ГОСПОДАРСЬКИЙ  С У Д
УХВАЛА

"10" грудня 2007 р.
№ 4/394

Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Хилько Ю. І., розглянувши матеріали справи № 4/394

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Кіровоград

про витребування майна із чужого
незаконного володіння

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_3 ,
довіреність № 1959  від 15.09.07;

від позивача - ОСОБА_1, особисто;

від відповідача - ОСОБА_2,
особисто;

від відповідача - ОСОБА_4 ,
довіреність № б/н  від 22.11.07;

В судовому засіданні  03.12.2007 року  оголошувалась перерва   до  14
год. 10.12.2007 року.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа- суб'єкт  підприємницької  діяльності ОСОБА_1м. Кіровоград звернулась з
позовом до  фізичної особи- суб'єкта   підприємницької  діяльності ОСОБА_2про   витребування
майна із  чужого незаконного  володіння,
відшкодування  здійснених витрат
на поліпшення  майна, яке не може бути
відокремленим  від майна на  підставі
ст.ст. 387, 390  ЦК України
та  стягнення з відповідача 93169 грн. 88
коп. як  витрат  на
ремонт та  обладнання  АДРЕСА_1
До судового засідання   10.12.2007
року  позивач подав  заяву
про   відмову  в задоволенні клопотання   відповідача про   зупинення провадження у справі та  врахування
при вирішенні спору  договору  №01-28
від  17.09.2007 року    укладеним між   замовником
фізичною особою  ОСОБА_1. та   ПП ОСОБА_1. про ведення комерційної
діяльності  в   офісі
за  адресою  АДРЕСА_1 та аналогічні   договори між
цими ж сторонами №02-28, №03-28, №04-28.

Відповідач позовні вимоги не визнав
повністю та  вважає, що  правовідносини  між ним
та  позивачем виникли   як між
фізичними  особами, будь-
яких  спільних господарських   операцій
вони як   підприємці  ніколи не здійснювали.  В судове
засідання  03.12.2007 року  від
відповідача надійшло клопотання про
припинення  провадження по справі,
оскільки  даний спір  не підлягає
вирішенню в  господарських
судах  України.

Позивач  оспорює
клопотання  відповідача  про припинення  провадження у справі оскільки  вважає, що згідно до ст.1  Господарського процесуального  кодексу України   позивач
має  право на звернення саме до
господарського суду  як  фізична особа
-суб'єкта    підприємницької  діяльності.

Проаналізувавши  правовідносини  між
учасниками спору та  надавши  їм
правову  оцінку на підставі  системного аналізу нормативних актів,
які  регулюють    питання
про право  на звернення   з позовом до господарського суду  та
підвідомчість справ  господарським
судам, господарський  суд прийшов до
переконання, що клопотання
відповідача  про припинення  провадження у справі  підлягає до задоволення, а  справа припиненню  провадження
з тих  підстав, що спір між  сторонами
не підлягає вирішенню в
господарських судах.

Такий  висновок
господарський  суд зробив на
підставі  наступного.

За
приписом ч.3 статті 22 Закону України «Про судоустрій України» місцеві
господарські суди розглядають  справи у
спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно  до вимог
статей 1, 4-1, 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи в
порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам
ст. 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є
правовідносини господарськими, а  спір
господарським, слід виходити з визначень наведених у ст. З ГПК України про те,
що  господарський спір підвідомчий
господарському суду за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами,
по-перше, господарських відносин і по- друге, спору про право, що виникає з
відповідних відносин

- відсутність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення такого
спору судом іншої юрисдикції.

С права за позовом приватного
підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, як приватного підприємця, про витребування майна
із чужого незаконного володіння, відшкодування здійсненних витрат на поліпшення
майна, яке не може бути відокремлене від майна не  відповідає вимогам про  підвідомчість
справ  господарським судам.

Таку  правову
позицію викладено  в   Рекомендаціях Президії Вищого господарського
суду України №04- 5/120 від 27.06.2007року «Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам»
де зазначено, що підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень
господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції ( ст. 12
ГПК України).

Таким чином,  господарські
суди   на   загальних
підставах  вирішують  усі
спори  між суб'єктами
господарської діяльності,  а  також спори, пов'язані з:       - утворенням  суб'єктів
господарювання,  їх реорганізацією
і  ліквідацією,  включаючи спори про визнання  недійсними
установчих  документів, припинення
діяльності юридичної особи та скасування її
державної  реєстрації,  крім
відповідних   спорів   за
позовами   суб'єктів владних повноважень;

- приватизацією державного та
комунального майна (крім спорів
про  приватизацію державного
житлового фонду),  в тому числі спори про  визнання
недійсними  відповідних  актів
органів   місцевого  самоврядування та органів приватизації;

- захистом права власності,  в тому числі з  визнанням
цього  права;

- з   використанням   у
господарському   обороті   об'єктів інтелектуальної  власності,
включаючи спори за позовами суб'єктів
господарювання до органів державної влади про визнання  недійсними актів про видачу документів,  що посвідчують право інтелектуальної   власності.

Господарським судам  підвідомчі
також  справи  про
визнання  фактів, що мають для
суб'єктів господарювання юридичне значення.

