ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.12.2007
Справа №2-9/14623-2007А

За позовом Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (95017, м. Сімферополь, пр. Кірова, 51-52/10а)

до відповідача Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Криму, м.Сімферополь

про стягнення 775 182,00грн.

Суддя господарського суду АР Крим Н.С. Пєтухова

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Свінобоєва О. С., пров. спец. відд., дов. №04-5/9 від 12.07.2007 р.

Від відповідача –  Менжелєєва Г.В. -   ю/к, дов. Пост. №17/1-2-2259/А від 19.07.07р.

Суть адміністративної  справи:

Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Криму про стягнення адміністративно - господарських санкцій у розмірі 775 182,00 грн. за невиконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2003-2004 році.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  згідно до акту перевірки вірогідності даних від 08.08.2005 р. відповідач по справі зобов’язаний був забезпечити в 2003 р. працевлаштування інвалідів на 69 робочих місцях,  фактично в 2003 р. на підприємстві працювало жодного інваліда, а у 2004 р. відповідач зобов’язаний був забезпечити працевлаштування інвалідів на 38 робочих місцях, фактично  у 2004 р. на підприємстві працював 1 інвалід.

Відповідач проти позову заперечує по мотивам, викладеним у відзиву на позов вих. №17/1-2-3301/хб від 12.11.2007р., а саме повідомив про те, що відповідачем в 2003р. повинно було створити 2 робочих місця для інвалідів, однак не було створено жодного, тому платіжним дорученням №461302 від 25.02.2005р. відповідач перерахував 25158грн. штрафних санкцій. В 2004р. відповідачем повинно було створити 2 робочих місця для інвалідів, однак було створено тільки одно місце, тому платіжним дорученням №461672 від 14.04.2005р. відповідач перерахував 15425грн. штрафних санкцій.

Розглянувши|розгледівши| матеріали справи, а також додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

Фонд України соціального захисту інвалідів діє відповідно затверджених на підставі ст. 10 та ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використанню цих коштів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1767 від 28.12.2001р., та Положення  про Фонд України соціальної захищеності інвалідів, затвердженого Постановою КМУ № 92 від 18.07.91р.

Згідно з п. 11 Положення про Фонд України соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 92 від 18.07.1991 року( з подальшими змінами та доповненнями) Фонд і його відділення в АР Крим, областях, місцях Києві та Севастополі є юридичними особами.

Абзацом  4 частини 3 вказаного Положення передбачено, що Фонд України соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним і повним надходженням до бюджету коштів від підприємств (об’єднань), установ и організацій, які не  забезпечують установлених  нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом  виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

08.08.2005 р. посадовими особами позивача по справі в присутності помічника прокуратури м. Сімферополь Березовченко Ю. Ю., оперуповноваженого ОГСБЕП СГУ лейтенанта міліції Пенчук І. В. з відома начальника відповідача полковника міліції Альошина В. А. було проведено перевірку достовірності даних, вказаних у звіті форми №10 –ПІ “Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» за 2002 –2004 р. р. відповідача по справі.

Перевірка проводилася за період 2002 –2004 р. р.

По результатам перевірки, відповідачем було складено акт перевірки достовірності даних від 08.08.2005 р.

В ході вказаної перевірки було зокрема  встановлено, що в 2003 р. на підприємстві працювало 1736 чоловік. Відповідно до ст.. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 05.077.2001р. №2606-Ш відповідачу необхідно було працевлаштувати 69 чоловік ( 1736 х 4% ),  при середньорічної зарплаті 7713 грн. ( 13389800 :1736 ) сума штрафних санкцій складає 7713 х 69 = 532197 грн. Відповідач  платіжним дорученням №461302 від 25.02.2005 р. перерахувало 25158 грн. штрафних санкцій. Недоотримане 532197 –25158 = 507039 грн.

Також в 2004 р. на відповідача працювало 945 чоловік. Таким чином відповідачу необхідно було працевлаштувати 38 чоловік ( 945 х 4% ). В даний період на відповідача працював один інвалід. При середньооблікової заробітної платі 7664 грн. сума штрафних санкцій за не зайняті робочі місця складає 283568 грн. ( 7664 х 37 ( 38 -1 )). Відповідач платіжним дорученням №461672 від 14.04.2005 р. перерахувало 15425 грн. Позивач дійшов висновку, що недоотримане за 2004 р. штрафних санкцій у розмірі 268143 грн. ( 283568 –15425 ).

В зв’язку з  вказаним,  Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом про стягнення  з відповідача 775182,00 грн. недоотриманих штрафних санкцій за незабезпечення нормативу робочих місць,  призначених для працевлаштування інвалідів у 2003 р. і 2004 р.

При таких обставинах справи, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити виходячи з наступних підстав.

