ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03.12.07
Справа № 1/499

Суддя
Н.М.Зюбанова, розглянувши матеріали справи за позовом

Приватного
підприємця  ОСОБА_1, м.  Попасна Луганської області

до
приватного підприємця ОСОБА_2, м. Первомайськ Луганської області

третя
особа з боку відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, -  Управління праці та соціального захисту
населення м. Первомайська Луганської області

про
стягнення  32520 грн. 00 коп.

в
присутності позивачаОСОБА_1представника позивача ОСОБА_4дов. від
11.09.07 б/н; відповідача ОСОБА_2представника  відповідача ОСОБА_3дов. від 17.09.07 №
4249; від третьої особи -не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: про стягнення 32520 грн. 00 коп. боргу.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 29.11.07 було
оголошено перерву до 03.12.07, 10-00.

Ухвалою від 18.09.07 у порядку ст. 69 ГПК України суд продовжив
строк вирішення справи  на два місяці за
погодженням сторін.

У засіданні суду 18.09.07 позивачем подано заяву про зміну
підстави позову, згідно якої
за поясненнями позивача спір виник при виконанні сторонами договору від
01.05.06 оренди посадочних місць в автомобілях, які здійснюють пільгове перевезення
громадян /арк. справи 51-52, т. 1/, у п. 3.4 якого передбачено умову про
проведення розрахунків з орендодавцем у розмірі 20% від загальної суми договору
при надходженні субвенцій у неповному обсязі. При цьому слід зазначити, що
даний договір відрізняється від того, що був вказаний у позові та доданий до
нього /арк. справи 14-15, т. 1/ двома умовами, а саме - посиланням у п. 3.1 на
Додаток та пунктом 3.4 договору, у решті умови двох договорів однакові.

Відповідач у запереченнях на позов зі зміненою підставою вимоги
позивача відхиляє з посиланням на те, що за укладеним сторонами договором
оренди від 01.05.06 не досягнуто згоди щодо суттєвої умови про вартість
орендованого майна, а тому договір є таким, що не відбувся у відповідності до
ст. 181 ч. 8 ГК України; оскільки додаток сторонами не підписаний,  він не може бути доказом у справі згідно ст.
654 ЦК України.

За листом від 23.08.07 № 09-2575 третьою особою у справі надані
пояснення, за змістом яких зазначено, що у березні 2006 року в управлінні відбулись
тендерні торги на закупівлю послуг з перевезення автотранспортом міського та
приміського сполучення громадян пільгової категорії, переможцем яких став
відповідач у даній справі приватний підприємець
ОСОБА_2У зв"язку з фінансуванням управління в не повному обсязі о
фінансовим управлінням, перерахування відповідачу у справі коштів також
здійснювалось не повністю.

Дослідивши обставини справи, надані  матеріали, вислухавши позивача, відповідача
та їх представників, суд  дійшов до
наступного.

Так, між приватними підприємцями ОСОБА_1/позивачем/ та
ОСОБА_2/відповідачем/ було укладено договір оренди посадочних місць в
автомобілях, які здійснюють пільгове перевезення громадян від 01.05.06.

При встановленні даного факту укладання правочину між сторонами у справі,
суд виходить з того, що :

- по-перше, договір оренди посадочних місць не передбачений як
окремий вид договорів ані у ЦК України, ані у ГК України, тому відсутні
спеціальні правові норми щодо регулювання вказаних договорів. Однак, у
відповідності до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам
цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень
актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд;
сторони в договорі не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства,
якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов"язковість
для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із
суті відносин між сторонами. Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

- по-друге, розглядаючи спір, суд має встановити дійсну правову
природу правовідносин сторін, а не виходити тільки з назви договору;

- по-третє, ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є
укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов
договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені
законодавством як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також
усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що укладений
сторонами 01.05.06 договір оренди посадочних місць за характером правовідносин
сторін є договором про надання послуг, правове регулювання якого здійснюється
ст. 901 ЦК України:

- за договором про надання послуг одна сторона /виконавець/
зобов"язується за завданням другої сторони /замовника/ надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності,
замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами не складався
акт приймання-передачі посадочних місць, що є притаманним для орендних
правовідносин, дані місця не визначені індивідуальними ознаками, вони не
переходили у користування відповідача, який визначений "орендатором".

