СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

19 грудня 2007 року
Справа № 2-5/4082.1-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

представник позивача: Роденко Наталя Олександрівна, довіреність №  731/01-р   від 30.10.07,  Кримське закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Кримтур";

представник відповідача: Серьожкін Максим Павлович, довіреність №  548   від 03.10.06,  Державне підприємство "Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування";

представник третьої особи: не з'явився, Виконавчий комітет Алуштинської міської ради;

представник третьої особи: не з'явився, Регіональне відділення Фонду Державного майна Украіни по Харківській області

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П.) від 8 серпня 2007 року у справі № 2-5/4082.1-2007

за позовом           Кримського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Кримтур" (вул. Шмідта, 9, Сімферополь, 95017)

до           Державного підприємства "Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування" (вул. Кривоконівська, 30, Харків, 61016)

3-ті особи:

1. виконавчий комітет Алуштинської міської ради  (пл. Радянська, 1, місто Алушта, 98500)

2. Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Харківській області  (Держпром 3 під'їзд, Харків, 61022)

про визнання права власності;

за зустрічним позовом Державного підприємства "Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування"

до Кримського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Кримтур"

3-ті особи

1. виконавчий комітет Алуштинської міської ради

2. Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Харківській області

про визнання права державної власності та права повного господарського відання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 8 серпня 2007 року по справі № 2-5/4082.1-2007 (суддя М.П. Гаврилюк) позов Кримського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Кримтур” задоволено повністю.

За Кримським закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях „Кримтур” визнано право власності на 66-місцевий корпус філії закритого акціонерного товариства „Кримтур” Туристично-оздоровчого комплексу „Восход”, який складається з двох частин на 30 та на 60 місць, розташований у місті Алушта по вул. Жовтнева, 11.

З Державного підприємства „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” на користь Кримського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Кримтур” стягнуто 2895,62грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Державне підприємство „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Автономної Республіки Крим та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги за зустрічною позовною заявою.

Апеляційна скарга мотивована посиланнями Державного підприємства „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” на порушення господарським судом Автономної Республіки Крим норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування всіх обставин справи.

Зокрема, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не прийнятий до уваги той факт, що відповідно до актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію спірних будівель від 13 травня 1987 року та від 12 грудня 1989 року, які наявні у матеріалах справи, замовником будівництва обох спірних споруд є підприємство п/с В-8266, печатками якого затверджені ці акти.

Також Державне підприємство „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” посилається на те, що суд дійшов висновку що забудовником спірних об'єктів є обласна рада по туризму та екскурсіях на підставі архітектурно-планувального завдання № 43/85, яке було затверджено у листопаді 1985 року, тобто ще до укладення між обласною радою по туризму та екскурсіях і підприємством п/с В-8266 договору від 03 грудня 1986 року про дольову участь у реконструкції та розширені туристичного готелю „Восход”.

Крім того, апелянт зазначає, що висновок місцевого господарського суду про здійснення Державним підприємством „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” реконструкції вже існуючих будівель та споруд не відповідає обставинам справи, оскільки акти прийняття в експлуатацію спірних об'єктів свідчать про те, що велося саме нове будівництво спальних корпусів, а не реконструкція існуючих.

Також Державне підприємство „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування”, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається на те, що місцевий господарський суд при ухвалені оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, оскільки не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме статтю 396 Цивільного кодексу України.

Від Кримського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Кримтур” надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування”, у якому Кримське закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях „Кримтур” просить апеляційну скаргу Державного підприємства „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” залишити без задоволення, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін.

Перед судовим засіданням від апелянта поступило клопотання про оголошення повного тексту постанови. По справі оголошувалась перерва з 13 грудня 2007 року по 19 грудня 2007 року для підготовки повного тексту постанови.

В судові засідання виконавчий комітет Алуштинської міської ради та Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Харківській області своїх представників не направили, про місце і час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Таким чином, вказані учасники судового процесу не скористались своїм процесуальним правом на участь свого представника в засіданні суду апеляційної інстанції. Суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутність даних учасників судового процесу за наявними у справі доказами, оскільки згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість  рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Повторно розглянувши матеріали справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія Севастопольського апеляційного господарського суду встановила наступне.

