2 укладених договорів, автобуси повинні відповідати затвердженим стандартам України або технічним умовам підприємства виготовлювача, затвердженим на цю продукцію та мати відповідний сертифікат якості. Продавець надає покупцю гарантію на автобуси - 12 місяців з моменту передачі або 40 тис. км. пробігу, в залежності від того, що настане раніше.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору позивач оплатив вартість автобусів та по актам прийому-передачі автобусів від 18.10.2003р., від 21.10.2003р., від 04.12.2003р. прийняв від відповідача автобуси моделі БАЗ А 079.04 «Еталон»держ. №034-01 АА, №034-02 АА, №034-03 АА, №034-06 АА, №034-08 АА, №034-09 АА, №034-10 АА, № 034-11 АА, № 034-12 АА, № 034-13 АА, № 034-15 АА, №034-20 АА, 034-26 АА, № 034-27 АА, №034-31 АА без будь-яких зауважень та застережень.

Враховуючи, що строк передачі товару (автобусів) за договорами не збігається з моментом їх укладання (ст. 245 ЦК УРСР), а також те, що передані у власність позивача автобуси використовувались ним у підприємницькій діяльності (ст. 712 ЦК України), судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій, що укладені між сторонами договори за правовою природою є договорами поставки до яких слід застосовувати загальні положення договору купівлі-продажу (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч.8 ст. 269 ГК України, позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред’явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що актами експертиз Дніпропетровської торгово-промислової палати України № В-1959-5 від 28.04.2004р., № В-1959-6 від 28.04.2004р., № В-1959-8 від 28.04.2004р., № В-1959-9 від 28.04.2004р., № В-1959-10 від 28.04.2004р., № В-1959-11 від 28.04.2004р., № В-7037 від 06.12.2004р., № В-504 від 04.02.2005р., № В-1959-1 від 28.04.2004р.,'№ В-1959-4 від 28.04.2004р., № В-5094 від 10.09.2004р., № В-3348-1 від 01.07.2004р., № В-3348-2 від 01.07.2004р., № В-1959-2 від 28.04.2004р., № В-1959-7 від 28.04.2004р., № В-1959-3 від 28.04.2004р., проведених за заявою позивача методом візуального контролю було встановлено ураження “корозією та дефекти каркасу кузовів автобусів”, які були отримані ТОВ “Ніктранс” за укладеними договорами та зазначено, що усунення цих дефектів необхідно провести в умовах заводу-виробника.

У зв’язку з виявленням дефектів, позивач направив на адресу відповідача лист № 167 від 28.04.2004р., претензію № 168 від 28.04.2004р., претензію № 181 від 06.05.2004р., в яких повідомлялось про виявлення дефектів в ході експлуатації автобусів та на підставі цього просив відповідача прийняти неякісну продукцію, повернути сплачену за них суму грошових коштів та сплати штрафу у розмірі 20% їх вартості. Зазначені листи, претензії відповідач залишив без задоволення.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом було призначено комплексну судову експертизу (автотехнічну та експертизу матеріалів, металів і сплавів).

Згідно висновків експертизи виявлені дефекти кузовів автобусів носять поодинокий характер, прямого впливу на безпеку руху при їх виявленні і усуненні не мають. В період експлуатації автобусів позивачем прямого впливу на безпеку руху виявлені дефекти не мали. Аналіз конструкторської і технологічної документації підтверджує, що дані дефекти не є результатом конструктивних недоробок чи неправильного виробництва. Дефекти такого типу є практично неминучі в процесі експлуатації автобусів і є результатом як втомної міцності металу так і регулярного перевантаження кузова та руху по дорогах, характерних для умов експлуатації в Україні.

Враховуючи вищевикладене, ч.8 ст. 269 ГК України, яка є спеціальною нормою у відносинах між господарюючими суб’єктами, момент встановлення позивачем дефектів –квітень, липень, вересень 2004 року та момент звернення його до суду за захистом порушених прав –квітень 2005 року, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про пропущення позивачем 6-місячного строку позовної давності, а відповідно про відмову у стягнені з відповідача вартості неякісної продукції в сумі 1989696,00 грн. та штрафу за поставку неякісних автобусів в сумі 331616,40 грн.

Судова колегія також погоджується з висновками попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зобов’язання відповідача розірвати договори № 105-Б/03 від 10.10.2003 року, № 106-Б/03 від 14.10.2003 року, №107-Б/03 від 14.10.2003 року, оскільки така вимога позивача не відповідає передбаченому ст. 16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів.

На підставі вищевикладеного, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому судова колегія не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 26.06.2007 року у справі № 124/7-05/125/7-05/126/7-05 залишити без змін.

Головуючий                                                                        Н. Кочерова

Судді:                                                                                    В. Рибак

М. Черкащенко