У господарських   судах
мають  вирішуватися  усі
спори,  що   виникають з господарських договорів між
суб'єктами  господарювання  і
органами  державної влади і
місцевого самоврядування,  включаючи  угоди,
які  укладаються  шляхом
проведення  конкурсу,   біржових
торгів,  аукціонів тощо.  До таких договорів відносяться, зокрема,  угоди:
про відчуження об'єктів приватизації
(крім  приватизації  державного житлового фонду);  передачу державного або комунального майна в
оренду;  закупівлю товарів (робіт,  послуг) для
державних   потреб.

Якщо у розгляді справи буде
встановлено,  що провадження у   відповідній частині порушено помилково,
господарський суд припиняє  провадження у
справі в цій частині  згідно  з
пунктом  1  частини
першої статті 80 ГПК.

Поряд з цим, господарським
судом   враховується, що    в
позовній заяві, позивач ставить питання про витребування майна із чужого
незаконного володіння, відшкодування здійснених витрат на поліпшення майна, яке
не може бути відокремлене від майна, та як доказ надав до суду ксерокопію
договору купівлі-продажу квартири від 15.03.2003року та ксерокопію витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме майно №192556 від 20.03.2003року. Як
вбачається з вищезазначеного договору, покупцями квартири є  фізичні особи
ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 Зі змісту
витягу, також видно, що власниками по 12 чистини квартири станом на
20.03.2003року були: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як фізичні особи, а не суб'єкти
підприємницької діяльності.

Вищезазначені обставини
підтверджені і рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 27.07.2005року, який розглядав
цивільну справу за позовом  фізичної
особи  ОСОБА_2 до  фізичної особи  ОСОБА_1, тобто спір між фізичними особами.
Більш того, цим рішенням суду за
фізичною особою  ОСОБА_2. визнано
право власності наАДРЕСА_1

При цьому  господарським судом враховується, що   за приписом
ст.35  ГПК України   рішення суду з цивільної справи, що набрало
законної сили, є обов'язковим для
господарського суду   щодо фактів,
які встановлені судом і  мають значення
для вирішення спору.

Позивач по справі не надала
будь-яких доказів про переведення
квартири, в установленому законом порядку, в нежитлове приміщення для
використання її під розташування офісу та дозволу на його ремонт чи
реконструкцію і  виникнення на
підставі  цього  будь- яких правовідносин  між учасниками спору  як
між  суб'єктами  підприємницької  діяльності, оскільки  в наданих до суду  позивачем
матеріалах  матеріалах позову
відсутні також будь-які цивільно правові угоди між  відповідачем
та позивачем, як суб'єктами підприємницької діяльності, по придбанню та
проведення ремонту вищезазначеного нерухомого майна.  Правовідносини, які  могли
виникнути  на підставі  договору
№01-28   від  17.09.2007 року    між
замовником   фізичною особою  ОСОБА_1. та
ПП ОСОБА_1. про ведення комерційної діяльності  в
офісі  за  адресою
АДРЕСА_1 та аналогічні   договори
між  цими ж сторонами №02-28, №03-28,
№04-28 не можуть  бути  доказом
наявності  правовідносин   у вказаних
фізичних осіб  з   фізичною особою- суб'єктом підприємницької діяльності  ОСОБА_2. При цьому господарським судом
враховуються    приписи  ст.33,34
Господарського процесуального кодексу
України    стосовно   того, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які   вона
посилається  як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються   сторонами
та  іншими учасниками судового
процесу.  Господарський  суд приймає тільки ті докази,  які мають
значення для справи.  Обставини
справи, які відповідно до   законодавства
повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими  засобами
доказування.  Таким  чином,
суд прийшов  до переконання, що
господарських відносин між  сторонами
спору, як суб'єктами господарювання не існувало та не існує на даний момент, а
також відсутній і спір який міг би виникнути з відповідних відносин.

Спір по придбанню квартири, як
основної речі та виконані роботи по ремонту, які є її приналежністю /ст. 186 ЦК
України/, виникає між   сторонами  як фізичними особами та відповідно до ст. 15
ЦПК України відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції.

Таку  правову
позицію підтримано   рішенням  Кіровського
районного суду м. Кіровограда
від  27.07.2005 року, ухвалою  апеляційного суду  Кіровоградської  області
від  09.11.2005 року  та
ухвалою  Верховного суду
України  від 19.06.2006 року   ( т.1 а.с.12-13, 58-63).

Як вбачається з   матеріалів
цивільної справи  №2-258-05  Кіровського районного суду м. Кіровограда   вказану справу  судом розглянуто між   фізичними особами    ОСОБА_2 та
ОСОБА_1., а   також  Кіровоградським апеляційним  судом за правилами   Цивільного процесуального  кодексу
України та  прийняті  ними судові рішення залишені без  зміни
Верховним Судом  України.

У відповідності до ст.49 ГПК
України  судові витрати  покладаються на позивача, але не стягуються,
оскільки  були ним сплачені  при
зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 49,  п.1 ч.1 ст. 80, ст.  86 Господарського процесуального кодексу
України,  господарський суд ,-

УХВАЛИВ :

Клопотання відповідача про
припинення провадження у справі
задовольнити.

Провадження у справі припинити.

Повторне  звернення
до суду   зі спору  між тими ж сторонами, про той же самий  предмет і
з тих же самих  підстав  не допускається.

Ухвалу про припинення провадження у
справі  може бути оскаржено у  встановленому законом порядку до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду  через господарський  суд Кіровоградської  області.

Суддя
Ю. І. Хилько