З архівного тексту протоколу засідання Алуштинського міськвиконкому від 18 жовтня 1963 року організації туристична база „Восход” вбачається, що її  дозволено будівництво спального корпусу на 203 місця на відведеній їй території.

Відповідно до архівного тексту протоколу засідання Алуштинського міськвиконкому № 9 від 13 травня 1970 року затверджений акт державної прийомки спального корпусу на 216 місць по вул. Жовтневій, 11 від 08 травня 1970 року від забудовника - туристичної бази „Восход” в місті Алушта, а також затверджений акт державного приймання їдальні на 200 місць по вул. Жовтневій від 08 травня 1970 року від забудовника - туристичної бази „Восход”.

Пунктом 3 протоколу № 9 від 13 травня 1970 року вказані об’єкти дозволено ввести до експлуатації.

В подальшому, розпорядженням виконавчого комітету Кримської обласної ради народних депутатів від 22 листопада 1985 року № 592-р „Про виконання проектно-пошукових робіт” Кримській обласній раді по туризму та екскурсіях був наданий дозвіл на розширення туристичного готелю „Восход” до 500 місць.

На виконання зазначеного розпорядження, 03 грудня 1985 року між Кримською обласною радою по туризму та екскурсіях (правонаступником якого є Кримське акціонерне товариство по туризму та екскурсіях „Кримтур”) та підприємством п/с В-8266 (правонаступником якого є Державне підприємство „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування”) був укладений договір на дольову участь в реконструкції та розширенні туристичного готелю „Восход” до 500 місць у м. Алушта.

На підставі акту передачі майна від 10 січня 1992 року Сімферопольським міжрайонним бюро технічної інвентаризації та реєстрації Кримському акціонерному товариству по туризму та екскурсіях „Кримтур” було видане реєстраційне посвідчення із записом у реєстровій книзі на домоволодіння у місті Алушта по вул. Жовтневій, 11.

Кримське закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях „Кримтур” звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою та просить визнати за ним право власності на 66-містний корпус філії закритого акціонерного товариства „Кримтур” Туристично-оздоровчого комплексу „Восход”, який складається із двох частин на 30 та на 36 міст та знаходиться у місті Алушта по вул. Жовтнева, 11, посилаючись на те, що право власності на цей об'єкт не визнається Державним підприємством „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування”.

В ході розгляду справи Державне підприємство „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим із зустрічним позовом та просить:

визнати право державної власності України на нежитлові приміщення спальних корпусів на 30 місць (будівля під літ Б-V) та 36 місць (будівля під літ В-ІІІ), розташованих на території туристичного готелю „Восход” по вул. Жовтневій, 11 у місті Алушта;

визнати за Державним підприємством „Харківський науково-дослідній інститут технології машинобудування” право на володіння нежитловими приміщеннями спальних корпусів на 30 та 36 місць, розташованих на території туристичного готелю „Восход” по вул. Жовтневій, 11 у місті Алушта.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судових засіданнях представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 03 грудня 1986 року між Кримською обласною радою по туризму та екскурсіях (правонаступником якого є Кримське закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях „Кримтур”) та підприємством п/с В-8266 був укладений договір про дольову участь в реконструкції та розширенні туристичного готелю „Восход” до 500 місць у місті Алушта.

§ 2 вказаного договору було передбачено, що підприємство п/с В-8266 за рахунок оборотних лімітів капітальних вкладів та підрядних робіт повинно було здійснювати реконструкцію та розширення об'єктів туристичного готелю.

Відповідно до § 3 договору від 03 грудня 1986 року Кримська обласна рада по туризму та екскурсіях передала підприємству п/с В-8266 право на здійснення функцій замовника щодо проектування та проведення реконструкції. Крім того, на період здійснення реконструкції Кримська обласна рада по туризму та екскурсіях передала на баланс підприємства п/с В-8266 будівлі, що підлягали реконструкції.

Згідно із § 7 договору підприємство п/с В-8266 після закінчення робіт за кожним з об'єктів та введення їх в експлуатацію безоплатно з балансу на баланс повинно було передавати об'єкти Кримській обласній раді по туризму та екскурсіях.

