ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

28.11.2007
Справа №2-13/8517-2007

За позовом – Військового прокурора Севастопольського гарнізону (м. Севастополь вул. Суворова, 27) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (м. Київ проспект Повітряно флотський, 6)

До відповідача 1: ТОВ «Євроойл» (м. Київ вул. Вінницька, 14/39)

До відповідача 2: Державного підприємства МОУ «Центральний військовий санаторій «Ялтинський» (м. Ялта вул. Свердлова, 32).

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Поліс-Крим» (м. Сімферополь вул. Садова, 60).

Про визнання недійсним контракту.

Суддя ГС АР Крим А.І. Жукова

Представники :

Від позивача: Тарасенко Н.В. – головний спец. відділу, від 23.06.2007 року.

Від відповідача 1: Нанаров О.О. – представник, дов. від 26.09.2007 року.

Від відповідача 2: не з’явився.

Від третьої особи: Петрушина О.В. – представник, дов. від 24.09.2007 року.

З участю прокурора – Пархоменко Д.П., посвідчення 229.

Сутність спору: Військовий прокурор Севастопольського гарнізону м. Севастополь звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом в інтересах держави в особі – Міністерства оборони України, м. Київ до відповідача 1 – ТОВ «Євроойл», м. Київ та відповідача 2 – Державного підприємства МОУ «Центральний військовий санаторій «Ялтинський», м. Ялта, за участю третьої особи ТОВ «Поліс-Крим», про визнання недійсним контракту.

Позовні вимоги мотивуються тим, що станом на 22.12.2004р., тобто на момент  укладання оскаржуваного контракту розпорядженням від 2 жовтня 2004р. № 6828/з Міністра оборони України була скасована довіреність директора Департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерства оборони України Веліжанського С.К. (видана Міністром оборони України 6 травня 2004р. № реєстраційний № 148/929), на підставі якої останній видав дозвіл № 227/4165 від 21 вересня 2004р. на відчуження споруд ДП МОУ “ЦВС “Ялтинський”.

Крім того прокурор посилається на те, що при укладанні контракту № 2212/01 від 22.12.2004р. був порушений передбачений законодавством (ст. 75 ГК України) порядок відчуження основних засобів державних підприємств, не проводився конкурсний продаж державного майна.

Представник ТОВ «Євроойл» проти позовних вимог заперечує за мотивами, що на момент укладення контракту представник мав належні повноваження на здійснення вказаного правочину.

Представник третьої особи також проти позовних вимог прокурора заперечує.

Представник Державного підприємства МОУ «Центральний військовий санаторій «Ялтинський» у судове засідання не з’явився, причини неприбуття суду невідомі. Про день та час слухання справи був сповіщений належним чином.

Слухання справи відкладалося у порядку статті 77 ГПК України.

Строк розгляду справи був продовжений за згодою сторін у порядку статті 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та думку прокурора, суд -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2004 року між відповідачем -1 та відповідачем -2 було укладено контракт № 2212/01. про купівлю-продаж об’єктів нерухомості, а саме: спального корпус № 3 літ. В., що включає веранду літ. в, в1, в2; спального корпус № 4 літ. А, що включає літ. а – веранду; спального корпус № 5 літ. Г, спального корпус № 6-а літ. Е; більярдної літ. Д; приміщення технагляду літ. Б, б, б1, б2; стоматологію літ. А, що включає веранду літ. а, а1, які розташовані за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, вул. Свердлова, буд. 43/ провулок Свердлова, буд.1.

Зазначене майно на даний момент час належить на праві власності ТОВ «Поліс-Крим» відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 09.09.2005р. укладеного між відповідачем -1 та ТОВ «Поліс-Крим».

Судом встановлено, що дозвіл № 227/4165 на відчуження споруд ДП МОУ “ЦВС “Ялтинський” був виданий 21 вересня 2004 р., а довіреність, на підставі якої він був виданий, визнано недійсною за розпорядженням Міністра оборони 2 жовтня 2004р. З чого слідує, що на момент видачі дозволу довіреність на підставі якої діяв директор Департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерства оборони України була чинною. Сам дозвіл не був скасований у встановленому законом порядку, а тому зберігав свою чинність навіть на момент укладення оскаржуваного контракту (вже після визнання довіреності нечинною) 22.12.2004р.

Таким чином, генеральний директор ДП МОУ “ЦВС “Ялтинський” при укладанні контракту діяв у межах своєї господарської компетенції на підставі дозволу на відчуження об’єктів нерухомості, виданого органом уповноваженим управляти державним майном в особі Міністерства оборони України.

Дійсність контракту, який оскаржується прокурором була встановлена раніше рішенням Господарського суду автономної Республіки Крим від 03.03.2005 року у справі № 2-19/4965-2005 за позовом ТОВ «Євроойл» до відповідача ДП МОУ “ЦВС “Ялтинський”, про визнання дійсним контракту, зазначене рішення не було оскаржено у встановленому законом порядку та набрало чинності.

