ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2007                                                                                   Справа № 23/152

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Білецька Л.М., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Прокопець Т.В.,

за участю представників:

позивача –Суппіс О.С., довіреність від 09 лютого 2007 року б/н;

відповідача –Водяна О.М., довіреність від 27 квітня 2007 року №52-16/31;

відділу ДВС –Антонов Є.М., довіреність від 10 квітня 2007 року № 92;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2007 року у справі № 23/152(2002)

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Дизельний завод”, м.Кривий Ріг

до Відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, м.Кривий Ріг

про стягнення 1908491 грн.09 коп.,

за скаргами Відкритого акціонерного товариства “Дизельний завод” та Відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” на дії Державної виконавчої служби

та за заявою Відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2007 року у справі № 23/152(2002) (суддя Добродняк І.Ю.) відмовлено в задоволенні скарг ВАТ “Дизельний завод” та ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” на дії ДВС та в задоволенні заяви ВАТ “ПГЗК” про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

При внесенні ухвали господарський суд виходив із виконання відділом ДВС всіх передбачених законом дій по виконанню наказу господарського суду від 19 вересня 2002 року у справі № 23/152 та відповідності проведених дій вимогам чинного законодавства. Відмовляючи в задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, судом зазначено про обов’язковість виконання судового рішення та відсутність підстав застосування положень ч.4 ст.117 ГПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, відповідач –ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити заяву щодо визнання наказу від 19 вересня 2002 року у справі № 23/152 таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі відповідач, з посиланням на положення ст.14 Закону “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, зазначає, що позивач не звертався до господарського суду з заявою про грошові вимоги до ВАТ “ПГЗ” у справі про банкрутство, тому вимоги позивача є погашеними, а тому у відповідача відсутній обов’язок по сплати заборгованості, що є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Позивач –ВАТ “Дизельний завод”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, ухвалу господарського суду вважає законною і обґрунтованою, просить залишити її без змін, а в задоволенні скарги просить відмовити. У поданому відзиві зазначає про обов’язковість виконання судового рішення та відсутність в Законі України “Про виконавче провадження” положень щодо повернення виконавчого документа або припинення виконання рішення суду з підстав, вказаних у ст..14 закону про банкрутство.

Представник відділу ДВС головного управління юстиції у Дніпропетровській області ухвалу господарського суду вважає законною, з посиланням на обов’язковість виконання судового рішення просить залишити її без змін

В порядку ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 06 грудня 2007 року до 13 грудня 2007 року.

Вислухавши пояснення представників сторін та відділу ДВС, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2002 року у справі № 23/152 з ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” стягнуто на користь ВАТ “Дизельний завод” 1755004 грн.03 коп. основного боргу, 5590 грн.85 коп. індексу інфляції; 1568 грн.26 коп. витрат по сплаті держмита та 108 грн.86 коп. витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення процесу /а.с.114-115 т.1/.

На виконання рішення господарським судом Дніпропетровської області 17 вересня 2002 року виданий наказ /а.с.116 т.1/.

09 жовтня 2002 року відділом ДВС Інгулецького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 17 вересня 2002 року у справі № 23/152 /а.с.5 т.3/.

В період з 04 листопада 2002 року по 15 грудня 2006 року зведене виконавче провадження з примусового стягнення  з  ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, в тому числі по наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2002 року у справі № 23/152, зупинялось на підставі ст..ст..34, 35, 36 закону України “Про виконавче провадження” у зв’язку з порушенням відносно боржника справ про банкрутство /а.с.134 т.1, 8, 14, 15, 42-29 т.2, 37 т.3/.

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції від 27 березня 2007 року вказане зведене виконавче провадження у зв’язку з проведенням реформації органів юстиції в Україні прийнято до виконання підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області /а.с.17-18 т.2/.

23 травня 2007 року стягувачем –ВАТ “Дизельний завод” до господарського суду  подано скаргу на бездіяльність органу державної виконавчої служби /а.с.22-25 т.2/, в якій позивач просив визнати незаконною бездіяльність Головного управління юстиції в особі підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС по виконанню наказу господарського суду у справі № 23/152 від 17 вересня 2002 року та зобов’язати Головне управління юстиції в особі підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС вжити в повному обсязі всі необхідні та передбачені Законом України “Про виконавче провадження” заходи примусового стягнення, направлені на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області.

Вказана скарга обґрунтована стягувачем бездіяльністю відділу ДВС щодо виконання наказу господарського суду від 17 вересня 2002 року у справі № 23/152.