§ 8 договору від 03 грудня 1986 року Кримська обласна рада по туризму та екскурсіях після введення до експлуатації кожного пускового комплексу туристичного готелю „Восход” щорічно виділяє підприємству п/с В-8266 путівки у розмірі 80% від кількості додатково введених місць. Після завершення робіт щодо реконструкції та розширенню до 500 місць туристичного готелю „Восход” в повному обсязі відповідно до затвердженого проекту за підприємством п/с В-8266, закріплюється 240 місць на весь період практичної експлуатації туристичного готелю.

Отже, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта про те, що замовником будівництва обох спірних споруд є підприємство п/с В-8266, оскільки з умов договору про дольову участь від 03 грудня 1986 року вбачається, що Кримською обласною радою по туризму та екскурсіях передано підприємству п/с В-8266 саме право на здійснення функцій замовника щодо проектування та проведення відповідної реконструкції.

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги твердження апелянта щодо помилковості висновку господарського суду Автономної Республіки Крим про те, що забудовником спірних об'єктів є обласна рада по туризму та екскурсіях, зробленого на підставі архітектурно-планувального завдання № 43/85, яке було затверджено у листопаді 1985 року, тобто ще до укладення між обласною радою по туризму та екскурсіях і підприємством п/с В-8266 договору від 03 грудня 1986 року про дольову участь у реконструкції та розширені туристичного готелю „Восход”, оскільки дійсно як було встановлено в ході судового розгляду справи наказом Української Республіканської ради по туризму та екскурсіях № 23 від 07 лютого 1985 року вирішено затвердити завдання на проектування першої черги реконструкції туристичного готелю „Восход”. Листом виконавчого комітету Кримської обласної ради народних депутатів від 31 липня 1985 року № 433/01-38 погоджена реконструкція до 500 місць туристичного готелю „Восход”. У листопаді 1985 року затверджено архітектурно-планувальне завдання № 43/85, у якому забудовником вказано Кримську обласну раду по туризму та екскурсіях.

Дійсно всі ці дії та документи зроблені та погоджені до укладення договору, у всіх цих випадках замовником виступає Кримська обласна рада по туризму та екскурсіях. Слід відмітити, що в подальшому, укладаючи договір про дольову участь, сторони виходили з того, що саме Кримська обласна рада по туризму та екскурсіях є замовником проведення відповідних робіт, тому що як вже зазначалось вище відповідно до § 3 договору від 03 грудня 1986 року Кримська обласна рада по туризму та екскурсіях передала підприємству п/с В-8266 право на здійснення функцій замовника щодо проектування та проведення реконструкції, тобто передала право, яким дійсно володіла.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що висновок господарського суду Автономної Республіки Крим про те, що замовником проведення відповідної реконструкції є саме Кримська обласна рада по туризму та екскурсіях, зроблений не на підставі архітектурно-планувальне завдання № 43/85, як це зазначає апелянт, а з урахуванням та при комплексному аналізу всіх обставин та доказів по справі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Державне підприємство „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” твердить, що велося саме нове будівництво спальних корпусів, а не реконструкція існуючих, посилаючись на акти прийняття в експлуатацію спірних об'єктів. Однак, як слідує з наявних у матеріалах справи актів від 15 травня 1987 року та 12 грудня 1989 року, акти мають назву „Про прийняття до експлуатації закінченого реконструкцією спального корпусу”, тобто із назви вказаних актів вбачається, що державна приймальна комісія приймала до експлуатації саме закінчені реконструкцією об’єкти, а не нові об’єкти нерухомості.

Щодо посилань апелянта на те, що місцевий господарський суд при ухвалені оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, оскільки не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме статтю 396 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень вказаної статті особа,  яка  має речове право на чуже майно,  має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Главою 29 Цивільного кодексу України, а саме статтею 392, передбачено такий спосіб захисту права власності як його визнання. Однак, вказаною статтею закріплено, що власник майна може  пред'явити  позов  про  визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позивачем у позові про визнання права власності є власник індивідуально визначеного майна, право якого оспорюється або не визнається іншою особою.

У даному випадку позов пред’явлено фактично в інтересах Фонду державного майна України, який є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що здійснює визначені законами України повноваження власника державного майна, виконує функції з управління об'єктами права державної власності, що належать до сфери управління Фонду, у тому числі у процесі приватизації, реалізує державну політику в сфері приватизації державного майна, здійснює державне регулювання оціночної діяльності в Україні, а також виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю.

Державне підприємство „Харківський науково-дослідній інститут технології машинобудування” не надав суду доказів того, що Фонд державного майна України доручав йому звертатися з позовом про визнання права власності на спірне майно, тому твердження про порушення господарським судом норм матеріального права шляхом незастосування закону, який підлягав застосуванню, а саме статті 396 Цивільного кодексу України, є хибними.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що як на підставу для задоволення його позовних вимог Державне підприємство „Харківський науково-дослідній інститут технології машинобудування” посилається на те, що спірне майно нібито перебуває на його балансі, однак, відповідно до Роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 02 квітня 1994 року № 02-5/225 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності” та Листа Вищого арбітражного суду України від 31 січня 2001 року № 01-8/98 „Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом” знаходження майна на балансі підприємства не є ознакою його права власності. Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов’язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Також суд апеляційної інстанції вказує, що згідно із § 7 договору про дольову участь в реконструкції та розширенні туристичного готелю „Восход” до 500 місць у місті Алушта підприємство п/с В-8266 після закінчення робіт за кожним з об'єктів та введення їх в експлуатацію безоплатно з балансу на баланс повинно було передавати об'єкти Кримській обласній раді по туризму та екскурсіях. Однак, підприємством п/с В-8266 вказаний договірний обов’язок виконаний не був, про що свідчать претензійні листи, наявні у матеріалах справи та датовані 1995 роком. Отже, фактично Державним підприємством „Харківський науково-дослідній інститут технології машинобудування” утримується на балансі нерухоме майно, яке йому не належить, та яке повинно було бути передано безоплатно з балансу на баланс відповідно до умов § 7 договору від 03 грудня 1985 року.

Крім того, згідно з Державним актом на право постійного користування землею І-КМ №001328 Акціонерному товариству „Кримтур” була надана у постійне користування земельна ділянка площею 1,5934 га під розташування туристичного готелю „Восход” у відповідності до рішення Алуштинського міського виконавчого комітету Ради народних депутатів від 26 вересня 1997 року  № 691.

15 жовтня 1999 року на підставі рішення виконавчого комітету Алуштинської міської ради № 914 Кримському акціонерному товариству по туризму та екскурсіях „Кримтур” Алуштинською міською радою було видане свідоцтво від 26 жовтня 1999 року про право власності на туристичний готель „Восход”, міста Алушта, вул. Жовтнева, 11.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до складу права власності входять право володіння, користування та розпорядження майном. Володіння визнається законним, якщо воно засновано на достатній правовій основі.

Такою правовою основою у даній справі є правовстановлюючий документ –рішення виконавчого комітету Алуштинської міської ради № 914 від 15 жовтня 1999 року про оформлення права власності за Кримським акціонерним товариством по туризму та екскурсіях „Кримтур” на туристичний готель „Восход”, розташований за адресою: місто Алушта, вул. Жовтнева, 11.

Відповідно до частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України  власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Такий позов може бути пред'явлений до будь-якої особи, яка словами чи діями заявила про свої претензії на майно, яке перебуває у власності особи, право якої оспорюється. При цьому, позов є заходом превентивного характеру, який може бути пред'явлений, коли право ще не порушено, або існує реальна небезпека його порушення.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість звернення Кримського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Кримтур” із первісним позов до господарського суду Автономної Республіки Крим, а також про законність прийняття місцевим господарським судом рішення про визнання за Кримським акціонерним товариством по туризму та екскурсіях „Кримтур” права власності на туристичний готель „Восход” та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову Державного підприємства „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування”.

Керуючись статтями 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Харківський науково-дослідний інститут технології машинобудування” залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 8 серпня 2007 року у справі № 2-5/4082.1-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.В. Борисова

В.М. Плут