СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
М      У К Р А Ї Н И
"12" листопада 2007 р.
Справа № 13/86-АП-07
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Зибцевій А.
В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом приватного підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції в
м. Нова Каховка Херсонської області
визнання дій неправомірними.
участю представників сторін:
позивача - представник ОСОБА_2, дов. №247 від 16.05.06.
лютому 2007 року приватний підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернулась до
господарського суду з позовною заявою про визнання неправомірними дій та
бездіяльності ДПІ у м. Нова Каховка по проведенню перевірки  05.05.06,
скасування акту Державної податкової інспекції у м. Нова Каховка
Херсонської області від 05.05.06р. № 21020027/0233, скасування протоколу про
адміністративне правопорушення від 05.05.06.
Ухвалою від 6 лютого 2007
року господарський суд Херсонської області відкрив провадження в
адміністративній справі  в частині
позовної вимоги про  визнання
неправомірними дій та бездіяльності ДПІ у м. Нова Каховка по проведенню
перевірки від 05.05.06 . Щодо вимог про скасування акту Державної податкової
інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області від 05.05.06р. № 21020027/0233,
та скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 05.05.06 було
відмовлено  у відкритті провадження за
ст. 109 КАС України з посиланням  не те,
що дані вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Ухвала суду позивачем не оскаржена.

В позові зазначено, що 05 травня 2006
року посадовими особами податкової інспекції проведено перевірку кіоску
"Лотос", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належить позивачу,
щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, за результатами
якої складено акт від 05.05.06р. № 21020027/0233. В акті перевірки від 05.05.06
викладено  порушення позивачем п.1, 13
ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" від 06.07.95 №
265/95-ВР та ст.6 Декрету КМУ "Про акцизний збір" від 26.12.92р. №
18-92, а саме: проведення розрахункової операції на суму 31 грн. 40 коп. без
застосування РРО; невідповідність суми готівкових коштів на місті проведення
розрахунків (722 грн. 65 коп.) сумі, зазначеній в денному звіті РРО - 30 грн.
20 коп.; продаж тютюнових виробів за цінами вищими, ніж встановлено виробником
- продано 1 пачку цигарок "LD slims" по ціні 1,70 грн., тоді як
допустима вартість не може перевищувати ціну 1,65 грн.

В позові зазначено, що  три чоловіка, представившись працівниками
податкової інспекції, зайшли в кіоск, змішали
кошти ПП ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_3, яка також здійснювала підприємницьку
діяльність в цьому кіоску, вказавши в акті, що всі грошові кошти належать ПП
ОСОБА_1, хоч ОСОБА_3 заперечувала дану обставину. На думку позивача, працівники
відповідача, котрі проводили перевірку, перед її здійсненням зобов'язані були
пред'явити посвідчення  та направлення на
перевірку, проте ними цього не зроблено, а тому це є порушенням розпорядження
ДПА України  від 20 травня 1997 року №
89-р „Про посвідчення на перевірку";
позивач також зосереджує увагу на положеннях статті 11-1 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні", за якою встановлено підстави та
порядок проведення планових та позапланових перевірок. За його твердженнями
цією статтею встановлена заборона на проведення планових виїзних перевірок за
окремими видами зобов'язань перед бюджетом. Крім того, оскільки позивачу
невідомо яка проводилась перевірка: планова чи позапланова; то ним зроблені
припущення про проведення позапланової перевірки, проте її проведення є
незаконним, так як позапланова перевірка може здійснюватись лише за рішенням
суду, якого не існувало.

За висновками акту перевірки від
05.05.06р. № 21020027/0233 податковою інспекцією було прийнято податкове
повідомлення - рішення від 15.05.06р. № /0, яким за порушення п.1, 13
ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" від 06.07.95р. №
265/95-ВР  до позивача застосовано
фінсанкції на загальну суму 3462 грн. 25 коп. Рішенням від 15.05.06р. №
/0, прийнятим також за актом від 05.05.06р. № 21020027/0233, до позивача
за порушення ст.6 Декрету КМУ "Про акцизний збір" від 26.12.92р. №
18-92 застосовано фінсанкцію 1000,00 грн.