02 липня 2007 року, 05 липня 2007 року та 18 липня 2007 року боржником –ВАТ “Південний ГЗК” до господарського суду подано скарги на неправомірні дії підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у

Дніпропетровській області /а.с.101-114, 117-126 т.2, 2-26 т.3/, в яких боржник просив визнати незаконними дії підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, скасувати: постанови про арешт коштів боржника від 18 червня 2007 року та зняти арешт коштів на

рахунках, які належать ВАТ “Південний ГЗК”: №№ 3051, 3062, 3005, 1000, 3001, 3063, 3064, 3065, 3054, 3003, 3001, 93099, 3098, 3097, 3096, 3096 в ЗАТ КБ “Приватбанк” м.Дніпропетровськ, МФО 305299, №№ 3031, 3032, 3001, 3069, 3086, 3080, 3085, 3099, 3097, 3096 в КФ ЗАТ КБ “Приватбанк”, м. Кривий Ріг, МФО 305750, постанову про арешт коштів боржника від 26 червня 2007 року та зняти арешт з коштів на рахунку № 3334 в ЗАТ КБ “Приватбанк”, м.Дніпропетровськ, МФО 305299, який належить боржнику, скасувати постанову В6-210/07   про   арешт  майна  боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 червня 2007 року; постанову про розшук майна і боржника від 24 травня 2007 року, а також визнати незаконними дії державного виконавця Антонова Е.М.

Вказані скарги боржника обґрунтовані неправомірністю проведення відділом ДВС виконавчих дій з виконання наказу від 17 вересня 2002 року № 23/152, тому як виконавче провадження має бути припинено, оскільки стягувач не увійшов до затвердженого господарським судом 10 серпня 2006 року у справі № Б29/21/05 реєстру вимог кредиторів і його вимоги згідно ст..14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” є погашеними.

06 липня 2007 року боржником –ВАТ “Південний ГЗК” до господарського суду подано заяву від 06 липня 2007 року вих.№ 52-16/802 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст.117 ГПК України та про зобов’язання органу ДВС закінчити виконавче провадження з примусового виконання наказу /а.с.128-132 т.2/.

В обґрунтування вказаної заяви боржник з посиланням на ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” зазначив, що незаявлені позивачем ВАТ “Дизельний завод” грошові вимоги у справі № Б29/21/05 про банкрутство ВАТ “Пвдінний ГЗК” вважаються погашеними, а тому обов’язок боржника є відсутнім і вважається припиненим.

Судова колегія вважає вірним висновок господарського суду про відмову в задоволенні скарги стягувача на дії органу Державної виконавчої служби.

Як вірно зазначено в ухвалі господарського суду, підрозділом примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області здійснювались всі передбачені законодавством заходи щодо виконання наказу господарського суду від 17 вересня 2002 року № 23/152, а факт бездіяльності відділу ДВС не доведено.

Так, відділом ДВС з метою виявлення майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, направлено запити до МРЕВ ДАІ м.Кривого Рогу, КП “Криворізьке БТІ”, інспекції державного технічного нагляду Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Територіального управління Держпромгірнагляду по Дніпропетровській області, ДП “Придніпровська залізниця”, до самого боржника щодо надання інформації про перелік цінних паперів, в тому числі виданих векселів, дебіторську заборгованість, перелік майна, що перебуває на балансі підприємства, залишок коштів, які перебувають на рахунках боржника, середній об’єм виготовлення продукції у місяць, перелік продукції, яку виготовляє ВАТ “Південний ГЗК”. Також, направлено запити до Управління Держказначейства у Дніпропетровській області, ЗАТ КБ “Приватбанк”, КФ ЗАТ КБ “Приватбанк” для надання інформації про стан розрахункових рахунків боржника, що обліковуються в банківських установах станом на 29.03.07. Крім цього, відділом ДВС винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05, 06 квітня 2007 року, 07, 16, 24, 29 травня 2007 року, 14, 15, 17, 18 та 26 червня 2007 року. Також, 20 липня 2007 року відділом ДВС винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника –акції емітента ВАТ “Завод “Монолітспецмонтаж”.

Судова колегія вважає за необхідне відмітити, що факт вжиття відділом ДВС заходів з виконання наказу господарського суду підтверджується також скаргами боржника ВАТ “Південний ГЗК” на дії органу ДВС, пов’язані з виконання наказу від 17 вересня 2002 року № 23/152.

Також, господарським судом обґрунтовано відхилено скарги боржника на неправомірні дії відділу ДВС.

Як встановлено ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України. Згідно ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Є безпідставним посилання боржника в скаргах на положення ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та п.8 ч.1 ст.37 Закону України “Про виконавче провадження”.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2005 року порушено справу № Б29/21/05 про банкрутство ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, ухвалою від 10 серпня 2006 року господарським судом затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого ВАТ “Дизельний завод” не включено, а також визнано погашеними вимоги кредиторів, що заявлені після спливу 30 - денного строку від дня опублікування оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство  боржника,  або не заявлені в загалі /а.с.72-79 т.2/.

Оскільки грошові вимоги ВАТ “Дизельний завод” до боржника виникли до дня порушення справи № Б29/21/05 про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК”, позивач відносно боржника є конкурсним кредитором, тому, у зв’язку з тим, що стягувачем не були заявлені вимоги у справі про банкрутство, вони є погашеними.

