СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

29 листопада 2007 року

Справа № 2-24/7470-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської
О.А.,

суддів                                                                      Волкова
К.В.,

Фенько Т.П.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_2, довіреність №946   від
07.01.2007,  фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1;

відповідача:
Коваленко Геннадія Ігоровича, довіреність №1-7/1307   від 16.09.2007,  Головного управління внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим;

третьої особи:
Капран Магдаліни Вікторівни, довіреність №23-11.0/06-408   від 19.01.2007,  Головного управління Державного казначейства
України в Автономній Республіці Крим ;

розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 на постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Колосова Г.Г.) від 24 вересня 2007 року у справі № 2-24/7470-2007А,

за позовом           Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Головного управління внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим (вул. Б. Хмельницького, 4, місто Сімферополь,95000)

3-тя особа -  Головне управління Державного казначейства
України в Автономній Республіці Крим
(вул. Севастопольська, 19, місто Сімферополь,95015)

про визнання дій неправомірними та
стягнення 145241,14 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Колосова Г.Г.) від 24 вересня 2007 року у справі № 2-24/7470-2007А у
позові  Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Головного управління внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, 3-тя особа - Головне управління Державного казначейства
України в Автономній Республіці Крим про визнання дій неправомірними та
стягнення 145241,14 грн. відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
Фізична особа - підприємець   ОСОБА_1
звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду
першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.11.2007 року у складі
судової колегії було здійснено заміну суддів Черткової І.В., у зв'язку з
відпусткою, та Голика В.С., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі,
на суддів Волкова К.В. та Ґонтаря В.І.

В судовому засіданні з 26.11.2007
року по 29.11.2007 року було оголошено перерву.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 29.11.2007 року у складі
судової колегії було здійснено заміну судді Ґонтаря В.І., у   зв'язку з зайнятістю в іншому судовому
процесі, на суддю Фенько Т.П.

На підставі та за правилами статті
195 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу, судова
колегія встановила наступне.

Позивач звернувся з позовом до суду
про визнання неправомірними дій співробітників Управління державної служби
боротьби з економічною злочинністю ГУ МВС України в АР Крим по здійсненню
оперативної перевірки приватного підприємця ОСОБА_1; по вилученню у неї
перелічених в протоколі огляду бухгалтерських документів та ювелірних виробів;
з покладення на неї обов'язку перед Державною пробірною службою Міністерства
фінансів України по оплаті проведення експертизи ювелірних виробів, які
вилучені у неї. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 145241,14
грн., у тому числі 59,19 грн. вартості експертизи ювелірних виробів, 181,95
грн. вартості проїзду до м. Київ, 3000 грн., які сплачені представнику у
зв'язку з наданням позивачеві юридичної допомоги, 42000 грн. доходу, який
втрачений позивачем внаслідок незаконних дій співробітників міліції, 100000
грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Позивач, змінивши позовні вимоги,
просив визнати неправомірними дії Головного Управління Міністерства внутрішніх
справ України в АР Крим по здійсненню оперативної перевірки приватного
підприємця ОСОБА_1; по вилученню у неї перелічених в протоколі огляду
бухгалтерських документів та ювелірних виробів; з покладення на неї обов'язку
перед Державною пробірною службою Міністерства фінансів України по оплаті
проведення експертизи ювелірних виробів, які вилучені у неї. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідача 145241,14 грн., у тому числі 59,19 грн. вартості
експертизи ювелірних виробів, 181,95 грн. вартості проїзду до м. Київ, 3000 грн.,
які сплачені представнику у зв'язку з наданням позивачеві юридичної допомоги,
42000 грн. доходу, який втрачений позивачем внаслідок незаконних дій
співробітників міліції,  100000 грн.
компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Суд першої інстанції у задоволенні
позову відмовив. Постанова суду мотивована тим, що  позивач оскаржує конкретні дії посадових
осіб, а не колегіальні дії органу -ГУ МВС України в АР Крим.

