СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

20.09.2007

Справа №2-9/11460-2007

За позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Сімферополь

до
відповідача 1) Центральної міської Ради м. Сімферополя, м. Сімферополь,
2)Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради, м. Сімферополь

третю особа КП ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя, м. Сімферополь

про зобов'язання до укладення
договору

Суддя Н.С. Пєтухова

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача  -
ОСОБА_2, представник за довіреністю від 31.08.2007 року.

Від відповідача  №1 - Лемтюжникова А.В. - пред-к, дов. пост.
№1/02.1-18 від 03.01.2007р.

Від відповідача  №2 - Колесніченко С.В. - пред-к, дов. пост.
№1004/40/03 від 12.06.2007р.

Третя особа - не з'явився

Суть спору: Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1. звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів -
Центральна районна  рада м. Сімферополя
та Фонд комунального майна Сімферопольської міської ради у якої просить
зобов'язати належного відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу
нежилих приміщень в підвалі - загальною площею 125,1 кв. м., розташованих у
будівлі за адресою, м. Сімферополь, АДРЕСА_1 Свої позовні вимоги позивач
мотивував тім, що з 1997 року є орендарем приміщення, розташованого за адресою
м. Сімферополь,АДРЕСА_1, на підставі договору оренди № 210, згідно
розпорядження Центральної районної ради м. Сімферополі від 22.12.1997 року №
221.

Керуючись нормами Закону України
«Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», які
передбачають право орендаря на приватизацію державного та комунального майна
шляхом викупу об'єкту оренди та реалізуючі своє Конституційне право на
власність, 29.09.2004 року позивач звернувся до Фонду комунального майна
Сімферопольської районної ради з заявою про включення об'єктів, що підлягають
приватизації на приватизацію нежилих приміщень в підвалі - загальною площею
125,1 кв. м., розташованих у будівлі за адресою, м. Сімферополь, АДРЕСА_1 Але
порушаючи вимоги ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)» відповідь на заяву про включення об'єктів, що
підлягають приватизації нежилих приміщень в підвалі - загальною площею 125,1
кв. м., розташованих у будівлі за адресою м. Сімферополь,АДРЕСА_1, від Фонду
комунального майна Сімферопольської міської ради, на адресу позивача не
надходила.

Представник Фонду комунального
майна Сімферопольської міської ради відзив на позовну заяву не надав, у
судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідач №1 проти позову
заперечує по мотивам, викладеним у відзиву на позов, пояснив що в силу наданих
повноважень Центральної районної раді м. Сімферополя, а також згідно Положенню
про порядок передачі в оренду комунального майна, яке є власністю
територіальної громади м. Сімферополя, затвердженого рішенням Сімферопольської
міської ради від 29.03.2007 року № 220 до компетенції виконавчих органів
районних в місті рад віднесено вирішення питань про передачу в оренду цокольних
та інших приміщень (підвалів), а саме передача у тимчасове користування.   Тоді
як у позові ставиться питання про відчуження приміщення. У зв'язку з чим
Центральна районна рада м. Сімферополя вважає, що є неналежним відповідачем у
даної справі.

Третя особа явку свого представника
у судове засідання не забезпечив. Про день слухання справи був сповіщений
належним чином. Ухвала суду була направлена на його адресу рекомендованою
кореспонденцією. Причина не явки представника третьої особі суду не відома.

У судовому засіданні 13.09.2007 р.
була оголошена перерва до 20.09.2007 р. до 12:00 годин.

20.09.2007 р. судове засідання
відбулось у присутності тих же представників сторін.

До Господарського суду 19.09.2007р.
від позивача надійшло уточнення позовних вимог до позовної заяви про
зобов'язання до укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення.
Керуючись статтею 22 Господарського процесуального Кодексу України позивач
просить зобов'язати Фонд комунального майна Сімферопольської міської Ради
укласти з суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1договір купівлі-продажу
нежилих приміщень в підвалі - загальною площею 125,1 кв. м., розташованих у
будівлі за адресою: м. Сімферополь, АДРЕСА_1.