Позивач  вказує на той факт, що  відповідачу в 2003 р. необхідно було працевлаштувати 69 чоловік ( 1736 х 4% ),  при середньорічної зарплаті 7713 грн. ( 13389800 :1736 ) сума штрафних санкцій складає 7713 х 69 = 532197 грн.

Судом встановлено, що відповідач  платіжним дорученням №461302 від 25.02.2005 р. перерахувало 25158 грн. штрафних санкцій.

Таким чином,  позивач вважає, що відповідачем ще не сплачено штрафних санкцій у розмірі  507039 грн. (  532197 –25158 = 507039 грн. ).

Судом встановлено,  що  позивач по справі звертався до суду  з   позовом до відповідача  по справі  з позовом про стягнення штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2003 р. в сумі 25158 грн. При цьому позивач позовні вимоги обґрунтовував тим,  що відповідач повинен був створити в 2003 р.   два робочих місця для працевлаштування інвалідів, однак відповідачем не було створено жодного робочого місця для інвалідів. За вказаним позовом судом було порушено справа №2-15/13259 -2004 р.

Рішенням ГС АР Крим від 26.11.2004 р. по справі  №2-15/13259 -2004 р позов позивача було задоволено у повному обсязі та стягнено з Управління державної служби охорони при ДУ МВС України в АР Крим  заборгованість по штрафним санкціям у розмірі 25158 грн. штрафним санкціям. Під час розгляду даної справи судом було встановлено,  що відповідач по справі повинен був створити  2 робочих місця для працевлаштування інвалідів, однак в 2003 р. відповідачем не було створено  жодного робочого місця для працевлаштування інвалідів. В зв’язку з  вказаним, ГС АР Крим  і було винесено вказане рішення від 26.11.2004 р.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.01.2005 р. апеляційну скаргу  Управління державної служби охорони при ДУ МВС України в АР Крим   було залишено без задоволення, а рішення ГС АР Крим  від 26.11.2004 р.  по справі  №2-15/13259 -2004 р було залишено без змін.

Таким чином, рішення  ГС АР Крим від 26.11.2004 р. по справі  №2-15/13259 -2004 р  вважається таким, що вступило в закону силу з 18.01.2005 р.

Судом встановлено, що відповідач  платіжним дорученням №461302 від 25.02.2005 р. перерахував 25158 грн. штрафних санкцій.

Оскільки рішенням ГС АР Крим від 26.11.2004 р. по справі  №2-15/13259 -2004 р  було встановлено,  що відповідач по справі повинен був створити в 2003 р.  саме   2 робочих місця для працевлаштування інвалідів,  суд не може прийняти доводи позивача про те,  що кількість місць, що відповідач повинен був забезпечити для працевлаштування інвалідів в 2003 р.  повинен складати 69 чоловік.

В зв’язку з тим,  що відповідач сплатив визначену судом суму штрафних санкцій у розмірі 25158 грн., то у відповідача відповідно і немає заборгованості по сплаті штрафних санкцій за 2003р.

Також під час перевірки було встановлено, що в 2004 р. на відповідача працювало 945 чоловік.  Таким чином, позивач вважає, що  відповідач  повинен був працевлаштувати 38 чоловік ( 945 х 4% ). В даний період на відповідача працював один інвалід. При середньооблікової заробітної платі 7664 грн. сума штрафних санкцій за не зайняті робочі місця складає 283568 грн. ( 7664 х 37 ( 38 -1 )). Відповідач платіжним дорученням №461672 від 14.04.2005 р. перерахувало 15425 грн. Позивач дійшов висновку, що недоотримане за 2004 р. штрафних санкцій у розмірі 268143 грн. ( 283568 –15425 ).

З вказаним суд  не може  погодитися в зв’язку з  наступним.

Відповідач дійшов такого висновку про кількість робочих місць для інвалідів,   виходячи  з загальної кількості працюючих в   Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в АР Крим.

Згідно до довідки №03/5-6-06/170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів є державною організацією, з державною формою власності.

Згідно до Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій у відділення Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції і обліку цих коштів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №1767 від 28.12.2001 р., суми штрафних санкцій перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету на рахунки органів Державного казначейства.

Згідно до ч. 2 Інструкції про порядок надходження, обліку і витрачання коштів Фонду України соціального захисту інвалідів бюджет Фонду соціального захисту інвалідів формується за рахунок надходжень від підприємств ( об’єднань ), установ і організацій , що не забезпечили додержання встановлених нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів ( абз. 2 ч.2 Інструкції ). Кошти передбачені абзацом другим, акумулюються на рахунках органів Державного казначейства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 05.077.2001р. №2606-Ш адміністрація підприємств (об'єднань),  установ  і організацій    (незалежно    від    форм        власності   і господарювання) зобов'язана створювати безпечні і не  шкідливі для здоров'я умови праці, вживати заходів, спрямованих на  запобігання інвалідності, на відновлення працездатності інвалідів.