12.02.07 позивач заявив клопотання про
збільшення  позовних вимог та скасування
рішень від 15.05.06 № /0,  №
/0. Але в судовому засіданні представник позивача відмовився від
збільшення позовних вимог, заявивши, що рішення ДПІ оскаржуються в іншому
судовому провадженні. Також представник позивача вточнив, що він оскаржує дії
посадових осіб по незаконному проведенню перевірки, а також бездіяльність ДПІ у
м. Нова Каховка, яка не дала своєчасної відповіді на скарги ПП ОСОБА_1 від
22.05.06 28.05.06

За змістом статті 2 вказаного
Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень,
крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до визначення наданого у пункті 1
статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір,
у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить
до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий характер
та на нього поширюється просторова сфера дії Кодексу адміністративного
судочинства України. А тому, враховуючи суб'єктний склад оспорюваних
правовідносин та нормативно-правовий припис пункту 6 Прикінцевих та Перехідних
положень КАС України, за яким до початку діяльності окружного адміністративного
суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським
судом за правилами КАС України, даний спір підвідомчий господарським  судам України.

Відповідачем (Державна податкові
інспекція у м. Нова Каховка) позовні вимоги не визнаються з посиланням на
законність проведеної перевірки з тих підстав, що  положення статті 11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні" не розповсюджуються на порядок
проведення перевірок по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу відповідно до Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" та перевірок по контролю за дотриманням вимог Закону
України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки
останні закони є спеціальними по відношенню до першого, так як статтями 11-1 та
11-2 визначено підстави, порядок та умови проведення органами державної
податкової служби планових і позапланових перевірок своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), до яких перевірки з питань контролю за здійсненням розрахункових операцій
у сфері готівкового та безготівкового обігу
та дотриманням законодавства про обіг алкогольних напоїв і тютюнових
виробів не відносяться. Відповідач також вказує на наявність направлень у
працівників, що здійснювали перевірку, на безпосереднє проведення перевірки. На
думку відповідача, ним не порушено порядку проведення перевірок, оскільки для
проведення перевірок такого виду не потребується в обов'язковому порядку
рішення суду. За змістом даного акту перевірка здійснена на підставі серед
іншого статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні"
та Законів України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і „Про державне
регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Крім цього, з акту перевірки
вбачається, що при перевірці була присутня ПП ОСОБА_1, яка зауважень до акту не
висловлювала. При цьому працівниками податкового органу отримано пояснення від  продавця кіоску ОСОБА_3, котра також
підтвердила зазначені обставини щодо реалізації товару.

Заслухавши пояснення представників,
з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд визнав
позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з врахуванням
наступного.

З фактичних матеріалів справи
встановлено, що уповноваженими представниками відповідача, діючими на підставі
направлень № 0051/00349 , №0050/000350 від 05 травня 2006 року Раїлко В.В. та
Микитюк О.А.  проведено перевірку ПП
ОСОБА_1 щодо контролю за дотриманням вимог чинного законодавства у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг. В процесі проведеної перевірки
було встановлено, що ПП ОСОБА_1 здійснює торгівлю в кіоску  „Лотос” по АДРЕСА_1, в якому торгує також ПП
ОСОБА_3, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування. Кіоск належить
чоловіку позивачки -ОСОБА_4.

ПП ОСОБА_1 знаходиться  на звичайній системі оподаткування, здійснює
торгівлю підакцизними товарами. Позивачка надала суду договір між нею та ПП
ОСОБА_3 про те, що доручають одна одній реалізовувати товари у відсутності
іншої.

Під час проведення цієї перевірки
податковим органом встановлено факт проведення ОСОБА_3 розрахункової операції
без застосування реєстратора розрахункових операцій на суму 31,70 грн., що є
порушенням пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг", невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі готівкових коштів, яка зазначена  поточному звіті реєстратора розрахункових
операцій на суму 692,45 грн., що є порушенням
пункту 13 названої статті 3 Закону, а також роздрібна торгівля
тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін,
встановлених виробником.

