ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"03" вересня 2007 р.
справа № 20-12/183-2/283

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “АЗС поставка”

(99009, м. Севастополь, вул. Ревякіна, 1)

до товариства з обмеженою відповідальністю “СМК Будінвесткомплекс”

(99028,  м. Севастополь, вул. Гагаріна, 17;

99011, м. Севастополь, вул. Радянська, 26/1)

про стягнення збитків та процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 16958,77 грн.,

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники сторін:

позивача –не з’явився;

відповідача –не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “АЗС поставка”  звернулося до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “СМК “Будінвесткомплекс” про стягнення збитків та процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 16958,77 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми статей 224, 229 Господарського кодексу України, статті 526, 536, 610-612, 623, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач не скористався правом, наданим йому статтею 59 Господарського процесуального кодексу України:  не надав господарському суду відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Представник відповідача у судові засідання 10.07.2007, 26.07.2007, 15.08.2007 та 03.09.2007 не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно за адресами, вказаними у позовній заяві та довідці Управління статистики у місті Севастополі.

Беручи до уваги наявні у справі матеріали суд на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України з метою уникнення необґрунтованого затягування розгляду справи вбачає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача суд

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до витратної накладної № 13475 від 05.02.2007 (арк. с. 7),  рахунку –фактури № 669 від 05.02.2007 (арк. с. 8),  та довіреності № ЯМФ № 054703 від 05.02.2007 (арк. с. 9)  товариство з обмеженою відповідальністю “АЗС поставка”  поставило товариству з обмеженою відповідальністю “СМК Будінвесткомплекс” бензин А –92, бензин А –95 та дизельне паливо на загальну суму 20875 грн.

Відповідно до гарантійного листа (вих. 117 від 05.02.2007, арк. с. 10) відповідач зобов`язався оплатити отримане паливо на суму 20875,0 грн. в строк до 16.03.2007.

Викладене з урахуванням приписів статті 639 Цивільного кодексу України дає підстави вважати, що між сторонами мале місце договірні відносини.

Однак, відповідач зобов`язання виконав частково, в результаті чого, станом на 24.04.2007 у нього утворилася заборгованість в розмірі 16875,0 грн.

24.04.2007 позивач надіслав на адресу відповідача лист № 127, де просить відповідача погасити заборгованість протягом  семи календарних днів.

Однак, відповідач заборгованість не погасив, в результаті чого позивач був змушений звернутися до суду, позивач просить стягнути з  відповідача збитки в розмірі 16875,0 грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі  83,77 грн.

Судом розглянуті заявлені позовні вимоги, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно положень  статті 193 Господарського кодексу України № 436-ІV від 16.01.2003 та статей 525, 526  Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлена до стягнення сума є заборгованістю відповідача перед позивачем з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3 % річних. Однак вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних позивачем не були заявлені.

Натомість, позивач вважає, що заявлена сума є збитками і при цьому посилається на статті 224, 229 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.  Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Беручи до уваги викладене, заявлена до стягнення сума не є збитками. А тому суд вважає, що позивач обрав у даному випадку неналежний спосіб захисту своїх прав.

Оскільки у межах розгляду цього спору обставини щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем не встановлювались (так як такі вимоги не були заявлені), то відсутні і підстави для стягнення збільшеної суми боргу з урахуванням індексу інфляції і 3 % річних.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на позивача витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись статтями 49,  82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                                                                                    Н.Г. Шевчук

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України і підписано   10.09.2007