ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

18.10.07                                                                                           Справа№ 13/270А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,   при секретарі Малюшевському А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Новокалинівського виробничого управління житлово –комунального господарства Новокалинівської міської ради, м.Новий Калинів Самбірського району Львівської обл.

до відповідача: ДПІ у Самбірському районі, м.Самбір

про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення від 21 вересня 2006 року №/0

Представники сторін :

Від позивача: Шестюк О.М. –представник, Маслєннікова М.О. –представник (без доручення)

Від  відповідача: Легуцький І.І. –гол.держ.под.інсп. юр.відділу, Осідач А.Є. –гол.держ.под.рев.-інсп. відділу контрольно-перевірочної роботи.

Суть спору:

відкрито провадження у справі за позовом Новокалинівського виробничого управління житлово –комунального господарства Новокалинівської міської ради, м.Новий Калинів Самбірського району Львівської обл. до відповідача: ДПІ у Самбірському районі, м.Самбір про визнання недійсним податкового повідомлення –рішення.

З”ясовано:

в період з 29.08.2006 року по 11.09.2006 року Державною податковою інспекцією у Самбірському районі Львівської області було проведено виїзну планову перевірку Новокалинівського виробничого управління житлово-комунального господарства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 року по 30.06.2006 року, за результатами якої складено Акт перевірки № 305/23-1/31164710 від 11 вересня 2006 року «Про результати виїзної планової перевірки Новокалинівського виробничого управління житлово-комунального господарства з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 року по 30.06.2006 року».

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21 вересня 2006 року №/0, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 36632,50грн. за платежем податок на прибуток підприємства, що належить до комунальної власності, у тому числі за основним платежем 27540, 00грн. та за штрафними санкціями 9092,50грн. за порушення пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997 року №283/97-ВР.

Як вбачається з акту перевірки, на думку податкового органу, Новокалинівським ВУЖКГ  порушено пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997 року №283/97-ВР, в результаті чого занижено податок на прибуток в І кварталі 2005 року в сумі 7,1тис.грн., II кварталі 2005року на суму 7,0тис.грн., III кварталі 2005 року -7,1тис.грн., в І кварталі 2006 року - 6,4тис.грн.

Зокрема, як вбачається з п. 3.1.3 акту перевірки, відповідачем встановлено, що позивачем, в період з 01.01.2005р. по 30.06.2006р., порушено встановлений вказаними нормами Закону порядок нарахування амортизаційних відрахувань в зв'язку із тим, що позивачем проводилося нарахування амортизації на котельні, водонасосні, водонапірні споруди, мулові площадки, свердловини, резервуар запасної води, станції біологічної очистки (1 група), які були отримані безоплатно відповідно до рішення Новокалинівської селищної ради, в результаті чого було завищено нарахування амортизаційних відрахувань в І кварталі 2005 року на суму 28,2 тис. грн., в II кварталі 2005 року - 28,0 тис. грн., III кварталі 2005 року - 28,2 тис. грн., в І кварталі 2006 року - 25,6 тис. грн.

В результаті чого, на думку відповідача, позивачем занижено податок на прибуток в І кварталі 2005 року в сумі 7,1тис.грн., II кварталі 2005року на суму 7,0тис.грн., III кварталі 2005 року -7,1тис.грн., в І кварталі 2006 року - 6,4тис.грн.

Позивачем такі доводи відповідача вважаються такими, що суперечать нормам матеріального права, а тому податкове повідомлення-рішення від 21 вересня 2006 року №/0 підлягає визнанню недійсним, посилаючись на наступне:

пунктом 5.9 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (далі —Закон) встановлено порядок податкового обліку приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі —запасів).

Так, відповідно до абзацу першого цього пункту, платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості запасів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) які включаються до складу валових витрат згідно з Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

Тобто, відповідно до Закону, в перерахунку беруть участь лише ті запаси, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) які включаються до складу валових витрат.

Відповідно до пункту 5.1 ст. 5 Закону, під терміном "валові витрати виробництва та обігу" (далі—валові витрати) розуміють суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

При цьому, господарською діяльністю є будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою (пункт 1.32 ст. 1 Закону).

