СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

12 грудня 2007 року
Справа № 2-2/9859-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача:          Сіроткіної Олени Михайлівни, довіреність №  220-Д   від 01.06.07;

відповідача: Кабанцов Роман Олександрович, довіреність № 4-2007 від 10.09.07;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплоелектроцентраль" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 23.10.2007 у справі № 2-2/9859-2007

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Крименерго" (вул. Київська, 74/6,Сімферополь,95034)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Кримтеплоелектроцентраль" (вул. Кримська, 7,Молодіжне. Сімферопольський р-н,97501)

про стягнення 25209,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Крименерго” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до товари ства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” про стягнення 25209,28 грн. неустойки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2004 року між сторонами у даній справі був укладений договір оренди транспортних засобів № 160-02/711, на ви конання умов якого позивач передав відповідачеві у строкове платне ко ристування транспортні засоби, визначені Додатком № 1 до договору. Пунк том 3.2. договору був визначений строк оренди - до 31.12.2004 року, який в подальшому був продовжений до 01.12.2005 року. Рішенням господарського суду АР Крим від 20.02.2007 року у справі № 2-26/18616-2006 договірні відносини між сторонами були припинені з 01.12.2005 року, а також зобов`язано ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” повернути ВАТ „Крименерго” майно, отримане згідно з договором оренди транспорту, а на користь ВАТ „Крименерго” стягнуто неустойку за фактичне незаконне вико ристання чужого майна за період з грудня 2005 року по серпень 2006 року. Позивач вказує на той факт, що відповідач орендоване майно не повернув, платежі за його користування не здійснює, у зв`язку з чим, з нього підлягає стягненню неустойка за період з вересня 2006 року по червень 2007 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 25209,28 грн.

Рішенням господарського суду АР Крим від 23.10.2007 року у справі № 2-2/9859-2007 позов відкритого акціонерного товариства „Крименерго” задоволено. Суд стягнув з товари ства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” на користь позивача 25209,28 грн. неустойки за незаконне фактичне користування майном, 252,10 грн. держмита, а також 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції встановив факт існування між сторонами у справі договірних відносин, в рамках яких товари ство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” отримало в користування транспортні засоби, а також факт припинення договірних відносин на підставі рішення господарського суду. Судом також було встановлено, на відповідачеві лежав обов`язок стосовно повернення взятих в оренду транспортних засобів при тому, що такий обов`язок не було виконано. У зв`язку з цим, посилання позивача на норму статті 785 Цивільного кодексу України та необхідність стягнення неустойки за безпідставне користування майном були визнані обгрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Не  погодившись  з  цим  судовим  актом, товари ство з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” звернулось до  Севастопольського  апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відкритого акціонерного товариства „Крименерго” відмовити.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що фактичне користування спірним майном ним не відбувається з причини вибуття з володіння, у зв`язку з чим, вважає, що в його діях відсутня вина у безпідставному користуванні майном та, як наслідок, відсутня підстава цивільно-правової відповідальності.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

З причини зайнятості в іншому судовому засіданні судді Сотула В.В., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складів судової колегії було здійснено заміну на суддю Борисову Ю.В.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши правильність застосування господарським судом при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права та на підставі встановлених фактичних обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга товари ства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” не підлягає задоволенню з наступних  підстав.

20.09.2004 року між ВАТ „Крименерго” (Орендодавцем) з одного бо ку та ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” (Орендарем) з іншого боку був укладений договір оренди транспортного засобу № 160-01711, відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне кори стування транспортний засіб для використання його за призначенням.

Пунктом 3.2. Договору № 160-01711 від 20.09.2004 року встановлено, що строк оренди обчислюється з дати прийняття транспортного засобу за Актом прийому-передачі та діє з 20.09.2004 року по 31.12.2004 року. Відповідно до пункту 1 додаткової угоди № 1-01/07 від 15.02.2005 року до вказаного договору, дію договору було пролонговано до 01.12.2005 року.

Пунктом 4.1 договору було встановлено розмір орендної плати - 802,54 грн. за перший місяць оренди. За кожний наступний місяць орендна плата обчислюється шляхом коригування суми орендної плати на офіційний індекс інфляції. У випадку дефляції коригування орендної плати не здійснюється.

Пунктом 8.3. Договору встановлено, що у випадку порушення строків повернення орендованого транспортного засобу, Орендар зобов'язується відшкодувати Орендодавцю спричинені своїми діями збитки у повному об сязі.

Судовою колегією встановлено, що в провадженні господарського суду АР Крим знаходилась справа № 2-26/18618-2006 за позовом відкритого акціонерного товариства „Крименерго” до товари ства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення 20850,44 грн.

За результатами розгляду вказаної справи, 20.02.2007 року господарським судом АР Крим у справі № 2-26/18618-2006 було винесено рішення про задоволення позовних вимог ВАТ „Крименерго”. Суд зобов'язав ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” повернути ВАТ „Крименерго” майно, одержане у тимчасове платне користування на підставі до говору оренди № 160-02/711 від 20.09.2004 року, а також стягнув з ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” на користь ВАТ „Крименерго” 20850,44 грн. неустойки за незаконне фактичне користування майном.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 7.1. Договору оренди № 160-02/711 від 20.09.2004 року, після закінчення строку оренди Орендар зобов'язаний на протязі семи днів повернути орендований транспортний за сіб Орендодавцю за Актом прийому-передачі.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України також передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7.2 вказаного договору також передбачено, що повернення орендованого транспортного засобу здійснюється відповідними спеціально уповноваже ними на те фахівцями сторін.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Однак, відповідачем не надано суду доказів складання відповідного акту прийому-передачі майна, яке підлягало поверненню, із залученням спеціально уповноваже них на те фахівців кожної сторони.

Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Дослідивши обставини справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач необґрунтовано та у порушення норм чинного законодавства, після припинення дії договору оренди не повернув позивачеві орендоване майно. Будь-якого обґрунтування неповернення майна у встановлений договором строк суду не надано.

Статтею 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від най мача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

При цьому, з доводами апеляційної скарги про те, що фактичне користування спірним майном ним не відбувається з причини вибуття з володіння, у зв`язку з чим, в його діях відсутня вина у безпідставному користуванні майном та, як наслідок, відсутня підстава цивільно-правової відповідальності судова колегія не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не передбачено договором або законом.

Особа являється невинуватою, якщо вона доведе, що здійснила всі залежні від неї заходи по належному виконанню зобов`язання.

Частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність власної вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Однак, у даному випадку, окрім посилань на листи на адресу позивача із вказанням про неможливість фактичної передачі орендованого майна, відповідач не надав суду жодних доказів здійснення ним будь-яких дій, спрямованих на повернення майна у його володіння з метою подальшої передачі майна орендодавцеві.

При цьому, зміст наявних у справі листів дозволяє суду зробити висновок про намагання відповідача перекласти власний обов`язок по поверненню вибувшего з його (як орендаря) володіння орендованого майна на позивача (а.с.32).

Відповідно до частини статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У даному випадку, відповідачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про відсутність його вини у порушенні зобов`язання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „Крименерго”  підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на нормах чинного законодавства та підтверджені матеріалами справи.

На підставі викладеного, апеляційна скарга визнається судовою колегією необґрунтованою, задоволенню не підлягає, при тому, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним, у зв`язку з чим, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товари ства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 23 жовтня 2007 року у справі № 2-2/9859-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Ю.В. Борисова