Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.07                                                                                            Справа №  вх.56

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Шевченко  В. Ю. (доповідач по справі),

суддів:                                 Ткаченка  Б.О. суддів:                                 Лобань  О.І.

.

секретар судового засідання           Сувид О.В.

представники сторін:

від позивача:          Богославець В.П. –дов. №300 від 14.03.2007р., представник;

Коваленко Т.М. –дов. №1 від 01.01.2004р., представник;

від відповідача:          не з’явився

розглянувши апеляційну скаргу Фінансового управління Драбівської районної державної адміністрації на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.01.2007 р.

у справі №вх.56 (суддя Курченко Н.М.)

за  позовом  Фінансового управління Драбівської районної державної адміністрації

до                    Драбівської районної санітарно-епідеміологічної станції

про          визнання дій неправомірними та скасування усіх документів, прийнятих за наслідками таких дій,

в  с  т  а  н  о  в  и  в :

Фінансове управління Драбівської районної державної адміністрації звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Драбівської районної санітарно-епідеміологічної станції про визнання дій неправомірними та скасування усіх документів, прийнятих за наслідками таких дій.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.01.2007р. позовну заяву повернуто позивачу (а.с.1). Ухвала прийнята з посиланням на п.6 ч.3 ст.108 КАС України, відповідно до якої позовна заява підлягає поверненню позивачеві, як така, що не підсудна адміністративному суду.

Не погоджуючись із даною ухвалою, Фінансове управління Драбівської районної державної адміністрації звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.01.2007 р. та прийняти нову ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційним господарським судом ухвалою від 22.01.2007р. відкрито апеляційне провадження, відповідно до ухвал від 23.01.2007р. та 01.02.2007р., проведені підготовчі дії і призначено справу до апеляційного розгляду.

В судовому засіданні 15.03.2007р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою справу направити на розгляд в суд першої інстанції.

Відповідач в судове засідання не з’явився, але його нез’явлення не перешкоджає розгляду по суті апеляційної скарги.

Вивчивши надані матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, судова колегія апеляційного суду виходить із наступних обставин.

Матеріалами підтверджується, що безпосередньою причиною звернення позивача з позовом до суду є його незгода з наслідками розслідування причин виникнення професійного захворювання у працівника фінансового управління Мартенюк К.П. та складання відповідачем санітарно-гігієнічної характеристики. На думку позивача, відповідачем припущене порушення “Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004р. №1112.

Позовну вимогу Фінансове управління Драбівської районної державної адміністрації сформулювало таким чином що наполягає визнати неправомірними дії Драбівської районної санітарно-епідеміологічної станції та скасувати усі документи, прийняті за наслідками таких дій.

З урахуванням зазначеної обставини місцевий суд дійшов висновку, що позивач звернувся до господарського суду з адміністративним позовом без врахування правил предметної підсудності та без врахування, визначених законодавством про охорону праці прав потерпілих від нещасного випадку громадян, прав і обов’язків яких безпосередньо стосується позов, та які повинні залучатися до участі у справі, а також характеру спірних правовідносин, які пов’язані з трудовими і не є господарськими.

Дослідивши представлені докази, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена ухвала має бути скасована, а справа направлена на розгляд до суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто до вирішення в порядку адміністративного судочинства відноситься спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а ці суб’єкти відповідно зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб’єкта.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб’єкт владних повноважень –це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Якщо суб’єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб’єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами ГПК України ознак справи господарської юрисдикції, і повинен вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно ст. 39 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення” №4004-XII від 24.02.1994 р., „Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1109 від 22.06.1999 р., державний санітарно-епідеміологічний нагляд - це діяльність органів, установ та закладів державної санітарно-епідеміологічної служби по контролю за дотриманням юридичними та фізичними особами санітарного законодавства з метою попередження, виявлення, зменшення або усунення шкідливого впливу небезпечних факторів на здоров'я людей та по застосуванню заходів правового характеру щодо порушників.

Згідно пункту 2 Положення про державну санітарно-епідеміологічну службу Міністерства охорони здоров'я України, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 19.11.2002 р. №420, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 0612.2002 р. за №960/7248, систему державної санітарно-епідеміологічної служби МОЗ України становлять певні медичні установи до кола яких відносяться обласні, міські, міжрайонні, районні санітарно-епідеміологічні станції, в тому числі і Драбівська районна санітарно-епідеміологічна станція.

