ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.07                                                                                        Справа №  22/201/07

Суддя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Насіння” ( 03141, м. Київ, вул. Клінічна, 25 )

до відповідача: Приватного підприємства “Дружба” (72541, Запорізька обл., Якимівський р-н, с. Розівка, вул. Краснодарська, 21)

про стягнення 10894,51 грн.

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:           Добровольський Е.О, довіреність б/н від 03.11.2006 р.;

від відповідача:       не з’явився

СУТНІСТЬ СПОРУ

19.04.2007 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Насіння” звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства “Дружба” про стягнення 10894,51 грн., які складаються  з 7715,00 грн. основного боргу, 2649,45 грн. втрат від інфляції, 530, грн.. 3% річних.

19.04.2007 р. судом було порушено провадження у справі № 22/201/07, судове засідання призначено на 04.06.2007 р.. Розгляд справи у судовому засіданні 04.06.2007 р. відкладався на 19.06.2007 р.

У судовому засіданні 19.06.2007 р. розгляд справи завершено, відповідно до ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення за згодою представника позивача.

За клопотанням позивача розгляд справи проводився без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, обґрунтовує їх ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 1,2,54-56 ГПК України та підтримує їх з підстав, що викладені в позовній заяві, пояснив суду, що 14.07.2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 15-1407/Пр17х, у відповідності до якого позивач зобов’язався передати товар (засоби захисту рослин), а відповідач –прийняти товар і оплатити його на умовах договору.

Позивач стверджує, що він виконав свої зобов’язання щодо поставлки на адресу відповідача засобів захисту рослин на загальну суму 18650,00 грн. належним чином. Відповідач свої зобов’язання за договором, що полягають у сплаті загальної вартості товару у строк до 10.11.2005 р., виконав частково. Позивач пояснює, що на виконання грошового зобов’язання з оплати поставленого товару відповідач сплатив 5000,00 грн.. Крім того, заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 1-5/35 від 22.01.2007 р. грошова вимога позивача до відповідача по  договору № 15-1407/Пр17х, була зменшена на 5935,00 грн. Таким чином, сума боргу відповідача за поставлений товар на день звернення з позовом до суду склала 7715,00 грн.. Позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України вказує, що відповідач зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми. Таким чином, за підрахунками позивача, стягненню з відповідача підлягає 7715,00 грн. основного боргу, 2649,45 грн. втрат від інфляції, 530, грн. 3% річних .

Відповідач у судові засідання не з’явився, ухвали суду по справі № 22/201/07 від 19.04.2007 р. та від 04.06.2007 р. не виконав, відзив та інші витребувані судом документи не надав, свого повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки у судове засідання не повідомив.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідач по справі № 22/201/07 є юридичною особою, таким чином, згідно зі ст. 28 ГПК України, керівник підприємства зобов’язаний був направити компетентного представника  в судове засідання, чи сам прийняти участь в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за необхідне розглянути спір за наявними у справі матеріалами в межах строку, передбаченого ст. 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив, що правовідносини сторін врегульовані договором № 15-1407/Пр17х від 14.07.2005р. (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору ТОВ “Торговий дім “Насіння” (позивач у справі) зобов’язався в строки, визначені договором, передати у власність ПП “Дружба” (відповідач у справі) (поставити) товар, а відповідач зобов’язався прийняти товар і оплатити його вартість.

Строк поставки товару, ціна за одиницю товару кожного найменування встановлюються у додатках до договору (п.п. 4.1, 5.1 договору).

Згідно з п. 6.1 договору загальна вартість товару повинна бути сплачена відповідачем у строк, встановлений у додатках до договору.

Отже, додатком № 1 до договору встановлено, що загальна вартість товару, переданого позивачем відповідачу за договором становить 18650,00 грн.. Вартість товару, що оплачується шляхом попередньої оплати –5600,00 грн., сплачується до 15.07.2005 р.; вартість товару, яка сплачується на умовах відстрочки платежів –13050,00 грн., сплачується до 10.11.2005 р.;  загальна вартість товару –18650,00 грн., повинна бути сплачена в строк до 10.11.2005 р.

Позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином, що підтверджується видатковою накладною № Т-1507-01 від 15.07.2005 р. та довіреністю ЯЗЮ № 312688 від 14.07.2005 р. (копії документів у матеріалах справи), поставивши відповідачу товар на загальну суму 18650,00 грн..

Статтею ст. 193 ГК України, зокрема п.п. 1, 7 встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Цивільний кодекс України, ст. 526 якого передбачає, що обов’язки повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності із вказівкою закону або договору.

У відповідності до п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у порушення вищевикладених вимог відповідач лише частково виконав своє грошове зобов’язання по сплаті вартості поставленого товару, перерахувавши на рахунок позивача 5000,00 грн. вартості поставленого товару, що підтверджується банківськими виписками ( копії матеріалах справи).

Суд також встановив, що заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 1-5-35 від 22.01.2007 р. грошова вимога позивача до відповідача за поставлений відповідно до договору відповідачу товар була зменшена на 5935,00 грн. і склала 7715,00 грн..

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач свої зобов’язання по договору виконав неналежним чином, документальних доказів погашення боргу суду не надав. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 7715 грн. 00 коп. основного боргу обґрунтована, підтверджується матеріалами по справі та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

За загальний період з листопада 2005 р. по лютий 2007 р. позивачем за прострочення грошового зобов’язання нараховано відповідачу  2649,45 грн. втрат від інфляції та за період з 11.11.2005 р. по 23.03.2007 р. 530,06 грн. 3% річних. Розрахунки зазначених сум перевірені у судовому засіданні та визнані такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК  України судові витрати слід покласти на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з приватного підприємства “Дружба” (72541, Запорізька обл.., Якимівський р-н, с. Розівка, р/р 2752 в ЗФ АКБ Укрсоцбанк м. Запоріжжя, МФО 313010, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Насіння” (03141, м. Київ, вул. Клінічна, 25; р/р 07 у ТОВ “БМ Банк”, МФО 380913, ) 7715 (сім тисяч сімсот п’ятнадцять) грн. 00 коп. - основного боргу, 2649 (дві тисячі шістсот сорок дев’ять) грн. 45 коп. інфляційних витрат, 530 (п’ятсот тридцять) грн. 06 коп. - 3% річних, 108 (сто вісім) грн. 95 коп. - витрат на сплату державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн.. 00 коп. витрат на ІТЗ судового процесу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 16.07.2007 р..

Суддя                                                                              Ю.О. Скидано ва