ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"24" вересня 2007 р.                                                                 Справа № А6/365-07

10.05

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого                                                                                           судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                                                                     Поднебєс О.В.

розглянувши адміністративну справу № А6/365-07

за позовом Державної податкової інспекції  у Києво – Святошинському районі

до ПП „Український інститут міжнародної освіти”, м. Боярка

про припинення юридичної особи

Представники:

від позивача: Варшавець Я.Л.(дов.26740/9/251-01 від 28.11.2005р.)

відповідача:  не з’явився

обставини спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державної податкової інспекції  (далі - позивач) до ПП „Український інститут міжнародної освіти”, м. Боярка (далі –відповідач) про припинення юридичної особи.

Відповідно до пп. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01.09.2005 р., спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відносять до компетенції адміністративних судів і розглядаються за правилами КАС України.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 30.07.2007 року  за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Відповідач не подавав до ДПІ району податкову звітність більш ніж протягом року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує, вважає його обґрунтованими і правомірними та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник  відповідача без поважних причин в судове засідання не з’явився, письмовий відзив  на позов та інші витребувані документи ухвалою суду від 30.07.2007р не подав, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується реєстрами відправки вихідної рекомендованої кореспонденції суду від 15.08.07р. за № 688.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

встановив:

ПП „Український інститут міжнародної освіти”, м. Боярка зареєстровано Києво –Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 02.11.01 року та видане свідоцтво про державну реєстрацію та перебуває на податковому обліку.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 9 Закону України “Про систему оподаткування”, ст.16 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємства”, ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” платники податків зобов’язані подавати до державних податкових органів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов’язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів).

В порушення зазначеної норми Відповідач не подавав до ДПІ району податкову звітність з будь-якого податкового платежу починаючи 2003 р. та по теперешній час, тобто більш ніж протягом року.

ДПІ району не одноразово направляла Відповідачу листи –нагадування про необхідність надання до податкової інспекції податкової інспекції податкової звітності. Але звітність Відповідачем подана не була.

Згідно із пп. 8.6 п. 8 Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 19.02.1998р. № 80, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.1998р. за №172/2612, якщо платник податків не має заборгованості перед бюджетом, та в разі неподання протягом одного року в органи державної податкової служби податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, керівник державної податкової служби приймає рішення про звернення до господарського суду із позовною заявою про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку,  встановлених  законами  України,  мають право звертатися  у  передбачених  законом  випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування  державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин. Так, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами  ст.  217 вказаного Кодексу господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються, зокрема, такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.  Крім зазначених господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 218 вказаного Кодексу підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, зокрема, скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання (ст. 239 названого Кодексу).

Відповідно до ст. 247 зазначеного Кодексу у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації. Скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для ліквідації даного суб'єкта господарювання відповідно до статті 59 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6-7 ст. 59 Господарського кодексу України суб’єкт господарювання ліквідується зокрема у разі скасування його державної реєстрації у випадках, передбачених законом. Скасування державної реєстрації позбавляє суб’єкта господарювання статусу юридичної особи і є підставою для вилучення його з державного реєстру.

Частиною 2 ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб –підприємців” передбачено, що  підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Відповідач заборгованості перед бюджетом по податком не має.

Враховуючи те, що Відповідачем не доведено вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення і беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про припинення юридичної особи ПП „Український інститут міжнародної освіти”, м. Боярка є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства, -

постановив:

1.    Позов задовольнити повністю.

2.  Припинити юридичну особу ПП „Український інститут міжнародної освіти”, м. Боярка.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк  постанова суду  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови  суду - без змін.

Суддя                                                                                                 Маляренко А.В.