Згідно з підпунктом 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Водночас, абзацом четвертим п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Рішенням У-ї сесії 1-го демократичного скликання Новокалинівської селищної ради Самбірського району Львівської області №1 від 22 травня 2001 року «Про затвердженя акту прийому-передачі житлового фонду та об'єктів соцкультпобуту з Самбірської КЕЧ району у комунальну власність Новокалинівської селищної ради»затверджено ат приймання-передачі житлового фонду, комунальних споруд і об'єктів інфраструктури військового містечка №120 смт.Новий Калинів від 30.03.2001 року.

Також, рішенням У-ї сесії 1-го демократичного скликання Новокалинівської селищної ради Самбірського району Львівської області №2 від 22 травня 2001 року «Про передачу житлового фонду на обслуговування Новокалинівському ВУЖКГ та на баланс», у відповідності до ст.2 Статуту Новокалинівського виробничого управління житлово-комунального господарства, п.31 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Новокалинівською селищною радою було передано житловий фонд та об'єкти водоканалізаційного, теплогосподарства на обслуговування Новокалинівському ВУЖКГ, та на баланс як внесок у статутний фонд.

Відповідно до другого абзацу пп. 8.4.11 п.8.4 ст.8 Закону, для цілей цього пункту до придбання основних фондів та нематеріальних активів прирівнюються операції з включення таких основних фондів та нематеріальних активів до складу статутного фонду такої іншої особи, із подальшим включенням основних фондів до відповідних груп.

При цьому, платник податку, до статутного фонду якого внесено основні засоби, має збільшити балансову вартість таких основних фондів відповідно до 8.4.1 п.8.4 ст.8 Закону.

Отже, платник податку - отримувач основних фондів має право на амортизацію таких основних фондів за вартістю, за якою їх було внесено до його статутного фонду.

На виконання вказаних рішень Новокалинівської селищної ради, позивачем було поставлено на баланс вказані вище об'єти, в тому числі котельня, водонасосні, водонапірні споруди, мулові площадки, свердловини, резервуар запасної води, станції біологічної очистки (1 група), та визначено погоджену з органом місцевого самоврядування вартість.

Крім цього, що стосується відображення зазначеної операції, яка проводилася в 2001 році, то в даному випадку слід також керуватися листом ДПАУ від 06.03.2001 року №1087/6/15-1116 «Про амортизацію основних засобів, внесених до статутного фонду».

Зокрема, у вказаному листі Державна податкова адміністрація України повідомляє, що відповідно до підпункту 8.2.1. п.8.2 п.8 Закону під терміном «основні фонди»слід розуміти матеріальні цінності, що використовуються у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких поступово зменшується у зв'язку з фізичним та матеріальним зносом.

Під терміном «амортизація»основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею (п.п.8.1.1. ст.8 Закону).

Пунктом 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року №92 та зареєстрованого в Мін'юсті України 18.05.2000 року за №288/4509 (далі - П(С)БО 7), визначено, що первісною вартістю об'єктів основних засобів, які внесено до статутного капіталу підприємства визнається погоджена засновниками (учасниками) підприємства їх справедлива вартість.

Оскільки, в податковому обліку амортизації підлягають витрати на придбання основних фондів для власного виробничого використання (п.п.8.1.2. ст.8 Закону), то у цілях оподаткування П(С)БО 7 застосовується в частині порядку формування первісної балансової вартості основних фондів, що складається з витрат, безпосередньо пов'язаних з їх придбанням та доведенням до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою.

Таким чином, первісною балансовою вартістю основних засобів, що внесені до статутного фонду підприємства, визнається погоджена засновниками (учасниками) підприємства їх справедлива вартість. Розмір амортизаційних відрахувань звітного періоду за такими активами визначається в порядку встановленому п.п.8.3.1. ст.8 Закону.

Особливості відображення в обліку підприємствами теплопостачання і водопровідно-каналізаційного господарства надходження основних засобів, зокрема, шляхом отримання основних засобів в рахунок внесків до статутного капіталу, розглянуті в п.3.1.2 вказаного Посібника, з бухгалтерського обліку для підприємств комунальної галузі, затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України від 02.02.2004 року №20 (схвалено рішенням науково-технічної ради Держжитлокомунгоспу України від 27.11.2003 року №37).

