ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.10.07                                                                                           Справа  № 4/1081-16/187

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                      Мурської Х.В.

суддів                                                          Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув матеріали апеляційної скарги Закритого акціонерного товариства «Автонавантажувач», смт. Шкло, без номера від 14.08.2007 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 24.07.2007 року

у справі № 4/1081-16/187, суддя Іванчук С.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автек-Сервіс», м. Київ

до відповідача – Закритого акціонерного товариства «Автонавантажувач», смт. Шкло

про стягнення 262 364 грн. 48 коп.,

за участю представників

від Позивача: Калмикова Ю.В.- представник;

від Відповідача: Гаврилюк О.Р. - представник.

Рішенням Господарського суду Львівської області  від  24.07.2007 року у справі № 4/1081-16/187 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автек-Сервіс»задоволено частково. З рахунку ЗАТ «Автонавантажувач» на користь позивача стягнуто 122 817 грн. 54 коп. основного боргу, відшкодовано судові витрати, у задоволенні решти позовних вимог –відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ЗАТ «Автонавантажувач»звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області  від  24.07.2007 року у даній справі скасувати в частині стягнення 1 709 грн. 42 коп., мотивуючи свої доводи тим, що місцевим господарським судом не взято до уваги факт переплати останнім коштів в розмірі 1 709 грн. 42 коп. згідно рахунку-фактури № СФ –86270 від 03.07.2006 року, а тому сума боргу перед ЗАТ «Автонавантажувач»фактично становить 121 108 грн. 12 коп.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автек-Сервіс»вимог ухвали суду від 14.09.2007 року в частині подання відзиву на апеляційну скаргу не виконало, однак його представник в судовому засіданні заперечила проти доводів скаржника, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, оскаржуване судове рішення залишити без змін, покликаючись на те, зокрема, що переплата в розмірі 1 709 грн. 42 коп. згідно рахунку-фактури № СФ –86270 від 03.07.2006 року зарахована позивачем в рахунок майбутніх платежів. Крім того, наголосила на тому, що накладна, на підставі якої виставлено рахунок-фактуру № СФ – 86270 від 03.07.2006 року, не була предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки позов заявлено про стягнення суми боргу згідно інших п’яти накладних.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 24.07.2007 року у даній справі –залишити без змін, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено, що згідно видаткових накладних:

- № РН-36436 від 18.07.2006 року на суму 70 327,20грн.;

- № РН-36557 від 18.07.2006 року на суму 1372, 68грн;

- № РН-37450 від 01.08.2006 року на суму 60 100 грн.;

- №РН-38802 від 21.08.2006 року на суму 70 996,64 грн.;

- № РН-39704 від 05.09.2006 року на суму 61021, 02грн. на підставі довіреностей серій ЯМС № 33 6479 від 31.07.2006 року та № 338060 від 21.08.2006 року ТОВ «Автек-Сервіс» поставило ЗАТ «Автонавантажувач» автозапчастини на загальну суму 263 817, 54 грн.

На підставі даних накладних, ТОВ «Автек-Сервіс»виставило на оплату ЗАТ «Автонавантажувач»рахунки-фактури, а саме:

- рахунок-фактуру № СФ-88152 від 18.07.2006 року на суму 70 327, 20грн. за отриманий товар по накладній № РН-36436 від 18.07.2006 року.

- рахунок -фактуру   № СФ-88288 від 18.07.2006 року на суму 1 372,68грн. за отриманий товар по накладній № РН-36557 від 18.07.2006 року;

- рахунок -фактуру № СФ-89526 від 01.08.2006 року на суму 60 100 грн. за отриманий товар по накладній № РН-37450 від 01.08.2006 року;

- рахунок - фактуру № СФ-92249 від 21.08.2006 року на суму 70 996, 64 грн. за отриманий товар по накладній № РН-38802 від 21.08.2006 року;

- рахунок-фактуру № СФ-92768 від 05.09.2006 року на суму 61 021, 02грн. за отриманий товар по накладній № РН-39704 від 05.09.2006 року;

Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень, відповідачем здійснено часткову оплату отриманого товару згідно вищеназваних накладних на загальну суму 141 000 грн., а саме: № 4695 від 29.12.2006 року на суму 30 000грн. та № 497 від 13.06.2007 року на суму 1 000 грн. з призначення платежу «згідно рахунку-фактури № СФ-92249 від 21.08.2006 року»; № 2373 від 17.08.2006 року на суму 40 000грн. з призначенням платежу «згідно рахунку-фактури № 89526 від 01.08.2006 року»; № 3314 від 24.10.2006 року на суму 10 000 грн. з призначенням платежу «згідно рахунку фактури № 92768 від 05.09.2006 року»та №2304 від 15.08.2006 року на суму 60 000 грн. з призначенням платежу «згідно рахунку-фактури №СФ-88152 від 18.07.2006 року».

Як свідчать матеріали справи, відповідачем поставку товару згідно вказаних накладних визнано, що вбачається, зокрема, з відзиву на позовну заяву та з апеляційної скарги та підтверджується гарантійним листом № 118 від 20.06.2007 року у відповідь на позовну заяву, згідно якого відповідач гарантував позивачу погашення заборгованості в розмірі 233 817, 54 грн. із розтермінуванням даної суми строком на п’ять місяців.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума основного боргу у розмірі 122 817 грн. 54 коп. (263817,54 –141000).

Оскільки, позов заявлено про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно накладних № РН-36436 від 18.07.2006 року на суму 70 327,20грн.; - № РН-36557 від 18.07.2006 року на суму 1372, 68грн; - № РН-37450 від 01.08.2006 року на суму 60 100 грн.; - №РН-38802 від 21.08.2006 року на суму 70 996,64 грн.; - № РН-39704 від 05.09.2006 року на суму 61021, 02 грн. і на підставі даних накладних, ТОВ «Автек-Сервіс»виставило ЗАТ «Автонавантажувач»на оплату рахунки-фактури, перелічені вище,  а рахунок-фактура № СФ –86270 від 03.07.2006 року, по якому, як твердить скаржник, ним було здійснено переплату в розмірі 1 709 грн. 42 коп. (і дані кошти позивачем зараховані як оплата за товар згідно накладної № РН-36436 від 18.07.2006 року), не був предметом дослідження в суді першої інстанції, то твердження скаржника про те, що  місцевим господарським судом безпідставно не взято до уваги факт переплати останнім коштів в розмірі 1 709 грн. 42 коп., є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Судова колегія вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій. Оскільки ні у видаткових накладних на поставку товару, ні у рахунках –фактурах не зазначено на підставі чого (договору чи замовлення) було проведено поставку товару, а п. 5.3. договору купівлі-продажу № СФ-84573 від 20 червня 2006 року, укладеного між ЗАТ «Автонавантажувач»(покупець) та ТОВ «Автек-Сервіс» (продавець), сторони обумовили, що посилання на номер та дату договору в платіжному дорученні є обов’язковою умовою, то позивачем безпідставно на підставі даного договору проведено нарахування штрафних санкцій

Згідно зі статтею 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У відповідності до вимог ст. 33  ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору ( ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Львівської області  відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для зміни чи скасування такого.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області  від  24.07.2007 року у справі № 4/1081-16/187 залишити без змін. апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                            Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                         Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                   Кордюк Г.Т.