Розглянувши матеріали справи, а
також додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

В с т а н о в и в:

Позивач - Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1. з 1997 року на підставі договору оренди № 210 від 23 грудня
1997 року орендує підвальне приміщення розташоване за адресою м. Сімферополь,
АДРЕСА_1, площею 125,1 кв. м.  під
розміщення кафе. У 1997 році договір оренди № 210 від 23 грудня 1997 року,
згідно розпорядження  Центральної
районної ради м. Сімферополя від 22.12.1997 року № 221, був продовжений на
новий строк та укладений у новій редакції під номером 261.

Згідно Угоди від 19.06.2007 року до
договору оренди нежилого приміщення від 23.12.2003 року № 261 поАДРЕСА_1,
загальна площа орендованих приміщень становить 125,1 кв. м., а також дія
Договору оренди № 261 подовжена до 19.05.2008 року, включно.

29 вересня 2004 року позивач
звернувся до Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради з заявою
про включення об'єктів, що підлягають приватизації на приватизацію нежилих
приміщень в підвалі - загальною площею 125,1 кв. м., розташованих у будівлі за
адресою, м. Сімферополь, АДРЕСА_1

Як свідчать матеріали справи,
відповідь на заяву про включення приміщень, розташованих у підвалі загальною
площею 125,1 кв. м. у будівлі за адресою, м. Сімферополь, АДРЕСА_1, позивач не
отримав та будь-яких дій з боку Фонду комунального майна Сімферопольської
міської ради відносно укладення договору купівлі-продажу вказаного об'єкту не
здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи,
вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України “Про оренду
державного та комунального майна", одним із способів приватизації
комунального майна є викуп його за договором оренди.

Відповідно до розділу V “Прикінцеві
та перехідні положення” Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
комунальна власність є “власністю відповідних громад, сіл, селищ, міст” і,
отже, її відчуження може відбуватися тільки за спеціальним рішенням власника
або уповноваженого ним органу, оскільки “органи місцевого самоврядування від
імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права
комунальної власності” (частина п'ята статті 60 Закону України “Про місцеве
самоврядування").

Приписами частини 4 статті 7 Закону
України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”
передбачено, що покупці подають до відповідного органу приватизації заяву про
включення підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків об'єктів,
що підлягають приватизації.

Згідно до вимог частини 1 статті
345 ЦК України, що регламентує підстави набуття права власності у разі
приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, фізична
або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного
майна та майна, що є в комунальній власності.

Керуючись положеннями та приписами
вказаних вище нормативно-правових актів, які передбачають право Орендаря на
приватизацію державного та комунального майна шляхом викупу об'єкту оренди,
реалізуючі Конституційне право на власність, позивач звернувся до Фонду комунального
майна Сімферопольської міської ради з заявою про включення об'єктів, що
підлягають приватизації на приватизацію нежилих приміщень в підвалі - загальною
площею 125,1 кв. м., розташованих у будівлі за адресою, м. Сімферополь,
АДРЕСА_1

Рішенням 37 сесії Сімферопольської
міської ради IV скликання від 24.01.2006 року “Про затвердження Програми
приватизації об'єктів комунальної власності Сімферопольської міської ради на
2006 рік”, була затверджена програма приватизації, за якої приватизації у тому
числі підлягають нежилі приміщення в підвалі - загальною площею 125,1 кв.м.,
розташовані у будівлі за адресою, м. Сімферополь, АДРЕСА_1 (далі - Об'єкт)
користувачем якого на дату прийняття Рішення є Позивач.

Але подальших дій стосовно
приватизації вказаного приміщення здійснено не було.

Регулювання відносин власності
закріплено в Конституції України, яка визначила коло об'єктів і суб'єктів права
власності (статті 13, 41, 142, 143), рівність усіх суб'єктів права власності
(стаття 13), гарантії права власності й обов'язки власників (статті 13, 41) та
встановила, що правовий режим власності має визначатися виключно законами
України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст. 345 ЦК України фізична
або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного
майна та майна, що є в комунальній власності.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України
“Про приватизацію державного майна”, відчуження майна, що є у комунальній
власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань
приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 2 Закону
України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)” об'єктом малої приватизації є окреме індивідуально визначене
майно. Згідно до норми, яка закріплена у статті 3 вказаного вище Закону України
"Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”,
приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу. Викуп
застосовується щодо об'єктів малої приватизації, зданих в оренду, якщо право на
викуп було передбачено договором оренди (стаття 11 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію”)”, ст. 289 ЦК
України).