Відповідно до п. 68 “Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. №1112, усі виявлені випадки хронічних професійних захворювань і отруєнь підлягають розслідуванню. Професійний характер захворювання визначається експертною комісією у складі спеціалістів спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу згідно з переліком, що затверджується МОЗ.

Тобто, організація проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання є сферою діяльності відповідних державних закладів та їх посадових осіб, і спір, який виник в межах такої діяльності, відноситься до публічно-правових.

Судова колегія апеляційного суду не вважає що положення п. 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України та ст.12 ГПК України, на які послався господарській суд Черкаської області, є підставою для не прийняття до розгляду адміністративного позову Фінансового управління Драбівської районної державної адміністрації.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Таким чином, редакція зазначеної статті не містить вичерпного переліку спорів, які підвідомчі господарським судам і не є підставою для відмови в прийнятті до розгляду позовної заяви Фінансового управління Драбівської районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Право будь-якої юридичної особи, в тому числі і державної установи, звернутися до суду з позовною заявою, за наявності у неї відповідного обсягу правоздатності, не може бути обмежене.

Статтею 109 КАС України дано вичерпний перелік підстав для відмови в прийнятті позовної заяви.

Та обставина, що позивач в позовній заяві не визначився з тим, які саме документи відповідача підлягають скасуванню, як такі, що видані внаслідок протиправних дій посадових осіб чи державного органу, також не може слугувати підставою для відмови в реалізації права на звернення до суду.

Незалежно від того, чи є конкретно визначений позов обґрунтованим, юридична особа не позбавлена права на загальних підставах звернутися до суду та користуватися правами сторони в судовому процесі, що передбачено ст. 49, 51, 56, 59 КАС України.

Апеляційний суд вважає передчасним висновок місцевого суду що пов’язаність предмету дослідження по справі з проведенням розслідування професійного захворювання свідчить про непідвідомчість цього спору господарському суду.

Із позовної заяви вбачається що безпосереднім предметом спору у даній справі є дії суб’єкту владних повноважень, в тому числі складання офіційних документів. По відношенню до позивача така діяльність відбувалася не в межах трудових відносин.

Необхідність залучення до участі у справі фізичної особи, не може вважатися перешкодою до розгляду адміністративного спору, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України відносить третіх осіб до осіб, які беруть участь у справі (ст. 47 КАС України) і не містить положень, які б забороняли громадянам приймати участь в якості третіх осіб у справах адміністративної юрисдикції (ст.ст. 48,49,53 КАС України).

За викладених обставин, судова колегія апеляційного суду вважає, що висновок про непідвідомчість спору адміністративному суду місцевий суд зробив без належного з’ясування предмету спору та визначення осіб дії яких оскаржуються.

При розгляді скарги апеляційний господарський суд враховує позицію Верховного суду України викладену в постанові від 13.07.2004 року у справі №10/732, відповідно до якої суд, дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду (відмовляти в прийнятті позовної заяви).

Таким чином, відмова в прийнятті до розгляду позовної заяви Фінансового управління Драбівської районної державної адміністрації є порушенням права юридичної особи на звернення до суду і не ґрунтується на положеннях КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Черкаської області від 04.01.2007 року не відповідає чинному законодавству, в зв’язку з неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись Розділом VII „Прикінцеві та перехідні положення”, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 202, ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, –

у  х  в  а  л  и  в :

1.          Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Фінансового управління Драбівської районної державної адміністрації на ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.01.2007 року задовольнити.

2.          Ухвалу господарського суду Черкаської області від 04.01.2007 року скасувати повністю.

3.          Постановити ухвалу, якою направити справу за позовом Фінансового управління Драбівської районної державної адміністрації до Драбівської районної санітарно-епідеміологічної станції до господарського суду Черкаської області для продовження її розгляду.

4. Справу повернути до господарського суду Черкаської області.

Ухвала апеляційного господарського суду, відповідно до ст. 254 КАС України, набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                          Шевченко  В. Ю.                                            Судді:                                                                                      Ткаченко  Б.О.  Судді:                                                                                      Лобань  О.І.