У відповідності до п. 17 Положення “Про державну службу охорони при МВС України”, затвердженого постановою КМУ від 10.08.1993 р. №615, в редакції постанови КМУ від 15.08.2001 р.  №1053, на роботу до  відповідача приймаються особи. які досягли вісімнадцятирічного віку. за своїми фізичними даними і станом здоров’я здатні виконувати покладені на працівників охорони обов’язки та не мають судимості.

Відповідно до роз’яснень Міністерства праці і соціальної політики України від 17.04.1998 р. №22-1558 і Верховного суду України від 23.03.1998 р. №1- 483 на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ на поширюються нормативно –правові акти загального користування з питань трудових правовідносин, зокрема, Кодекс законів про працю України, Закон України “Про охорону праці» та тощо.  Правовий і соціальний статус працівників міліції регулюється Законом України “про міліцію”, Положенням “про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України”.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України “Про міліцію» встановлено, що на службу до міліції приймаються на контрактній основі  громадяни. які здатні за своїми особистими. діловими і моральними якостями, освітнім рівнем, фізичною підготовкою і станом здоров’я  виконувати покладені на міліцію завдання.

Наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 30.11.1993 р. №123. зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.1993 р. №196. охорона колективної і приватної власності. об’єктів. а також монтаж, ремонт і профілактичне обслуговування засобів охоронної сигналізації віднесені до Переліку робіт з  підвищеною небезпекою.

Листом Міністерства охорони здоров’я від 27.12.1999 р. №16.05/324 повідомляється. що медико –соціальні експертні комісії при винесенні трудових рекомендацій керуються діючим переліком робіт і професій, які заміщаються інвалідами.

Професії в сфері державної охорони при МВС України є небезпечними для здоров’я інвалідів,  відсутні у даному переліку, тому лікарі –експерти МСЕК  не вносять рекомендації щодо працевлаштування інвалідів  у цій сфері. З урахуванням стану здоров’я  інвалідів, віку, професійних навичок та інших факторів. їм рекомендуються професії і посади з більш полегшеними умовами праці.

Враховуючи той факт, що чинним законодавством України забороняється власнику або уповноваженому ним органу приймати інвалідів на роботу з підвищеною небезпекою  під загрозою  адміністративної або кримінальної відповідальності за порушення законодавства про працю та охорону праці, працевлаштування осіб з фізичними вадами  ( інвалідів ) на посади працівників міліції,  охорони та цивільної охорони буде протизаконним.

Персонал  Управління державної служби охорони при ДУ МВС України в АР Крим складається з працівників міліції охорони, які мають спеціальні звання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, вільнонайомних працівників ( у тому числі працівників цивільної охорони ), які не мають таких звань.

При цьому в системі    Управління державної служби охорони при ДУ МВС України в АР Крим існує категорія посад,  заміщення яких, з урахуванням вимог всіх вищезазначених нормативно –правових актів,  відповідає ознакам звичайних умов праці, а тому на вказані посади,  за думкою суду, можливо призначати громадян –інвалідів. Цими посадами є посади адміністративно –управлінського персоналу вільно найомного складу.

Судом встановлено, що в 2004 р. на відповідача працювало 945 чоловік, вказане підтверджується і актом перевірки позивача від 08.08.2005 р. При цьому з вказаного числа кількість вільно найомних працівників, які виконують роботу, віднесену до переліку робіт з підвищеною небезпекою складає 888 чоловік, а кількість вільнонайомних працівників адміністративно – управлінського персоналу складає 57 чоловік.

Таким чином, суд вважає,  що 4 % норматив необхідно обчислювати не з загального  числа працівників, що працюють на відповідному підприємстві, організації ( установи ), а з кількості працівників, що займають посади,  що відповідають ознакам звичайних умов праці.

Таким чином, кількість інвалідів,  що повинні працювати на відповідача в 2004 р. повинна складати не 38 чоловік,  як вказує позивач,  а  тільки два інваліда.

З урахуванням того, що у відповідача працював один інвалід, а повинно працювати 2, сума штрафних санкцій,  яку відповідач повинен сплатити до бюджету складає 15425 грн., яку   відповідач платіжним дорученням №461672 від 14.04.2005 р. вже  перерахував до держаного бюджету України.

До того ж треба вказати, що позивач не вказав жодної норми чинного законодавства України, що надавала би йому право вимагати стягнення недоотриманих  сум штрафних санкцій.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  -

П О С Т А Н О В И В :

1.          У позові відмовити.

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.