До того ж, згідно з частиною 4
статті 25 Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ від 20.12.1990 із
змінами та доповненнями (Закон № 565) дії працівника міліції можуть бути
оскаржені у встановленому порядку до органів внутрішніх справ, суду або
прокурору.

Частиною 13 статті 5 Закону №565
передбачено, що працівники органів міліції несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, завдану незаконними діями або бездіяльністю в межах, встановлених
законом.

Частиною 2 статті 25 вказаного
закону також передбачено, що при порушенні працівником міліції прав і законних
інтересів громадянина міліція зобов'язана вжити заходів до поновлення цих прав,
відшкодування завданих матеріальних збитків, на вимогу громадянина публічно
вибачитися.

Таким чином, суд дійшов висновку
про те, що усі вищевказані норми закону стосуються та захищають права саме
громадянина, тобто фізичної особи, яка може на їх підставі звернутися за
захистом своїх порушених прав у встановленому законом порядку.

Однак, як вбачається з позовної
заяви, за захистом порушених прав звернувся не громадянин - ОСОБА_1, а суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1

Перевіривши матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки обставин і додержання норм матеріального
та процесуального права при прийнятті судом першої інстанції постанови, судова
колегія дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.12.2006року співробітниками Управління державної служби боротьби з
економічною злочинністю ГУ МВС України в АР Крим (далі УДСБЕЗ ГУ МВС України в
АР Крим), а саме: старшим оперуповноваженим капітаном міліції Запорожцем А П.
та оперуповноваженим капітаном міліції Кондратьєвим М.В., на підставі
направлення на перевірку від 17.12.2006року №450 та у присутності реалізатора
ОСОБА_3 була здійснена оперативна перевірка ювелірного відділу в торгівельному
центрі "Фокстрот". (ж Сімферополь, вул. Маяковського, 12) з питання
додержання позивачем, як приватним підприємцем, діючого законодавства. За
результатами перевірки співробітниками міліції був складений Протокол огляду
від 17.01.2006року, в якому зазначалося, зокрема, що на вітрині виявлені вироби
з жовтого металу без ярликів з найменуванням виробника, клема на виробах не
чіткі, проба не відповідає встановленому ціннику.

Перелічені вироби були вилучені для
направлення на дослідження до державної пробірної палати з покладенням на
позивача обов'язку перед Державною пробірною службою Міністерства фінансів
України по оплаті проведення експертизи ювелірних виробів. Крім того, були
вилучені 116 товарних чеків, книги обліку доходів та витрат на 50-ти аркушах,
43 замовлень-квитанцій, відомостей реалізації.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції посилався на те, що усі доводи позову стосуються
неправомірних дій,  конкретних посадових
осіб: старшого оперуповноваженого Запорожця А.П. та оперуповноваженого Кондратьєва
М.В., які здійснювали перевірку, тому суд дійшов висновку, що позивач оскаржує
конкретні дії посадових осіб, а не колегіального органу - ГУ МВС України в АР
Крим (абзац 3, 4 статті 3 постанови), через що і позов у частині визнання
неправомірними дій ГУ МВС України в АР Крим не підлягає задоволенню.

Судова колегія вважає даний
висновок суду першої інстанції необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 20
{Правове становище працівників міліції) Закону України "Про міліцію"
від 20.12.1990 року №565-ХІІ, зі змінами та доповненнями (далі Закон "Про
міліцію"), працівник міліції є представником державного органу виконавчої
влади. Неправомірні дії були здійснені Запорожцем А.П. та Кондратьєвим М.В. під
час виконання ними покладених на них службових обов'язків. Саме через це, не
можна розглядати окремо дії працівників міліції та юридичної особи - ГУ МВС
України в АР Крим.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абзацом 1 пункту 1
Положення про Державну службу боротьби з економічною злочинністю, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993року №510, зі змінами та
доповненнями (далі Положення про службу боротьби з економічною злочинністю),
Державна служба боротьби з економічною злочинністю є складовою частиною
кримінальної міліції системи Міністерства внутрішніх справ України. Пунктом 5
Положення про службу боротьби з економічною злочинністю передбачено, що при
здійснені своїх функцій Державна служба боротьби з економічною злочинністю
користується правами, передбаченими законами України "Про міліцію"
від 20.12.1990 року №565-ХІІ, зі змінами та доповненнями (далі Закон "Про
міліцію"), "Про оперативно-розшукову діяльність" від 18.02.1992
року №2135-XII, зі змінами та доповненнями (далі Закон "Про
оперативно-розшукову діяльність"), Кримінально-процесуальним кодексом.
Також, за наявності даних про порушення законодавства, що регулює фінансову,
господарську та іншу підприємницьку діяльність, які тягнуть за собою
кримінальну відповідальність, працівники Державної служби боротьби з
економічною злочинністю мають право, зокрема, проводити контрольні закупки (підпункт  4 пункту 5 Положення про службу боротьби з
економічною злочинністю).

