ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2007 р.                                                            Справа № 37/269-07

вх. № 8572/4-37

Суддя господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

за участю представників сторін:

позивача - Єригіна Ю.Ю. за довіреністю № б/н від 28.08.2007 р.  відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом ТОВ "Спецгазсервіс", м. Красноград

до  СТОВ "Мрія", с. Петрівка

про стягнення 265188,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецгазсервіс" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (відповідач) в якій просить стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецгазсервіс" основну суму боргу в розмірі 200000,00 грн.; стягнути суму грошей, на  яку   збільшилася   основна  сума  боргу   відповідача  перед позивачем з урахуванням встановлених індексів інфляції, тобто інфляційних у розмірі 20200,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача пеню за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 38444,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача три відсотка річних від простроченої суми боргу у розмірі 6544,00 грн.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 14.08.2007 р. за вх. № 682, надав відзив на позовну заяву, який господарським судом залучається до матеріалів справи.

Сторони до початку судового засідання надали узгоджене клопотання про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню, у зв'язку з чим справа розглядається без застосування технічних засобів фіксації судового процесу

Позивач, через канцелярію господарського суду 21.08.2007 р. за вх. № 20162, надав документи згідно супровідного листа, які господарським судом залучаються до матеріалів справи.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 21.08.2007 р. за вх. № 20163, надав клопотання про залучення до матеріалів справи документів вказаних в клопотанні, яке господарським судом задовольняється та надані документи залучаються до матеріалів справи.

У судовому засіданні призначеному на 21.03.2007 року о 11:30 год. було оголошено перерву до 27.08.2007 року о 17:00 год.

Позивач, через канцелярію господарського суду 27.08.2007 р. за вх. № 18560, надав письмові заперечення на відзив відповідача, які господарським судом залучаються до матеріалів справи.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні призначеному на 27.08.2007 року о 17:00 год. було оголошено перерву до 30.08.2007 року о 16:00 год., у зв'язку з необхідністю виготовлення повного тексту рішення по справі № 37/269-07.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

12 січня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецгазсервіс» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія» було укладено Договір про надання позички № 12/01.

Відповідно до умов договору (п.п. 1.2, 4.2, 5.1.) позивач зобов'язувався надати відповідачу позичку у розмірі 200000,00 грн. на строк до 31 березня 2006 року, а відповідач - повернути її протягом двох календарних днів після спливу строку користування позичкою. Остаточною датою користування позичкою вважається 31 березня 2006 року.

На виконання п.3.1, вказаного Договору, 13 січня 2006 року позивач перерахував на поточний рахунок СТОВ «Мрія» 200000,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 12 від 13.01.2006 року.

Однак, після спливу строку користування позичкою відповідач не виконав умови п. 5.1. договору щодо її повернення та не перерахував відповідну суму грошей на поточний рахунок позивача протягом двох днів  - до 02 квітня 2006 року.

30 березня 2007 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 29 щодо повернення позички, але відповідач на претензію відповіді не надав.

Станом на 12.07.2007 р. надану відповідачу позичку в сумі 200000,00 грн. позивачу не повернуто.

Згідно з п. 4.2. договору, останнім днем користування позичкою вважалося 31 березня 2006 року.

Відповідно до п. 5.1. Договору, відповідач зобов'язувався протягом двох календарних днів з моменту закінчення строку надання позички повернути позичку позивачу шляхом перерахування грошових коштів на його поточний рахунок.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей  строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За таких обставин господарський суд приходить к висновку, що позивна вимога позивача про стягнення з відповідача на свою користь суми основну боргу в розмірі 200000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 6.2. договору, при порушенні відповідачем строку повернення позички, він повинен сплатити на поточний рахунок позивача штраф у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. З ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, аналізуючи положення п. 6.2. договору, суд приходить к висновку, що в договорі йдеться мова саме про пеню, а не про штраф.

Враховуючи положення ст. 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір нарахованої пені за несвоєчасне виконання грошових    зобов'язань    не    повинен    перевищувати    подвійної   облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Період за яким позивачем була нарахована відповідачу пеня, а саме з 03.04.2006 року по 17.05.2007 року, господарський суд вважає таким, який визначено не вірно, оскільки позов було подано позивачем до господарського суду 12.07.2007 року, а відповідно до п.1 ч.2 ст. 258  Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, у зв'язку з чим суд приходить к висновку, що пеня повинна бути нарахована відповідачу з 12.07.2006 року по 17.05.2007 року.

У зв'язку з тим, що період на який нараховується пеня складає 309 днів та облікова ставка НБУ на цей період (з 12.07.2006 року по 17.05.2007 року)  складає  8,5 % річних (лист НБУ від 06.06.2006 року за № 14-011/1373-6039), господарський суд вважає, що сума пені відповідно до подвійної облікової ставки  НБУ повинна складати 28428,00 грн.

За таких обставин господарський суд приходить к висновку, що позивна вимога позивача про стягнення з відповідача на свої користь суми пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 28428,00 грн. .

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач прострочив виконання свого зобов'язання щодо           повернення позички, він зобов'язаний сплатити суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

За таких обставин господарський суд приходить к висновку, що позивна вимога позивача про стягнення з відповідача на свої користь суми трьох процентів річних  у розмірі 6544,00 грн. та суми інфляційних, з урахуванням встановлених на час прострочення відповідачем зобов'язання індексів інфляції, у розмірі 20200,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення господарський суд відмовляє, оскільки позивач проти вказаного клопотання відповідача заперечує та вказує на те, що розстрочка виконання рішення по даній справі буде сприяти погіршенню фінансового стану позивача.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить к висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу у розмірі 200000,00 грн., інфляційних у розмірі 20200,00 грн., пені  у розмірі  28428,00 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 6544,00 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача  належить стягнути до державного бюджету України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 2551,10 грн., та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. № 1258 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 113,52 грн.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», ст.ст. 258, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 44, 49, 75, 80 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (63340, Харківська область, Красноградський район, с. Петрівка, , р/р 9005 в ХГРУ "Приватбанк", МФО 351533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецгазсервіс" (63304, Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вул. Лесі Українки, 3, , р/р 8001, в Красноградском відділенні ХГРУ "Приватбанк", МФО 351533) - основної суми боргу у розмірі 200000,00 грн., інфляційних у розмірі 20200,00 грн., пені  у розмірі  28428,00 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 6544,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (63340, Харківська область, Красноградський район, с. Петрівка, , р/р 9005 в ХГРУ "Приватбанк", МФО 351533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецгазсервіс" (63304, Харківська область, Красноградський район, м. Красноград, вул. Лесі Українки, 3, , р/р 8001, в Красноградском відділенні ХГРУ "Приватбанк", МФО 351533) - 2551,10 грн. держмита та 113,52 грн. судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Суддя                                                                                            Доленчук Д. О.