Статтею 1 Закону „Про державну
податкову службу в Україні" встановлено, що до системи органів державної
податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні
податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та
Севастополя), районах у містах. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8
Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого виконує
безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових адміністрацій та
державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за
додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом порядку, а також роботу пов'язану із проведенням боротьби з незаконним
обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням реєстрів імпортерів,
експортерів, оптових та роздрібних торговців, місць зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів; застосуванням у випадках, передбачених
законодавством, фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької діяльності за
порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного,
плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.  Крім того, за пунктом 2 частини 1 статті
11  даного Закону здійснення такого
контролю віднесено до прав органів державної податкової  служби. Безпосередньо правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" (надалі Закон про РРО). Так, статтями 15 та 16 цього Закону
встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Контролюючі
органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або
позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або
позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України. Крім того, за
змістом Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" (надалі Закон № 481/95-ВР) ним визначаються основні засади
державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і
роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я
громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом
алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Таким чином, на підставі викладених
правових позицій слідує висновок про наявність у податкових органів права на
проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер,
щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), а також дотримання норм обігу
алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Статтями 11-1, 11-2 Закону № 509-ХІІ
передбачено підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок.
Проте, як слідує з назви статті 11-1: „Підстави та порядок проведення органами
державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів)", а також з визначення поняття планової,
позапланової  перевірки, підстав їх
проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави
та порядок проведення перевірок щодо своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

В той же час, згідно до частини 7 статті
11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом про
РРО, вважаються позаплановими. Системний аналіз статті 11-1 названого Закону
надає можливість стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані
визначення як планових, так і позапланових перевірок, передбачені конкретні
підстави для їх проведення. Зокрема, позаплановою виїзною перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової
служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин: Ці
підстави  спрямовані на контроль
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону . При цьому,
віднесення до позапланових перевірок, які здійснюються в межах повноважень
податкових органів, визначених Законом про РРО, не означає, необхідність
застосування названих вище підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону
«Про державну податкову службу в Україні», оскільки за текстом цієї статті, як
зазначено вище, підстави проведення позапланових перевірок направлених на
контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів) стосуються лише позапланових перевірок,
спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).

В свою чергу, статтею 11-2 Закону
«Про державну податкову службу в Україні»посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та
іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1)
направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу
державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави,
дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових
осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку.
Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу
державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової
служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення
позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення
позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення. Ненадання
цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових
осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової
виїзної перевірки.

У зв'язку із зазначеним судом
констатується помилковість думки позивача про необхідність здійснення перевірок
податковими органами, визначених Законом про РРО із дотриманням порядку та
підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону «Про державну податкову
службу в Україні», в тому числі і щодо обов'язковості пред'явлення направлення
на перевірку.

Наказом Державної податкової інспекції у
м. Нова Каховка № 14 від квітня 2006 року вирішено проводити позапланові
перевірки суб'єктів господарської діяльності з метою  контролю за додержанням ними порядку
проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), оптової та роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами відповідно до графіків
перевірок, які складаються сектором оперативного контролю відділу
контрольно-перевірочної роботи. При цьому відповідальними за проведення
перевірок призначені серед інших старші державні податкові ревізори-інспектори
Микитюк О.А. та Раїлко В.В. Зазначеним особам відповідачем були видані
направлення на перевірку ПП ОСОБА_1 за № 0050 та № 0051.

На підставі викладеного, суд
констатує  наявність у відповідача на
проведення планової та позапланової перевірки дотримання позивачкою приписів
Закону про РРО.

Посилання позивачки на
незаконність  перевірки суд вважає
необґрунтованим, оскільки посадові особи були допущені до перевірки, про що
свідчить запис в журналі перевірок. Якщо позивачка вважала перевірку
незаконною, вона мала б не допускати
посадових осіб ДПІ до перевірки. Таких доказів суду не надано.