Відповідно до статті 35 ГПК України, факти,   встановлені  рішенням  господарського  суду  під час розгляду однієї справи,  не  доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Крім того, прокурор стверджує про відсутність повноважень особи, яка видавала дозвіл на відчуження майна державного підприємства, посилаючись на те, що згідно розпорядження Міністра оборони України генерала армії Кузьмука О.І. від 02.10.2004р. № 6828/з, довіреності на право укладання договорів (угод, контрактів) видані до 01.10.2004р. та термін дії яких не закінчився вважаються недійсними.

Стаття 248 Цивільного кодексу України, серед підстав припинення довіреності, такої підстави, як визнання довіреності довірителем недійсною не передбачає. Недійсність правочину (довіреності) може бути визнана тільки судом (ст. 215 ЦК України).

У виконання вимог ст. 245 Цивільного кодексу України довіреність згідно якої було надано дозвіл на відчуження  державного нерухомого майна була нотаріально посвідчена та занесена в реєстр із присвоєнням номеру. Порядок нотаріального посвідчення довіреностей та порядок їх скасування чітко визначений Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5 відповідно до п. 150 зазначеної інструкції для скасування нотаріально посвідченої довіреності, довіритель повинен подати заяву про скасування довіреності до нотаріуса, який посвідчив довіреність, після чого нотаріус робить відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Із позовної заяви прокурора не вбачається, що дана процедура була дотримана.

Крім того суд звертає увагу на ту обставину, що дозвіл № 227/4165 на відчуження споруд ДП МОУ “ЦВС “Ялтинський” був виданий 21 вересня 2004 р., а довіреність, на підставі якої він був виданий, визнано недійсною за розпорядженням Міністра оборони 2 жовтня 2004р. З чого слідує, що на момент видачі дозволу довіреність на підставі якої діяв директор Департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерства оборони України Веліжанський С.К. була чинною.

Сам дозвіл не був скасований у встановленому законом порядку, а тому зберігав свою чинність навіть на момент укладення оскаржуваного контракту (вже після визнання довіреності нечинною) 22.12.2004р.

На цій підставі доводи прокурора відносно того, що генеральний директор ДП МОУ “ЦВС “Ялтинський” при укладанні контракту не мав дозволу на відчуження об’єктів нерухомості органу уповноваженого управляти державним майном в особі Міністерства оборони України, і діяв з перевищенням своєї господарської компетенції не знаходять підтвердження.

Крім того, слідчим в особливо важливих справах військової прокуратури ВМС України 06.07.2006 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за фактами зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень директором ДП МО України «Центральний військовий санаторій «Ялтинський» Шапталой О.С., щодо укладення ряду договорів на продаж об’єктів нерухомості, що належали санаторію, у тому числі й контракт № 2212/01 від 22.12.2004 року.

Відповідно до п. 4.2. Статуту ДП “ЦВС “Ялтинський” майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання, здійснюючи яке підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству України та цьому Статуту. Це положення статуту підприємства цілком відповідає змісту статті 74 ГК України, яка закріплює поняття державного комерційного підприємства.

Крім того, Вищий господарський Суд України в п. 2 Роз’яснень Президії від 02.04.1994р. № 02-5/225, зазначив, що при вирішенні спорів пов’язаних із захистом права державної власності і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, тобто підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності, визначеним статутом підприємства. Підприємство, якщо інше не передбачено статутом має право продавати і передавати іншим підприємствам належні йому будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби інвентар, та інші матеріальні цінності.

Відповідно до статті 75 ГК України державне підприємство вправі відчужувати майно, яке відноситься до основних засобів за згодою органу уповноваженого управляти державним майном і як правило на конкурентних засадах.

Прокурор та позивач посилаються на пункт 10 Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, яке затверджено наказом Фонду державного майна України № 1477 від 30 липня 1999 року, яким передбачено, що відчуження державного майна шляхом його продажу здійснюється виключно на конкурентних засадах - через біржі, на аукціоні, за конкурсом.

Суб'єкт господарювання після отримання погодження державного органу приватизації на відчуження майна шляхом його продажу (при здійсненні продажу через біржі, на аукціоні) забезпечує укладання договору з юридичною особою, яка має угоду про продаж майна, що перебуває у державній власності, з Фондом державного майна України.

Однак прокурором неправильно застосовано норми зазначеного положення відносно спірних правовідносин оскільки пункт 2 Положення визначає порядок відчуження суб'єктами господарювання державного майна, закріпленого за державними підприємствами, їх структурними підрозділами, функції з управління майном яких в установленому порядку передані до державних органів приватизації, державного майна, переданого в оренду у складі цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, орендодавцем якого є Фонд державного майна України, Фонд майна Автономної Республіки Крим, регіональні відділення Фонду державного майна України (далі - державні органи приватизації).

Органом управління державним майном яке передано за оскаржуваним договором є Міністерство оборони України, яке відповідно до норм чинного законодавства в особі директора Департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерства оборони України Веліжанського С.К. надало дозвіл на відчуження майна переданого за оскаржуваним договором.

Таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають нормам діючого законодавства та не підтверджені матеріалами справи.

У судовому засіданні оголошена вступна ат резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у повному обсязі та підписане 07.12.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.  49, 82 - 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.