ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"15" жовтня 2007 р.
Справа  № 17/119-07-5047

Час початку судового засідання: 12 год. 45 хв.                                      м. Одеса

Господарський суд Одеської області  у складі судді Зуєвої Л.Є. при секретарі судового засідання Маркосові Г.К. розглянув у відкритому судовому засіданні  адміністративну справу

за позовом:          Теплодарської міської ради Одеської області

до  відповідачів: 1.Теплодарського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів

нерухомості

2.Відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія

„Одесаобленерго”

про визнання недійсною та скасування реєстрації права власності

П р е д с т а в н и к и :

Від позивача:      Панасюк О.Ю.- повірений;

Від відповідача:  1. Шарова Г.А. –повірений;

2. не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:  Теплодарська міська рада Одеської області звернулася до господарського суду Одеської області з позовом, в якому просить суд визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке здійснювало 16 листопада 2006 року Теплодарське МБТІ та РОН на ім’я ВАТ ЕК „Одесаобленерго” на наступні об’єкти, що розташовані у м. Теплодар: цех металоконструкцій №55 (витяг №12538940 від 16.11.06р.), службово-побутовий корпус №56 (витяг №12539057 від 16.11.06р.), теплохолодний склад №9 витяг №12539228 від 16.11.06р.), полігон з/б конструкцій №53 (витяг №12538758 від 16.11.06р.).

Відповідач  1, а саме Теплодарське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості  в засідання суду з’явився, надав письмовий відзив на позов, в якому заявлені позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити, з огляду на обставини викладені у наданих суду запереченнях.

Відповідач 2, а саме ВАТ „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” в судове засідання з’явився, письмовий відзив на позов не надав, однак надав усні пояснення в яких заявлені позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач звернувся з позовом  в порядку Господарсько –процесуального кодексу України  та вважає,  що спірні правовідносини , які є предметом спору по справі, є господарськими та не відносяться до виконання  владних або делегованих повноважень Теплодарського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості .

Однак суд з такої правовою позицією позивача  погодитися не може, оскільки у зв’язку з набранням 01 вересня 2005 р. чинності Кодексом адміністративного судочинства України, згідно з п. 6 розділу VII Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем також не враховано, що реєстрацію прав власності згідно п. 1.3. Тимчасового положення про порядок прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстицій України від 28.01.2003 р. №615, зареєстрованого в Міністерсві юстицій України 28.01.2003р. № 66/7387 здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ). Вказане свідчить про те, що БТІ на основі законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, тому позовні вимоги до Теплодарського МБТІ про     визнання недійсною та скасування реєстрації права власності підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

13 липня 1995 року Кабінетом Міністрів України за №514 була прийнята постанова „Про передачу загальнодержавного майна у комунальну власність”, пунктом 1 якого визначалось про прийняття пропозиції Одеської обласної ради, погодженої з Міністерством Енергетики та Електрифікації про передачу загальнодержавного майна Одеської ТЕЦ-2 виробничого енергетичного об’єднання „Одесаенерго” (смт Теплодар).

З метою створення належних умов в м.Теплодар, залучення довгострокових інвестицій в будівництво енергетичних об’єктів та інших підприємств, відповідно до положень визначених Господарським кодексом України від 16.01.2003 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991р. №311 „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)”, Декрету КМУ від 15.12.1992р. №8-92 „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” Міністерством Палива та Енергетики України 03 вересня 2004р. було прийнято рішення (Наказ №543) „Про передачу державного майна до комунальної власності територіальної громади м.Теплодар Одеської області”, пунктом 1 якого ВАТ ЕК „Одесаобленерго” приписувалося передати з балансу товариства у комунальну власність територіальної громади м.Теплодар державне майно згідно додатку та оформити прийом-передачу.

Однак, вищевказаний наказ Мінпаливенерго України ВАТ ЕК „Одесаобленерго” виконало тільки частково і станом на час звернення позивача до суду не передані у комунальну власність м.Теплодар  низка об’єктів, які розташовані у місті Теплодар, у т.ч.: цех металоконструкцій №55, службово-побутовий корпус №56, теплохолодний склад №9, полігон з/б конструкцій №53.

Свою відмову в передачі до комунальної власності вказаних об’єктів ВАТ ЕК „Одесаобленерго” обґрунтовує тим, що вони належать йому по праву власності, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.12.2006р. за №№ 12539228, 12538758, 12539057, 12538940 які були оформлені Теплодарським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості.

Зазначені обставини спонукали позивача звернутися до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вхід.№6081 від 08.06.2007р.) про визнання недійсною та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.06.2007р. порушено провадження у справі № 17/119-07-5047 за позовом Теплодарської міської ради Одеської області до Теплодарського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості, ВАТ „ЕК „Одесаобленерго” про визнання недійсною та скасування реєстрації права власності.

