КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

20.02.07 р.                                                                                                    № 492/10-06

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий

Судді

при секретарі судового засідання  Огієнку В.О.

за участі представників сторін:

від позивача: не з’явилися;

від відповідача: не з’явилися

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»на ухвалу господарського суду Київської області від 07.12.2006 року

у справі  № 492/10-06 (суддя Тищенко О.В.)

за заявою          Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»,            м. Біла Церква

про           вжиття заходів до забезпечення позову

за позовом           Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»,            м. Біла Церква

до           Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «БілоцерківМАЗ», м. Біла Церква

про                               визнання правовідносин (зобов’язання) припиненими

в с т а н о в и в:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»(далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «БілоцерківМАЗ»(далі –відповідач) про визнання правовідносин між ВАТ «Білоцерківсільмаш»та ТОВ НВП «БілоцерківМАЗ», які виникли на підставі договору № 300-05-050 від 30 вересня 2005 року припиненими.

06.12.2006 року від представника Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»до господарського суду Київської області надійшло клопотання про забезпечення позову в порядку ст. 66, 67 ГПК України, в якому останній просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «БілоцерківМАЗ»укладати будь-які правочини, спрямовані на відступлення права вимоги новому кредитору на суму 725037,38 грн., що виникло на підставі договору № 300-05-050 від 30.09.2005 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2006 року  у справі          № 492/10-06 відмовлено позивачу - Відкритому акціонерному товариству «Білоцерківсільмаш»в задоволенні клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач через місцевий господарський суд звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 07.12.2006 року  у справі № 492/10-06 та задовольнити клопотання Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»від 06.12.2006 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 492/10-06.

Представник скаржника (позивач) в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений ухвалою апеляційного господарського суду від 11.01.2007 року у справі № 492/10-06.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак подав до загального відділу Київського міжобласного апеляційного господарського суду клопотання від 19.02.2007 року про відкладення розгляду справи. Колегія суддів залишила клопотання відповідача без задоволення, оскільки вважає, що матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги та вирішення питання щодо правомірності прийняття оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги і, проаналізувавши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду –без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ГПК України передбачає, що ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до п. 22 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2006 року № 01-8/2351, відхилення вимог щодо забезпечення позову має оформлюватися ухвалою господарського суду, яку може бути переглянуто на загальних підставах в апеляційному та касаційному  порядку  у  випадках,  передбачених,   зокрема,   ГПК України.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»полягають у визнанні правовідносин (зобов’язання) за договором № 300-05-050 від 30.09.2005 р. припиненими саме на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов’язання  припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»про забезпечення позову мотивовано тим, що подальше можливе відступлення відповідачем права вимоги новому кредитору на суму  725037,38  грн.,  що  виникло  на  підставі  договору №  300-05-050  від 30.09.2005р., утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду Київської області. Тому позивач просить заборонити відповідачу укладати будь-які правочини, спрямовані на відступлення права вимоги новому кредитору на суму 725037,38 грн., що  виникло  на  підставі  договору №  300-05-050  від 30.09.2005р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.12.2006 року  у справі          № 492/10-06 відмовлено позивачу - Відкритому акціонерному товариству «Білоцерківсільмаш»в задоволенні клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову з мотивів наявності у позивача (як боржника за договором № 300-05-050  від 30.09.2005р.) права, передбаченого ч. 1 ст. 603 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), у разі заміни кредитора, звернутися проти вимоги нового кредитора із своєю зустрічною вимогою до первісного кредитора.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку та інше.

Відповідно до Розділу X Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадій провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Дії господарського суду щодо забезпечення позову є одним з важливих видів процесуальних дій за весь час провадження у справі. Вони здійснюються з метою забезпечення виконання рішення господарського суду, але тільки в разі необхідності, оскільки безпідставне вжиття таких заходів може призвести до порушень прав та інтересів відповідача, більш того, заподіяти йому матеріальну шкоду.

Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Оцінюючи доводи позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, суд першої інстанції правомірно врахував положення                     ч. 1 ст. 603 ЦК України, оскільки норма вказаної статті встановлює право боржника (позивача) у випадку відступлення відповідачем права вимоги новому кредитору, висунути проти вимоги нового кредитора у зобов’язанні всі заперечення, які він мав проти первісного кредитора.

Відповідно до ч. 2 п. 1.1. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 року № 01-8/2776, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову, оскільки припущення того, що можуть виникнути ускладнення під час виконання рішення суду в разі невжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованими.

За таких обставин, на думку колегії апеляційного суду, місцевий господарський суд виконав вимог ст. 43 ГПК України та належним чином дослідив обставини справи,  навів цим обставинам відповідну правову оцінку та правомірно відмовив позивачу у задоволенню клопотання про забезпеченні позову, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Київської області від 07.12.2006 року у справі № 492/10-06 відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 106 ГПК України,  Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

п о с т а н о в и в :

1.          Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Білоцерківсільмаш»на ухвалу господарського суду Київської області від 07.12.2006 року у справі № 492/10-06 залишити без задоволення.

2.          Ухвалу господарського суду  Київської області від 07.12.2006 року у справі № 492/10-06 залишити без змін.

3.          Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий

Судді