Разом з тим, суд вважає, що перевірка
була проведена з порушеннями. Зміст акту перевірки та пояснення посадових осіб
ДПІ свідчать про те, що  розрахункову
операцію проводила ОСОБА_3 у відсутність ПП ОСОБА_1  Вона власноручно  писала пояснення, складала опис готівкових
коштів. До акту перевірки додані пояснення ОСОБА_3, в яких, зокрема,
говориться, що вона взяла купюру «50 грн.», поклала її до загальної каси, та із
загальної каси дала здачу  Також  суду надана розписка ОСОБА_3, яка свідчить,
що на час перевірки в кіоску  знаходилось
722 грн. 65 коп., але не вказано , що це грошові кошти  знаходились на місці проведення розрахунків
саме ПП ОСОБА_1. Отже у сукупності із твердженням ОСОБА_3, яка свідчить
про  складання грошових коштів обох
підприємців, така розписка не є належним доказом знаходження 722 грн. 65 коп.
саме на місці проведення розрахунків ПП ОСОБА_1 Не виключається  ймовірність того, що грошові кошти
знаходились на місці проведення розрахунків приватного підприємця ОСОБА_3. В
поясненні до акту, ОСОБА_3 також не стверджує, що грошові кошти поклала до каси
ПП ОСОБА_1, а вказує, що кошти були покладені до «загальної каси». Належність
цієї «загальної каси»перевіряючими не встановлена.

Викладене свідчить, що перевірка
проведена в присутності особи, на яку залишила товарно-матеріальні цінності
позивачка, тобто ОСОБА_3 була матеріально-відповідальною особою позивачки на
момент перевірки. Разом з тим підпису ОСОБА_3, як матеріально-відповідальної
особи немає в акті перевірки, що може свідчити про неознайомлення її з
викладеними в акті перевірки обставинами, зауважень до  акту перевірки вона також не писала.

Як пояснили представники позивачки,
ПП ОСОБА_1 не була присутня при
встановленні фактів порушень (проведенні розрахункової операції,
підрахунку грошових коштів), коли ПП ОСОБА_1 прибула на торговий об'єкт акт
перевірки складався, вона підписала акт перевірки про ті обставини, свідком
яких або учасником яких не була. Отже відомості акту перевірки про те, що
перевірка здійснена в присутності ПП ОСОБА_1 (арк.1 акту), з вказівкою її адреси,
року народження, даних паспорту, не відповідають дійсності.

За таких обставин, перевірка
проведена з порушенням вимог Інструкції про порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердж. наказом
ДПА України № 110 від 17.03.01. Дана Інструкція передбачає, що за результатами
перевірки повинен складатись акт в 2 примірниках, що підписується посадовими
особами, які проводили перевірку, а також керівником та головним бухгалтером
підприємств, суб'єктом підприємницької діяльності, а у випадку його відсутності
-матеріально відповідальною особою суб'єкта підприємницької діяльності. В
даному випадку, акт складений  в
односторонньому порядку тільки  двома
посадовими особами ДПІ, він не був пред'явлений на підпис та ознайомлення  матеріально-відповідальній особі
підприємця,  вона  не була ознайомлена з своїми обов'язками,
правами і відповідальністю.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень,
обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладені обставини,
вчинення дій, пов'язаних з проведенням перевірки ПП ОСОБА_1  здійснено з перевищенням повноважень та
порушенням вимог законодавства, і суд визнає їх протиправними.

Що стосується  бездіяльності ДПІ у м. Нова Каховка, яка
полягала в залишенні скарг без розгляду, суд вважає позовні вимоги такими, ще
не підлягають задоволенню. Відповідь на скаргу ОСОБА_3 надана  30.06.06 ДПА у Херсонській області.

В судовому засіданні проголошено вступну
та резолютивну частини постанови та повідомлено про дату, час і місце складення
її повного тексту

На підставі  зазначених правових норм і керуючись статтями
158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

П О С Т А Н О
В И В:

1. Позов задовольнити
частково. Визнати неправомірними дії посадових осіб ДПІ у м. Нова Каховка по
проведенню перевірки  приватного
підприємця ОСОБА_1 05.05.06.

2. В задоволенні позову щодо визнання
неправомірною бездіяльності ДПІ у м. Нова Каховка Херсонської області
відмовити.

3. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова
або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

4. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
В.В. Хом'якова

Постанову
складено у повному

обсязі
та підписано 03.12.07р.