17.12.2006року, вказано, що була
проведена контрольна закупка, але належним чином вона не була оформлена,
оскільки співробітниками УДСБЕЗ ГУ МВС України в АР Крим не було складено
відповідного протоколу, де вони повинні були зазначити: суму на яку проведена
контрольна закупка, ювелірні вироби, яки були придбані, а також вказати факт
повернення придбаних ювелірних виробів, сплачених за них грошей та інше.

Пунктом  2
частини 1   статті 8  Закону
"Про
оперативно-розшукову  діяльність"
надається   право   оперативним
підрозділам   для   виконання
завдань   оперативно-розшукової
діяльності проводити контрольну та оперативну закупівлю та постачання товарів,
предметів та речовин, у тому числі заборонених для обігу, у фізичних та
юридичних осіб незалежно від форм власності з метою виявлення та документування
фактів протиправних діянь.

Таким чином, право на проведення
перевірки ПП ОСОБА_1 співробітники УДСБЕЗ ГУ МВС України в АР Крим мали тільки
у двох випадках: або в межах оперативно-розшукових заходів, або в межах
відкритої кримінальної справи.

Такі докази в матеріалах справи
відсутні.

Після звернення фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1 до Управління
внутрішньої безпеки в АР Крим Департаменту
внутрішньої  безпеки  МВС
України,   вищевказані  доводи фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 про неправомірність дій
співробітників УДСБЕЗ ГУ МВС України в АР Крим при здійсненні зазначеної
перевірки знайшли своє підтвердження.
(а. с. 44).

Факт   неправомірності   проведення
перевірки  господарської
діяльності  фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_1 підтверджується також
постановою Залізничного районного суду міста Сімферополь від 12.02.2007року по
адміністративній справі №3-986/07, винесеною на    підставі
протоколу    від    25.12.2006року    №090150
про    скоєння   фізичною особою - підприємцем  ОСОБА_1 адміністративного   правопорушення,   передбаченого   статтею 155
(Порушення  правил торгівлі і
надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг,
громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю) КУпАП. Саме в цій
постанові суд зазначив, що в діях фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 відсутній склад інкримінуємого
фізичній особі - підприємцю  ОСОБА_1
адміністративного   правопорушення.

Крім   того,
в   постанові   вказано,
що  до компетенції співробітників
УДСБЕЗ ГУ МВС України в АР Крим не входить перевірка  пробірних клейм  ювелірних виробів, без залучення  фахівців з
цієї області.

В свою чергу, відповідно до частини
1 статті 72 КАСУ обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При таких обставинах, судова
колегія вважає, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії
підлягають задоволенню, а рішення в даній частині скасуванню.

Що стосується частини стягнення з
відповідача матеріальної та моральної шкоди у загальній сумі
145241,14грн.,  судова колегія встановила
наступне.

Позивач просив стягнути з ГУ МВД
України в АР Крим 59,19грн. вартості експертизи ювелірних виробів, 181,95грн.
вартості проїзду до міста Києва, 3000,00грн., які сплачені представнику у
зв'язку з наданням позивачеві юридичної допомоги, 42000,00грн. доходу, який
втрачений позивачем внаслідок незаконних дій співробітників міліції,
100000,00грн. компенсації за заподіяну моральну шкоду, посилаючись на положення
Закону України "Про міліцію", зокрема на статтю 5 вказаного Закону.