Дослідивши матеріали справи, документи додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Теплодарської міської ради Одеської області підлягають задоволенню з наступних правових підстав.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади (до яких належать органи державної податкової служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядом матеріалів справи встановлено, що 13 липня 1995 року Кабінетом Міністрів України за №514 була прийнята постанова „Про передачу загальнодержавного майна у комунальну власність”, пунктом 1 якого визначалось про прийняття пропозиції Одеської обласної ради, погодженої з Міністерством Енергетики та Електрифікації про передачу загальнодержавного майна Одеської ТЕЦ-2 виробничого енергетичного об’єднання „Одесаенерго” (с.м.т. Теплодар).

Підприємство ВЕО „Одесаенерго” створювалось у процесі корпоратизації та станом на час розгляду справи органом, уповноваженим управляти державним майном, яке не увійшло до статутного фонду його правонаступник – ВАТ ЕК „Одесаобленерго” є Мінпаливенерго України.

Порядок передачі державної власності до комунальної регулюється Законом України „Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності” №147/98-ВВ від 03.03.1998р.

Зазначений Закон регулює відносини, пов’язані з передачею об’єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст –ч.1 ст.1 Закону.

Дія цього Закону поширюється на об’єкти права державної та комунальної власності, у тому числі передані в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду –ч.2 ст.1 Закону.

Частиною першою ст.2 Закону №147/98-ВР визначено, що об’єктами передачі є, у тому числі, цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів.

Як вже зазначалося вище, з метою створення належних умов в м.Теплодар, залучення довгострокових інвестицій в будівництво енергетичних об’єктів та інших підприємств, відповідно до положень визначених Господарським кодексом України від 16.01.2003 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991р. №311 „Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)”, Декрету КМУ від 15.12.1992р. №8-92 „Про управління майном, що є у загальнодержавній власності” Міністерством Палива та Енергетики України 03 вересня 2004р. було прийнято рішення (Наказ №543) „Про передачу державного майна до комунальної власності територіальної громади м.Теплодар Одеської області”, пунктом 1 якого ВАТ ЕК „Одесаобленерго” приписувалося передати з балансу товариства у комунальну власність територіальної громади м. Теплодар державне майно згідно додатку та оформити прийом-передачу.

Згідно п.6 ч.3 оглядового листа Вищого Господарського Суду України №01-8/824 від 24.07.2001р. „Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів” акт державного чи іншого органу –це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних  відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

Але, вищевказаний наказ Мінпаливенерго України ВАТ ЕК „Одесаобленерго” виконало тільки частково і станом на час розгляду справи у суді, у комунальну власність м.Теплодар  не передана низка об’єктів, які розташовані у місті Теплодар, у т.ч.: цех металоконструкцій №55, службово-побутовий корпус №56, теплохолодний склад №9, полігон з/б конструкцій №53.

ВАТ ЕК „Одесаобленерго” відмовило позивачу у передачі деяких об’єктів нерухомості посилаючись на ті обставини, що вони належать йому на праві власності, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.12.2006р. за №№ 12539228, 12538758, 12539057, 12538940 які були оформлені Теплодарським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості.

Згідно ч.ч. 1,4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом –ч.2 ст.210 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.4 ЦК України органи державної влади України можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 в редакції від 28.01.2003р. та зареєстрованого в Мін’юсті також  28.01.2003р. “Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно” визначено,  що державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації (БТІ).

Зазначене Положення є єдиним нормативним актом, який визначає порядок та підстави реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і є обов'язковим для виконання громадянами, Міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності на всій території України.

Вказаним Положенням (п.2.1) зазначено, що реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснюється на підставі правовстановлювальних документів відповідно до додатку №1 до Положення.

Відповідно до пункту 9 Інформаційного листа Вищого  Арбітражного Суду України №01-8/98 від 31.01.2001 року (з наступними змінами) “Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язанні із здійсненням права власності та його захистом” визначено, що вирішуючи спори, які пов'язані з визнанням права власності чи усуненням перешкод у користуванні майном, арбітражні суди повинні мати на увазі, що підтвердженням наявності такого права можуть бути насамперед правовстановлювальні документи, перелік яких наведено у додатку №1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5.

Необхідно зазначити, що вказаний додаток містить вичерпний перелік  правовстановлювальних документів, у тому числі і для відкритих акціонерних товариств (саме така організаційна-правова форма у ЕК “Одесаобленерго”), на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомості.