Відмова у приватизації можлива
виключно у випадках, зазначених відповідно у частині третій статті 12 Закону
України “Про приватизацію державного майна” та абзаці другому частини п'ятої
статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств
(малу приватизацію)”. У решті випадків, тобто коли державними органами приватизації
у встановленому порядку прийнято рішення щодо приватизації об'єкта, такий орган
в подальшому не вправі відмовити в укладенні договору купівлі-продажу об'єкта
приватизації.

Так, згідно ч. 3 ст. 12 Закону
України “Про приватизацію державного майна” відмова в приватизації можлива
тільки у випадках, коли: особа, яка подала заяву, не може бути визнана покупцем
відповідно до статті 8 цього Закону; законодавством встановлено обмеження щодо
приватизації цього підприємства; майно у встановленому порядку включено до переліку
об'єктів (групи об'єктів), що не підлягають приватизації; об'єкт приватизації
знаходиться в заповідній зоні, або розташований у прибережних захисних смугах
морів, річок, озер на відстані ближче ніж 100 метрів від них.

Згідно ч.4 ст. 7 Закону України
“Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” покупці
подають до відповідного органу приватизації заяву про включення підприємства до
одного із зазначених у цій статті переліків об'єктів, що підлягають
приватизації. Згідно ч. 5 ст. 7 вказаного Закону, орган приватизації розглядає
подану заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає
підприємство до переліків, зазначених у частині першій цієї статті. Результати
розгляду не пізніш як через місяць з дня подання заяви доводяться до заявника у
письмовій формі. Відмова у приватизації можлива тільки у випадках, коли: особа,
яка подала заяву, не може бути визнана покупцем підприємства згідно з цим
Законом; є законодавчо встановлене обмеження на приватизацію цього підприємства;
не затверджено переліків, передбачених частиною першою цієї статті, а саме -
переліки об'єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній власності,
власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають:
продажу на аукціоні, за конкурсом.

Таким чином, наведене дозволяє
зробити висновок, що відповідачі безпідставно, не маючи жодної вказаної
підстави відмовили позивачу у приватизації об'єкту.

Як свідчать матеріали справи,
нежилі приміщення в підвалі - загальною площею 125,1 кв.м., розташовані у
будівлі за адресою, м. Сімферополь, АДРЕСА_1 не використовується для
теплопостачання, водопостачання, електропостачання, газопостачання і введення
мереж каналізації даного житлового будинку. У зв'язку з чим дане підвальне
приміщення є самостійним; індивідуально відособленим об'єктом, не є допоміжним
і не бере участь в обслуговуванні і життєзабезпеченні житлового будинку. Саме
на цій підставі вказані нежилі приміщення на законних підставах тривалий час
Фондом комунального майна здавалися в оренду і надалі приватизувувалися
суб'єктами підприємницької діяльності.

Невиконання з боку Фонду
комунального майна Сімферопольської міської ради Рішення 37 сесії
Сімферопольської міської ради IV скликання від 24.01.2006 року “Про
затвердження Програми приватизації об'єктів комунальної власності
Сімферопольської міської ради на 2006 рік”, яке в силу норм Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №
280/97-ВР є обов'язковим для виконання суб'єктами, якім воно адресоване,
призвело до порушення майнового права позивача на приватизацію шляхом викупу
Об'єкту оренди та привело до неможливості виникнення та переходу права
власності на орендоване майно до позивача.

Таким чином, позовні вимоги
позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті держмита і на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на відповідача
відповідно до ст.  49  ГПК України

У судовому засіданні  20.09.2007р. зі згодою сторін були оголошені
тільки вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене відповідно до ст.
84 ГПК| України і підписано  24.09.2007
р.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст. 49, 77, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Зобов'язати Фонд комунального майна
Сімферопольської міської ради  укласти з
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нежилих
приміщень в підвалі - загальною площею 125,1 кв. м., розташованих у будівлі за
адресою, м. Сімферополь, АДРЕСА_1.

2.          У позові до  Центральної міської Ради м. Сімферополя
відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Петухова Н.С.