Згідно з частинами 6-12 статті 5
Закону України "Про міліцію", у разі невиконання працівниками міліції
вимог, встановлених цією статтею, особа, права якої порушені, та/або її
представники, можуть звернутись до суду із заявою про відшкодування шкоди у
встановленому  законом порядку.

Відповідно до частини 1 та частини
2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода,  завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю  особистим  немайновим правам фізичної або юридичної
особи,  а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала. Особа,    яка   завдала
шкоди,   звільняється   від
її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Крім застосування принципу вини при
відшкодуванні шкоди, необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню
за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними  діями особи, яка заподіяла шкоду і самою
шкодою.

Витрати потерпілої особи
визначаються, виходячи з реальних витрат позивача.

Судова колегія вважає, що
неправомірними діями відповідача, позивачу заподіяна майнова шкода у сумі
59,19грн., сума, сплачена за проведення експертизи ювелірних виробів, та
181,95грн. сума вартості проїзду.

В іншій частині майнові вимоги
позивача не підлягають задоволенню, тому що матеріалами справи та належними
доказами справи не підтверджено факту сплати 3000,00грн. - за надання юридичної
допомоги, та втрати доходу у сумі 42000,00грн.

Не підтверджено матеріалами справи
та належними доказами також спричинення позивачу моральних страждань.

Задоволена сума підлягає стягненню
з відповідача, оскільки право на відшкодування шкоди за рахунок коштів
Державного бюджету, виникає у громадянина виключно у випадках, передбачених
статтею 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, причиненої
громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду".

Відповідно до пункту 1 статті 1166
Цивільного кодексу України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю  особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Органи внутрішніх справ України, як
юридичні особи, самостійно несуть відповідальність за свої дії. Відповідно,
шкода, причинена у результаті протиправних дій співробітників УДСБЕЗ ГУ МВС
України в АР Крим, повинна відшкодовуватись за рахунок коштів бюджету, які призначаються
для даного органу, а останній, у свою чергу, повинен забезпечити відповідні
асигнації  на зазначену мету.

При викладених обставинах, судова
колегія Севастопольського апеляційного господарського суду  вважає, що постанову господарського суду Автономної
Республіки Крим  від 24 вересня 2007 року
у справі № 2-24/7470-2007А було прийнято з порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку із чим, апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова господарського суду Автономної Республіки Крим  від 24 вересня 2007 року у справі №
2-24/7470-2007А підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 195, 196, пункт
3 статті 198, статтею 202, частиною 2 статті 205, статтею 207  Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим  від 24
вересня 2007 року у справі № 2-24/7470-2007А          скасувати.

3.Позов Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Головного управління внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, 3-тя особа - Головне управління Державного казначейства
України в Автономній Республіці Крим про визнання дій неправомірними та
стягнення 145241,14 грн., задовольнити частково.

4.Визнати неправомірними дії  Головного управління внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим по здійсненню оперативної перевірки приватного
підприємця ОСОБА_1, по вилученню у приватного підприємця ОСОБА_1 перелічених у
протоколі огляду бухгалтерських документів та ювелірних виробів, з покладення
на приватного підприємця ОСОБА_1 перед Державною пробірною службою Міністерства
фінансів України по оплаті проведення експертизи ювелірних виробів, вилучених у
приватного підприємця ОСОБА_1.

5.Стягнути з Головного управління
внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим (вул. Б. Хмельницького, 4,
місто Сімферополь,95000) на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 59,19грн. суми сплаченої
за проведення експертизи та 181,95грн. суми вартості проїзду.

6.В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

7.Постанову можу бути оскаржено до
Вищого Адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення
постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя
О.А. Щепанська

Судді
К.В. Волков

Т.П. Фенько