Пунктом 15 додатку визначено наступне: “Рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передання нерухомого майна або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації”.

При цьому, відповідно до статті 12 Закону України “Про господарські товариства” від 19.09.1991р. №1576-XII (із змінами) товариство є власником майна, що було йому передано до статутного фонду його засновниками.

Тобто, ТМБТІ та РОН мала б підстави для дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав власності на спірне майно на ім'я ВАТ “ЕК Одесаобленерго”, якщо б останній надав би вищезазначені законодавством документи, а саме: відповідні рішення про створення ВАТ “ЕК Одесаобленерго” та акт приймання-передання спірного майна до статутного капіталу ВАТ.

Але, всупереч вказаному, 16.11.2006р.  відповідач, а саме Теплодарське МБТІ та РОН, суттєво при цьому порушуючи обов'язкові приписи порядку та підстави державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомості, зазначених Тимчасовим Положенням, на підставі державного акта на землю від 03.05.1995року, який взагалі не передбачено Положенням як самостійна підстава для реєстрації права власності на нерухоме майно, здійснив оскаржувану державну реєстрацію.

Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5 (із змінами) „Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно” визначено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об’єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації (далі –БТІ) здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Згідно п.1.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (далі - Положення) це Положення визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні.

Положення діє на всій території України і є обов’язковим для виконання громадянами, Міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності  (п.1.2 Положення).

Відповідно до пункту 1.4. Положення державна реєстрація прав власності на нерухоме майно –це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв’язку з виникненням, існуванням, або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об’єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів.

Згідно п.1.6. Положення реєстрації підлягають права власності тільки на об’єкти нерухомого майна, будівництво, яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Пунктом 2.1. Положення визначено, що для реєстрації прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи  відповідно до додатку №1.

Згідно з п.9 Інформаційного листа Вищого Арбітражного Суду України №01-8/98 від 31.01.2001р. (із змінами) „Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов’язані із здійсненням права власності та його захистом” вирішуючи спори, пов’язані з визнанням права власності чи усуненням перешкод у користуванні майном, арбітражні суди повинні мати на увазі, що підтвердженням наявності такого права можуть бути насамперед право встановлювальні документи. Перелік таких документів  наведено у додатку №1 до пункту 2.1. Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5.

Вказаний додаток містить вичерпний перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об’єкти нерухомого майна.

Пунктом 15 додатку визначено наступне: „Рішення засновника про створення державної (національної) акціонерної компанії, державної (національної) холдингової компанії, відкритого акціонерного товариства, створеного в процесі приватизації (корпоратизації), та акт приймання-передання нерухомого майна  або перелік зазначеного майна, наданий засновником чи державним органом приватизації”.

Всупереч вказаному, Теплодарським БТІ при оформлені оскаржуваних витягів не були враховані вищеназвані приписи Положення.

При цьому при оформлені оскаржуваних витягів Теплодарським БТІ за підставу виникнення права власності був прийнятий „акт про право власності на земельну ділянку” ОД-06 №2702 від 03.05.1995р., виданий Біляївською районною Радою народних депутатів.

Але, сам по собі лише тільки акт про право власності на землю не може бути підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Крім цього, вказаний Теплодарським БТІ акт є не актом про право власності на земельну ділянку, а державним актом  про право постійного користування землею. Тобто, при оформленні оскаржуваних витягів БТІ не вірно вказала правовий статус акта на землю від 03.05.1995р. ОД-06 №2702.

Крім цього, державний акт на землю (будь-то про право власності чи про право постійного користування) взагалі не передбачено Положенням як самостійна підстава для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Господарський суд відзначає невипадковість покладення законодавцем обов’язку з доказування правомірності прийнятого рішення на суб’єкта владних повноважень, оскільки саме останній має довести законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, підтвердивши свої доводи будь-якими фактичними даними (доказами, отриманими на законних підставах), які знайшли відображення в акті.

Ухвалами суду  для об’єктивного, всебічного та повного з’ясування обставин справи  відповідача було зобов’язано  надати  документи та  свідомості, якими б були спростовані  обставини, викладені у позовній заяві. Однак  відповідачем вимоги  ухвали суду  не були виконані та відповідачем  не надані докази того, що дії МБТІ щодо реєстрації спірного майна були виконанні з дотриманням діючого законодавства.

При цьому надані відповідачем заперечення на позов судом до уваги не приймаються, у зв’язку з необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки об'єкти незавершеного будівництва реєструються згідно зі змінами до ст.331 Цивільного кодексу України та Листом Міністерства юстиції України.

