донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.11.2007 р.                                                                           справа №11/258пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Шевкової  Т.А.

суддів
Діброви  Г.І. , Стойка  О.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Ігнатова Н.О. за дов. від 16.05.2007р. № Н-01/1567,

від відповідача:
Дубовик І.М. за дов. від 15.01.2007р. № 34
Ніколенко В.В. за дов. від 15.01.2007р. № 35,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
04.10.2007 року

по справі
№ 11/258пд (Чернота Л.Ф.)

за позовом
Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" м. Димитров Донецької області

про
викладення додаткової угоди № 7 до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 36-у/ж.д.431 від 14.12.2006р. у редакції позивача

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство „Донецька залізниця” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Димитроввантажтранс»про викладення додаткової угоди № 7 до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 36-у/ж.д.431 від 14.12.2006р. в редакції залізниці.

Господарський суд Донецької області рішенням від 04.10.2007р. у справі № 11/258пд позивачу у задоволенні вимог відмовив, мотивував свої висновки тим, що протокол розбіжностей до умов договору набрав чинності з пропозиціями відповідача та відсутністю підстав для внесення змін до тексту договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків.

Державне підприємство “Донецька залізниця” м. Донецьк, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2007р. у справі № 11/258пд скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Заявник скарги вважає, що при розгляді даного спору судом були порушені та неправильно застосовані норми матеріального права, а саме:   ст.ст. 180, 188 Господарського кодексу України, ст.22 Статуту залізниць України, п.п.1.6, 3.1 Правил оформлення перевізних документів, а також норми процесуального права, зокрема ст. 43 ГПК України, в частині необхідності всебічного, повного та об’єктивного розгляду у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заявник скарги вважає, що договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 36-у/ж.д.431 від 14.12.2006р. повинен бути доповнений положеннями про оплату відповідачем збору за отримання від станції дозволу (візи) на ввезення і завантаження вантажу із визначенням ставки збору 0,60грн. (без врахування податку на додану вартість), оскільки вважає візування обов’язковою додатковою операцією, пов’язаною з перевезенням, яка передує укладанню договору перевезення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Димитроввантажтранс»просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2007р. у справі № 11/258пд залишити без змін, оскільки вважає дане рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст. 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між Державним підприємством “Донецька залізниця” м. Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю «Димитроввантажтранс»м.Димитров Донецької області був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги за № 36-у/ж.д.431 від 14.12.06р.

Державне підприємство “Донецька залізниця” у липні 2007р. звернулось до ТОВ «Димитроввантажтранс»із пропозицією про доповнення договору додатковою угодою № 7.

В даній угоді залізниця пропонувала „узгодити послуги за виконання експедиторських операцій, які надаються згідно “Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України” розділ 2 параграф 9, а саме: отримання від станції дозволу (візи) на ввезення і завантаження вантажу із визначенням ставки збору 0,60грн.”

Відповідач відмовився підписати додаткову угоду та листом № 812 від 02.08.2007р. повернув залізниці 1 екземпляр додаткової угоди № 7 до договору.

ДП «Донецька залізниця»звернулось до господарського суду з  заявою про викладення додаткової угоди № 7 до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № 36-у/ж.д.431 від 14.12.2006р. в її редакції.

Висновок господарського суду про відмову в позові є правильним, враховуючи наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Димитроввантажтранс” при укладенні договору № 36-у/ж.д.431 від 14.12.2006р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги додаткова угода № 4 щодо надання та оплати послуг по отриманню від станції дозволу (візи) на ввезення і завантаження вантажу підписана з протоколом розбіжностей (арк. справи № 18), в якому відповідач не погодився з даною умовою.

Залізницею не надано документів, які б свідчили про вирішення спору у встановленому ст. 181 Господарського кодексу України порядку, тому пропозиції відповідача у відповідності до п. 7 ст. 181 зазначеного кодексу вважаються прийнятими.

Таким чином, спірне питання щодо умов договору в частині надання послуг по отриманню дозволу (візи) на ввезення і завантаження вантажу вже виникало і було вирішено у вищенаведений спосіб.

Направлення залізницею в липні 2007р. пропозицій щодо внесення змін до договору, який вступив в дію, здійснено в порушення ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач не надав згоду на внесення змін до договору і залізницею не доведено, що обставини змінились істотно.

Розділ 2 Тарифного керівництва № 1, яким встановлені збори за додаткові операції, пов’язані з перевезенням вантажів, а саме частина 9 пункт 8 –збір за отримання від станції дозволу (візи) на ввезення і завантаження вантажу (затверджений наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999р. № 551 „Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України”, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.1999р. за № 828/4121) діяв і на момент укладання договору № 36-у/ж.д.431 від 14.12.2006р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, тому немає підстав вважати дії залізниці по повторному врегулюванню цих питань зміною істотних обставин, які б порушили співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2007року у справі № 11/258пд ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, підстав до його зміни або скасування не встановлено.

Враховуючі вищенаведені обставини, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк підлягає залишенню без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2007р. у справі № 11/258пд про відмову у задоволенні позовних вимог підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст .49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” м. Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2007р. у справі № 11/258пд залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2007р. у справі № 11/258пд  залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Г.І.  Діброва

О.В.  Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС