КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2007                                                                                           № 9/61б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від кредиторів:

1)          Державної податкової інспекції у Коропському районі – Пилипець Т.П. (дов. № 242 від 26.03.2007 року);

2)          закритого акціонерного товариства "Полікомбанк" – Величко Г.В. (дов. № 55 від 04.01.2007 року);

3)          Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області - Ніколаєнко С.В. (дов. № 16/91 від 10.01.2007 року);

4)          відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” - Томилко М.М. (дов. № 18/2578 від 25.12.2006 року);

5)          товариства з обмеженою відповідальністю “Грім-Є” – Гульченко Р.М. (дов. б/н від 11.04.2007 року);

від боржника -  Дуб’яга С.В. – директор (наказ № 39-к від 12.04.2005 року; паспорт № НМ 170589, виданий Коропським РВ УМВС України в Чернігівській області 13.01.2004 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного комерційного банку "Полікомбанк" м.Чернігів

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 20.04.2007

у справі № 9/61б (Iвченко С.М.)

за заявою                               Державного підприємства "Крисківський спиртзавод" Чернігівського Обласного державного об"єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Чернігівспиртгорілка"

до                                                   Державного підприємства "Крисківський спиртзавод" Чернігівського Обласного державного об"єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Чернігівспиртгорілка"

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20 квітня 2007 року, яка прийнята у справі № 9/61-б  (суддя – С.М. Івченко), за заявою боржника державного підприємства “Крисківський спиртзавод” Чернігівського обласного державного об’єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості “Чернігівспиртгорілка” (надалі - Боржник, Завод) про визнання банкрутом, затверджений реєстр вимог кредиторів Боржника із відповідними сумами вимог та з відповідною черговістю їх задоволення, у тому числі закрите акціонерне товариство "Полікомбанк" (надалі – Кредитор, Банк) визнано кредитором Боржника на суму 1 753262,73 грн., з них 1 509182,84 грн. (4 черга задоволення), 244 079,89 грн. (6 черга задоволення), а також додатково 125 грн. (1 черга задоволення) (з урахуванням ухвали господарського суду Чернігівської області від 26.04.2007 року у справі № 9/61-б про виправлення описки в ухвалі господарського суду Чернігівської області від 20 квітня 2007 року(т.7 а.с. 114-115). Також, розпорядника майна Боржника зобов’язано скликати у десятиденний термін збори кредиторів, надати суду протокол зборів та рішення комітету кредиторів (т. 7 а.с. 102-109).

Закрите акціонерне товариство "Полікомбанк", не погоджуючись з прийнятою ухвалою судом першої інстанції, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу в частині затвердження черговості задоволення вимог Банку та прийняти нове рішення, яким включити вимоги Кредитора в сумі 1 753262,73 грн. до першої черги задоволення, як вимоги, які забезпечені заставою майна боржника (т. 7 а.с. 119-123).

У судовому засіданні 23.07.2007 року представник закритого акціонерного товариства "Полікомбанк" уточнив апеляційні вимоги і просив скасувати оскаржувану ухвалу в частині затвердження черговості задоволення вимог Банку та прийняти постанову, якою включити вимоги Кредитора в сумі 1 509182,84 грн. до першої черги задоволення, як вимоги, які забезпечені заставою майна боржника; з включенням вимог у сумі 244 079,89 грн. (суми штрафних санкцій) до шостої черги задоволення представник Банку погодився (т. 7 а.с. 196-198).

Представники визнаних кредиторів Боржника - Державної податкової інспекції у Коропському районі, Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області, відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз”, товариства з обмеженою відповідальністю “Грім-Є”, у судовому засіданні 23.07.2007 року погоджуються з вимогами, що викладені Кредитором в апеляційній скарзі, а тому просять задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у наданих поясненнях (т. 7 а.с. 196-198).

Представник боржника у судовому засіданні 23.07.2007 року не погоджуються з вимогами, що викладені Кредитором в апеляційній скарзі, а тому просить залишити ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20 квітня 2007 року, що прийнята у даній справі, без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у наданих поясненнях (т. 7 а.с. 196-198).

Розпорядник майна Боржника та кредитор боржника – відкрите акціонерне товариство “Укртелеком” (Центр електрозв’язку № 3 Чернігівської філії ВАТ “Укртелеком”) у відзивах на апеляційну скаргу, № 99 від 10.07.2007 року (т. 7 а.с. 188) та № 689 від 26.06.2007 року (т. 7 а.с. 178), № 07/501 від 10.07.2007 року (т. 7 а.с. 190) відповідно, не погоджуються з вимогами, що викладені Банком в апеляційній скарзі, а відтак, просять залишити апеляційну скаргу Кредитора без задоволення, а оскаржувану у даній справі ухвалу – без змін.

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення всіх інших визнаних кредиторів Боржника та розпорядника майна Боржника про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги Банку, що підтверджується ухвалою від 02.07.2007 року у даній справі (т. 7 а.с. 176-177) з відміткою (на її зворотному боці) про направлення копій даної ухвали учасникам провадження у справі про банкрутство Заводу, у матеріалах справи містяться клопотання Центру електрозв’язку № 3 Чернігівської філії ВАТ “Укртелеком” № 689 від 26.06.2007 року (т. 7 а.с. 178), № 07/501 від 10.07.2007 року (т. 7 а.с. 190), розпорядника майна Боржника № 100 від 10.07.2007 року (т. 7 а.с. 187) та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бахмацькому районі Чернігівської області № 415 від 09.07.2007 року (т. 7 а.с. 185) розглядати апеляційну скаргу Банку без їх участі, а причини неявки представників інших визнаних кредиторів Боржника суду невідомі, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Кредитора без участі представників інших визнаних кредиторів Боржника та розпорядника майна Боржника.

Заслухавши усні пояснення представників Банку, інших кредиторів Боржника та Боржника в судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 05 лютого 2007 року було порушено провадження у справі № 9/61-б про банкрутство державного підприємства “Крисківський спиртзавод” Чернігівського обласного державного об’єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості “Чернігівспиртгорілка” в порядку ст. 53 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  (т. 1 а.с. 1).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20 лютого 2007 року у введенні процедури санації та призначенні керуючим санацією керівника Боржника відмовлено, розпорядником майна Боржника призначено арбітражного керуючого Рєзанову С.М., Завод зобов’язано подати у десятиденний строк оголошення до офіційного друкованого органу про порушення провадження у справі, визнано учасниками провадження у цій справі Чернігівський обласний сектор з питань банкрутства, Прокуратуру Чернігівської області, РВ Фонду державного майна України (т. 1 а.с. 145-146).

Закрите акціонерне товариство "Полікомбанк" звернулось до господарського суду Чернігівської області із заявою № 1-05/862 від 22.03.2007 року, в якій просило включити грошові вимоги Банку в сумі 1 762 319,83 грн. до реєстру вимог кредиторів Боржника, як вимоги що підлягають задоволенню в першу чергу (т. 4 а.с. 107-109). Кредитор обґрунтував свої вимоги заборгованістю Боржника за кредитним договором № 883 від 20.05.2003 року, що підтверджується рішенням господарського суду Чернігівської області від 01.07.2004 року у справі № 12/148 та рішенням господарського суду Чернігівської області від 06.04.2006 року у справі № 8/70, на виконання яких видані накази № 12/148 від 12.07.2004 року та № 8/70 від 18.04.2006 року, що знаходились на виконанні у державній виконавчій службі, виконавче провадження по яким зупинено, у зв’язку з порушенням справи про банкрутство Заводу, а також, забезпеченням зобов’язання Боржника за кредитним договором заставою майна відповідно до договорів застави № 884 від 20.05.2003 року та № 1278 від 04.08.2003 року. Банк вважає, що його грошові вимоги у сумі 1 762 319,83 грн. повинні бути включені до реєстру вимог кредиторів Боржника, як вимоги, що підлягають задоволенню в першу чергу, згідно умов кредитного договору, ст. 599 Цивільного кодексу України, норм Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та ст.ст. 14, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т. 4 а.с. 107-109).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20 квітня 2007 року затверджений реєстр вимог кредиторів Боржника із відповідними сумами вимог та з відповідною черговістю їх задоволення, у тому числі закрите акціонерне товариство "Полікомбанк" (надалі – Кредитор, Банк) визнано кредитором Боржника на суму 1 753 262,73 грн., з них 1 509182,84 грн. (4 черга задоволення), 244 079,89 грн. (6 черга задоволення), а також додатково 125 грн. (1 черга задоволення) (з урахуванням ухвали господарського суду Чернігівської області від 26.04.2007 року у справі № 9/61-б про виправлення описки в ухвалі господарського суду Чернігівської області від 20 квітня 2007 року) (т.7 а.с. 114-115).

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що вимоги Кредитора у сумі 1 753 262,73 грн. Боржником визнаються, однак заставне майно, яким забезпечувалися зобов’язання Боржника перед Банком, відсутнє, іншим майном Боржник не замінив відсутнє заставне майно, Банк та Завод не узгодили переліку майна, яким замінене відсутнє заставне майно, а за таких обставин вимоги банку мають бути включені до реєстру вимог кредиторів у четверту чергу задоволення (у частині суми непогашеного кредиту та відсотків за користування ним за період до порушення справи про банкрутство). При цьому, місцевий суд керувався нормами ст.ст. 11, 15, 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (т. 7 а.с. 102-109, 114-115).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Кредитора, Боржника та інших кредиторів Боржника у відкритому судовому засіданні, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду Чернігівської області від 20 квітня 2007 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Банку без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Кредитор в порушення вимог статті 33 ГПК України, не довів ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, як у суді першої інстанції, так і при апеляційному провадженні.

Так, в апеляційній скарзі Банк стверджує, що Боржник порушив свої зобов’язання за договором застави та норми ст. 43 Закону України “Про заставу” у зв’язку з відчуженням останнім арештованого майна (598000,89 тис. дал спирту), не замінивши їх аналогічними товарами такої ж або більшої вартості. При цьому, враховуючи, що застава припиняється у прямо визначених цивільним законодавством випадках, а укладені між Банком та Заводом договори застави не визнавалися недійсними у судовому порядку, Банк є кредитором Боржника, вимоги якого забезпечені заставою, а відповідно підлягають задоволенню у першу чергу. При цьому, на думку скаржника, реалізація заставленого майна не позбавляє банк статусу заставного кредитора, а розпорядник майна Боржника зобов’язаний окремо внести до реєстру вимоги Банку, як забезпечені заставою, згідно з його заявою та згідно з даними обліку Боржника, тобто незалежно від наявності чи відсутності заставленого майна на дату порушення справи про банкрутство.

Однак, вказані посилання не відповідають положенням чинного цивільного законодавства, законодавства про банкрутство та спростовуються наявними у матеріалах справи на момент прийняття оскаржуваної ухвали доказами.

Як вбачається з матеріалів справи на заставлене, згідно договору № 884 від 20.05.2003 року, укладеного між Банком, як Заставодержателем, та Заводом, як Заставодавцем (т. 4 а.с. 117-118), майно, а саме спирт вищої очистки, рішенням господарського суду Чернігівської області від 01.07.2004 року у справі № 12/148 звернуто стягнення заборгованості Заводу по кредиту, процентів за користування кредитом, пені за прострочку повернення кредиту, пені за прострочку повернення процентів по кредиту, держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 4 а.с. 121-122). На виконання даного рішення господарського суду видано наказ № 12/148 від 12.07.2004 року (т. 4 а.с. 123), з примусового виконання якого 07.10.2004 року відкрито виконавче провадження (т. 4 а.с. 127). Постановою Державної виконавчої служби від 25.10.2004 року серія АА № 215271 (т. 7 а.с. 4) на вищезазначене майно Боржника накладено арешт та заборонено його відчужувати.

Проте, на момент порушення провадження у справі про банкрутство Боржника та складання розпорядником майна реєстру вимог кредиторів, майно Боржника, яке було предметом застави за вищезгаданим договором, відсутнє. Факт відсутності зазначеного майна визнається як Боржником, так і Банком, відповідно до пояснень, які представники сторін надали у судовому засіданні 23.07.2007 року у суді апеляційної інстанції (т. 7 а.с. 196-198). При цьому, відповідно до пояснень представника Кредитора у даному судовому засіданні, Банк надавав дозвіл на реалізацію заставленого майна, а саме спирту вищої очистки, за умови, що кошти одержані від такої реалізації будуть направлені на погашення кредиту та сплати процентів за користування ним (т. 7 а.с. 196-198). Надання Банком згоди на реалізацію майна Боржника, що перебувала згідно умов договору у заставі, підтверджується, також, наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, листами, відповідно до яких Кредитор не заперечує проти зняття арешту з заставленого майна для його реалізації та погашення частини боргу (т. 7 а.с. 14, 33).

Відповідно до ст. 28 Закону України “Про заставу” застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Згідно частини 1 ст. 593 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладені вище обставини справи, наявні у її матеріалах докази, а також вимоги чинного цивільного процесуального законодавства, апеляційний господарський суд констатує, що з реалізацією заставленого майна Боржника, згоду на яку Кредитором було надано, право застави Банку припинилося відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 593 ЦК України. Таким чином, на момент складання розпорядником майна реєстру вимог кредиторів Боржника та прийняття оскаржуваної ухвали, Банк не міг бути віднесений до кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою та задовольняються у першу чергу у відповідності до ст. 31 Закону.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 31 Закону вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника, задовольняються у четверту чергу. Враховуючи положення наведеної норми Закону, а також, зроблений вище висновок про припинення права застави Банку у зв’язку з реалізацією заставленого майна Заводу, апеляційна інстанція зазначає, що віднесення судом першої інстанції вимог Банку до четвертої черги задоволення є правомірним.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Банком не доведена неправомірність віднесення місцевим господарським судом його кредиторських вимог до Боржника у сумі 1 509 182,84 грн. до четвертої черги задоволення та прийняття оскаржуваної ухвали в цій частині.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 1, 14, 15, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 32, 33, 34, 43, 91, 94, 99, 101 –105, 106  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 20 квітня 2007року у справі № 9/61-б залишити без змін, а апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства “Полікомбанк” без задоволення.

2.Справу №  9/61-б повернути до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

31.07.07 (відправлено)