Частина третя статті 331 ЦК України передбачає, що серед документів, на підставі яких може бути здійснена реєстрація права власності на об'єкти незавершеного будівництва, наявна також проектно-кошторисну документація, яка зі стороні ВАТ “ЕК  Одесаобленерго” до БТІ надана не була. Також в наданих запереченнях викладених у відзиву БТІ визначено перелік документів необхідних для реєстрації прав власності на об'єкти незавершеного будівництва, серед яких визначені такі, як дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий в установленому законодавством порядку та документи, які підтверджують виникнення права власності  у особи на об'єкт незавершеного будівництва.

Відносно дозволу на виконання будівель6них робіт, то він, як і проектно-кошторисна документація, ВАТ “ЕК Одесаобленерго” до БТІ надані не були, оскільки Теплодарським БТІ до суду в обґрунтування своїх заперечень вказаний дозвіл на виконання будівельних робіт наданий не був.

Що стосується документів, які підтверджують виникнення права власності на спірні об'єкти у ВАТ“ЕК Одесаобленерго”, то в наданих письмових запереченнях БТІ зазначає, що документом, підтверджуючий належність даних об'єктів незавершеного будівництва є Акт передачі з балансу на баланс незавершеного будівництва по ЦСК, СБК та тепло-холодному складу ЮЄМа від  22.03.1991р. і який на сьогодні ніким не скасовувався.

Однак зазначені заперечення судом до уваги не приймаються з оглядну на наступне.

Відповідно до підпункту 4 пункту 9 інформаційного листа Вищого Арбітражного Суду України №01-8/99 від 31.01.2001р. “Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом” (із змінами) арбітражним судам слід також виходити з того, що перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату.

Баланс не визначає підставу надходження майна у власності (володінні) підприємства.

Як вбачається зі змісту наданого акту від 22 березня 1991 року: одна фізична особа (директор Одеської ТЕЦ-2, яка будується) передала  іншій фізичній особі (директор підприємства “Одесаенергоспецремонт”) з балансу на баланс незавершеного будівництва об'єктів. При цьому одним із відповідачів по справі є ВАТ “ЕК Одесаобленерго”, яке взагалі відсутнє в акті від 22.03.1991року. Таким чином посилання БТІ на ті обставини, що спірне майно належить саме ВАТ “ЕК Одесаобленерго” є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на належних доказах. Крім того, в акті від 22.03.1991р. йдеться мова про наступні об'єкти: ЦСК, СБК та теплохолодний склад ЮЄМа.

В наданих суду поясненнях Теплодарське МБТІ та РОН зазначило, що воно зареєструвало право власності на об'єкти незавершеного будівництва при наданні всіх необхідних документів.

Однак з таким висновком суд не погоджується оскільки, надані ВАТ “ЕК Одесаобленерго” до БТІ документи не відповідають вимогам, а ні Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, а ні приписам частини третьої статті 331 Цивільного кодексу України, а ні загальним нормам діючого законодавства України, яке регулює правовідношення відносно права власності та його виникнення, припинення чи зміни.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов  висновку щодо порушення Теплодарським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості вимог чинного законодавства, а також керуючись ст.ст. 11, 182, 202, 203, 204, 210, 331 ЦК України, вимог Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, позовні вимоги Теплодарської міської ради підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з іншої сторони. Оскільки  в ході розгляду справи судом , що саме Теплодарським  міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості допущені порушення вимог діючого законодавства,  та  не встановлено вини іншого відповідача - відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго”, останнього  слід звільнити від відповідальності, а судові витрати слід стягнути з Теплодарського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості.

Керуючись ст.ст. 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке здійснено 16.11.2006р. Теплодарським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості за відкритим акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” на наступні об’єкти, що розташовані у Одеській області у       м. Тепло дар а саме,  цех металоконструкцій №55 (витяг №12538940 від 16.11.06р.), службово-побутовий корпус №56 (витяг №12539057 від 16.11.06р.), теплохолодний склад №9 витяг №12539228 від 16.11.06р.), полігон з/б конструкцій №53 (витяг №12538758 від 16.11.06р.).

3.          Стягнути з Теплодарського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості /65490, Одеська область, м. Теплодар, вул. Комунальна, 3, / на користь  Теплодарської міської ради Одеської області /65490, Одеська область, м. Теплодар, вул. Піонерна, 7, / 3 грн. 40 коп. /три грн. 40 коп./ - державного мита.

4.   Відкрите акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго” /65029,

м. Одеса, вул. Садова, 3, /-  від відповідальності звільнити.

Відповідно до ст. 185 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов’язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково в порядку та у строки, передбачені ст.186 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення  складено та підписано 19.10.2007 р.

Суддя                                                                                 Зуєва Л.Є.