Зокрема, перед тим, як відобразити в бухгалтерському обліку (поставити на баланс) об'єкт основних засобів, отриманий як внески засновника до статутного капіталу підприємства, в тому числі на безвідплатній основі, його слід оцінити згідно з вимогами абзацу 2 п.10 П(С)БО 7, де зазначається, що первісною вартістю основних засобів, що внесені до статутного капіталу підприємства, визнається погоджена засновниками (учасниками) підприємства їх справедлива вартість. Як вказано в додатку до П(С)БО 19 «Об'єднання підприємств»справедлива вартість основних засобів може прирівнюватись по землі і будівлях - до ринкової вартості.

Комунальні підприємства при передачі їм основних засобів в статутну діяльність повинні відображати збільшення статутного капіталу. Такий методологічний підхід дозволяється п.37 П(С)БО 2 «Баланс»підприємствам, для яких не передбачена фіксована сума статутного капіталу, до яких відноситься і позивач у справі.

Зокрема, в абзаці другому п.37 П(С)БО 2 зазначається, що підприємства, для яких не передбачена фіксована сума статутного капіталу, відображають у статті балансу «Статутний капітал»суму фактичного внеску власників до статутного капіталу підприємства. Підставою для обліку повинні слугувати правильно здійснені організаційно-юридичні процедури передачі місцевими органами самоврядування таких внесків та їх правильне документальне оформлення, що дозволяло б відображати статутний капітал підприємства в сумі фактичного внеску власника.

Зазначене вище, на думку позивача, спростовує доводи відповідача щодо неправильності нарахування амортизаційних відрахувань на котельні, водонасосні, водонапірні споруди, мулові площадки, свердловини, резервуар запасної води, станції біологічної очистки .

Відповідачем позов заперечено з підстав, викладених у поясненні на позовну заяву №13158/9/10-0 від 16.10.07р., зокрема зазначено, що проведенні перевірки встановлено, що нарахування амортизаційних відрахувань за період з 01.01.05 р. по 30.06.06 р. проводилося з порушенням пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України від 22.05.1997р. № 283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»в якому вказано, що амортизації підлягають витрати на придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання Підприємством проводилось нарахування амортизації на котельні, водонасосні, водонапірні споруди, мулові площадки, свердловини, резервуар запасної води, станції біологічної очистки ( І група ,які були отримані безоплатно відповідно до рішення Новокалинівської селищної Ради, в результаті чого було завищено нарахування амортизаційних відрахувань в І кварталі 2005року на суму 28,2 тис. грн., в II кварталі 2005р.-28,0 тис.грн., III кварталі 2005року-28,2 тис.грн., в І кварталі 2006року- 25,6 тис.грн.

Вищевказані порушення призвели до заниження податку на прибуток в І-кв. 2005року на суму 7,1 тис. грн.. II кварталі 2005 року на суму 7,0 тис.грн., III кварталі 2005року -7,1 тис.грн, в І кварталі 2006року -6,4 тис.грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази у їх сукупності, господарським судом відзначається наступне:

у позовній заяві позивач посилається на п.п 8.4.11 п. 8.4 ст. 8 Закону України від 22.05.1997р. № 283/97-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» і зазначається, що  для цілей цього пункту, до придбання основних фондів та нематеріальних активів прирівнюються операції з включення таких основних фондів та нематеріальних активів до складу статутного фонду такої іншої особи. При цьому, платник податку, до статутного фонду якого внесено основні засоби, має збільшити балансову вартість таких основних фондів відповідно до 8.4.1 п.8.4 ст.8 Закону.

Як вбачається з акту перевірки, у відповідності до статуту Новокалинівського ВУЖКГ, затвердженого рішенням III сесії І демократичного скликання Новокалинівської селищної ради від 29.12.2000р. №2, статутний фонд не створювався, що підтверджено поданою заявою форми №1-ОПП від 16.03.2001р. Новокалинвського ВУЖКГ до Самбірської ОДПІ.

Частиною 4 ст. 78 Господарського кодексу України передбачено, що статутний фонд комунального підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно входить, до реєстрації його як суб'єкта господарювання. Мінімальний розмір статутного фонду комунального підприємства встановлюється відповідною місцевою радою.

Для проведення змін до установчих документів комунальних підприємств згідно ч. 4 ст.57 Господарського кодексу України статут суб'єкта повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів.

Отже, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

постановив:

1.В адміністративному позові відмовити повністю.

2. Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя                                                                                                       Станько Л.Л.