Проте, вказана обставинам не може бути підставою для припинення виконавчого провадження.

Статтею 37 Закону України “Про виконавче провадження” встановлений виключний перелік підстав закінчення виконавчого провадження, але вказана стаття не передбачає закінчення виконавчого провадження у випадку визнання грошових вимог погашеними на підставі ст.14 Закону про банкрутство.

Також, положеннями Закону України “Про виконавче провадження” (ст.ст.34, 40, 40-1) не пов’язується можливість зупинення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з обставинами, передбаченими ст.14 Закону про банкрутство.

Також, є необґрунтованими посилання боржника в скарзі на дії ДВС на положення ст.598 ЦК України, яка передбачає підстави припинення зобов’язання, а не підстави закінчення чи припинення виконавчого провадження.

Вищевказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 06/349 від 31 жовтня 2006 року у справі № 9/464пн.

З урахуванням вищевикладеного, відділом ДВС правомірно проводяться заходи з виконання наказу господарського суду, в тому числі і щодо накладення арешту на майно боржника відповідно до ст.55 Закону України “Про виконавче провадження”.

Відповідно до ч.2 ст.55 Закону України “Про виконавче провадження” державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов’язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком господарського суду про відмову в задоволенні заяви ВАТ “Південний ГЗК” про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість, стягнута рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2002 року у даній справі № 23/1522,  виникла у зв’язку з невиконанням боржником зобов’язань по оплаті вартості виконаних робіт у 1999-2001 роках.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2005 року за заявою ВАТ “Науково-дослідний проектно-конструкторський та технологічний інститут механізації праці в чорній металургії” порушено справу  № Б29/21/05 про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника /а.с.72 т.1/.

Таким чином, позивач ВАТ “Дизельний завод”, у відповідності зі ст.1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, відносно боржника є конкурсним кредитором.

11 березня 2006 року в газеті “Голос України” № 45 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК” /а.с.73 т.2/, а 10 серпня 2006 року господарським судом затверджено реєстр вимог кредиторів /а.с.74-76 т.2/. Вказаною ж ухвалою визнано погашеними вимоги кредиторів, які заявлені після спливу 30-ти денного строку з дня опублікування оголошення або не були заявлені взагалі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2006 року у справі №Б29/21/05 затверджено мирову угоду від 17 жовтня 2006 року та припинено провадження у справі /а.с.77-79 т.2/.

Згідно ч.1 ст.14 вищевказаного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Як встановлено до ч.2 ст.14 Закону, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, –не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Позивач –ВАТ “Дизельний завод” до господарського суду із грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство не звертався, його не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 10 серпня 2006 року.

Таким чином, вимоги ВАТ “Дизельний завод” до боржника в розмірі 1702272 грн. за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2002 року у справі № 23/152 вважаються погашеними.

У відповідності з ч.ч.2, 4 ст.117 ГПК України господарський, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо обов’язок боржника відсутній повністю або частково у зв’язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших підстав, господарський суд визнає наказ таким, що підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, однією з підстав для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню є відсутність обов’язку боржника за наказом повністю або частково у зв’язку з його припиненням з інших причин, до яких слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що погашеними вимогами кредиторів визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов’язання або припинення зобов’язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

Вказане свідчить про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 ГПК України та визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2002 року у справі №23/152 таким, що не підлягає виконанню.

При цьому судова колегія не погоджується з посиланням в ухвалі господарського суду щодо чинності та обов’язковості виконання рішення суду, оскільки винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника у позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Також, судова колегія вважає за необхідне відмітити про наявність правової позиції Верховного Суду України щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню за вимогами, які є погашеними на підставі ч.2 ст.14 Закону про банкрутство, висловленої в постанові від 02 жовтня 2007 року № 07/249 у справі № 6/73 за позовом ТОВ “Преобразователь-сервіс ЛТД” до ВАТ “Алчевський металургійний комбінат” про стягнення 86849,48 грн. / а.с.78-79 т.3/.

З урахуванням наведеного, заява боржника щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню підлягає частковому задоволенню. Що стосується вимог ВАТ “Південний ГЗК” про зобов’язання органу Державної виконавчої служби закінчити виконавче провадження з примусового виконання наказу, то вказана вимога не може бути заявлена в порядку ст.117 ГПК України.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала господарського суду в частині відмови в задоволені заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню підлягає скасуванню у зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення заяви ВАТ “Південний ГЗК” в цій частині. В решті ухвала повністю відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи і підлягає залишенню без змін..

Керуючись ст.ст.103-106  ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2007 року у справі № 23/152(2002) скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Заяву Відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати наказ господарського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2002 року у справі № 23/152 таким, що не підлягає виконанню.

В решті ухвалу залишити без змін.

Головуючий                                                                                              О.В.Голяшкін

Судді                                                                                                         І.М. Науменко

Л.М. Білецька