ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 р.
№ 2-27/6398-2006(2-25/6398-2006)

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Коробенко Г.П. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь Автономної Республіки Крим (далі – відділення Фонду)

на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від                 03.04.-29.05.2007 та

постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.08.2007

зі справи  № 2-27/6398-2006 (2-25/6398)

за позовом відділення Фонду

до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим,              м. Сімферополь Автономної Республіки Крим (далі –Управління ДСО)

про стягнення 775 182 грн.,

за участю прокурора Автономної Республіки Крим, м. Сімферополь.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача –  не з’яв.,

відповідача –Гаврилюка С.І.,

прокурора – не з’яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Відділення Фонду в лютому 2006 року звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим в порядку статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з позовом про стягнення з Управління ДСО 775 182 грн. штрафних санкцій за нестворення робочих місць для працевлаштування інвалідів на підставі статей 19, 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі -  Закон).

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від           03.04-29.05.2007 (суддя Воронцова Н.В.) в позові відмовлено. У прийнятті зазначеного рішення місцевий господарський суд виходив з безпідставності позовних вимог.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 (колегія суддів у складі: Котлярова О.Л. –головуючий, судді Лисенко В.А. і Ткаченко М.І.) рішення місцевого господарського суду зі справи скасовано; провадження у справі припинено на підставі статті 80 ГПК України. У прийнятті зазначеної постанови апеляційна інстанція виходила з того, що даний спір є публічно-правовим та підлягав вирішенню за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України), а не в порядку господарського судочинства.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України відділення Фонду просить скасувати рішення та постанову попередніх судових інстанцій, справу передати до господарського суду Автономної Республіки Крим для розгляду за правилами КАС України. Скаргу мотивовано порушенням місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Причиною подання відділенням Фонду касаційної скарги, зокрема, є питання щодо правомірності припинення апеляційним господарським судом провадження у справі № 2-27/6398-2006(2-25/6398).

У зв’язку з набранням чинності Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України) з 01.09.2005 до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові спори, позивачами в яких є особи, на захист прав, свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб’єкта владних повноважень (статті 2, 3, 17, 50 і 104 названого Кодексу).

Відповідно до приписів статті 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт 4 статті 17 КАС України визначає, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб’єкта владних повноважень наведено в пункті 7 статті 3 КАС України: це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з статтею 8 Закону державне управління в галузі забезпечення соціальної захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, Міністерством охорони здоров’я України та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1434, Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінпраці та підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 9 цього ж Положення для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності його працівників.

За змістом статті 20 Закону саме Фонду соціального захисту інвалідів надано право стягнення адміністративно-господарських санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що даний спір за своїм змістом є публічно-правовим та на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів, а тому даний позов мав бути поданий та розглянутий за правилами КАС України.

Водночас, встановивши помилковість порушення провадження зі справи в порядку господарського судочинства, суд апеляційної інстанції правомірно скасував рішення місцевого суду та припинив провадження у справі згідно з приписами статті 80 ГПК України.

Такі ж правові позиції викладено й у пунктах 3 –6 рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 № 04-5/120 “Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам”.

Визначених законом підстав для скасування оскаржуваної постанови Севастопольського апеляційного господарського суду не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 зі справи № 2-27/6398-2006 (2-25/6398) залишити без змін, а касаційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів –без задоволення.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              Г. Коробенко

Суддя                                                                                              Б. Львов