Щодо узгодження ціни за укладеним договором від 01.05.06, то у п.
3.1 вказано, що "орендна плата перераховується на рахунок орендодавця
після надходження державних субвенцій Орендатору.(Додаток)". Суд
дійшов висновку, що позивач та відповідач узгодили "Розрахунок оренди
посадочних місць в автомобілях, які здійснюють пільгове перевезення громадян
щомісячно у 2006 році по маршруту м. Первомайськ-Гірське /2 автобуси/" на
загальну суму 4200 грн. 00 коп., оскільки сторони надали однакові за змістом
примірники даного Додатку /арк. справи 16 та 53, т. 1/; на нього зроблено
посилання у договорі, який є підставою позову, відповідач не заперечує розмір
визначеної суми; у відповіді на претензію позивача від 11.01.07 № 1 /арк.
справи 17, т.1/ він зазначає про укладення договору та визначення такої оплати,
одержання субвенцій не у повній сумі у травні 2006 року. Таким чином, сам
по собі факт не підписання приватними підприємцями  Додатку до договору не може свідчити про
відсутність узгодження ними ціни договору. Відповідачем, який вважає договір
оренди посадочних місць від 01.05.06 таким, що не відбувся, не наведено норму
закону, якою передбачено необхідність підписання такого Додатку. Посилання у
відзиві на позов на ст. 654 ЦК України не може бути прийнято до уваги судом,
оскільки даною статтею регулюються питання форми зміни або розірвання договору,
а не укладання. Фактичні дії сторін, у тому числі проведення відповідачем
часткової оплати у сумі 1080 грн. 00 коп.,
свідчать про узгодження ціни договору від 01.05.06.

При цьому слід зазначити, що у даному листі відповідач зазначає
про направлення також листа від 01.09.06 про розірвання договору. Позивач
заперечує факт одержання такого листа. Як докази одностороннього розірвання
договору від 01.05.06, за твердженням відповідача саме того, який є підставою
позову, ним надані лист за № 2 від 01.09.06 та журнал вихідної кореспонденції.
Однак, суд не приймає їх як належні докази, оскільки договором передбачено
можливість його одностороннього розірвання за ініціативою відповідача тільки
за невиконання або неналежне виконання умов договору, у той час, як у листі
від 01.09.06 № 2 йдеться про розірвання договору через недостатнє фінансування.
Тому у даному випадку відповідач мав вирішувати питання про розірвання договору
у судовому порядку, що ним не було зроблено.

Таким чином, за умовами укладеного договору позивач прийняв на
себе зобов"язання здійснювати перевезення пільгової категорії громадян на
двох посадочних місцях в кожному з автомобілів /марки Івєко НОМЕР_1, ПАЗ
НОМЕР_2, Газель СПВ НОМЕР_3за маршрутами: Первомайськ-Гірське /2 маршрути/,
Первомайськ-п.Стахановець/, а відповідач - перераховувати оплату на рахунок
позивача.

Позивач у справі має ліцензію Міністерства транспорту України від
29.08.04 зі строком дії до 29.08.07 на здійснення діяльності по внутрішнім
перевезенням пасажирів.

З матеріалів справи та укладеного сторонами договору вбачається,
що проведення розрахунків за ним пов"язувалось з фактом одержання
відповідачем державних субвенцій, оскільки ним було укладено договори від 01.04.06
та від 22.08.06 з Управлінням праці та соціального захисту населення
Первомайської міської ради про відшкодування витрат по перевезенню
автотранспортом пільгової категорії населення на міських та приміських
маршрутах. У відповідності до наданих третьою особою у справі платіжних
доручень та листа Управління державного казначейства у м. Первомайську від
02.10.07 № 741  відповідачем одержано
569999 грн. 00 коп. державних субвенцій /арк. справи №№ 28-36, 70 т.1/.

У відповідності до листа Управління праці та соціального захисту
населення Первомайської міської ради від 27.11.07 № 10-3876  відповідач здійснював перевезення особистим
транспортом, який обліковувався у відповідних розрахунках, фінансування
здійснювалось тільки ОСОБА_2за автомобілі марки Івєко НОМЕР_1, ПАЗ НОМЕР_2,
Газель СПВ НОМЕР_3 фінансування не проводилось.

За таких обставин для визначення настання строку виконання
грошового зобов"язання з боку відповідача умови п. п. 3.1 та 3.4 договору
від 01.05.06 не можуть прийматись до уваги. За листом від 11.01.07 № 1/2007
позивачем заявлено відповідачу претензію про сплату боргу у сумі позову, яку
відповідачем одержано та надано відповідь.

Виконання позивачем своїх зобов'язань по наданню послуг на
загальну суму 33600 грн. 00 коп. за вказаним договором за період з
травня по грудень 2006 року підтверджено
матеріалами  справи,  зокрема, доданими до справи дублікатами
/копіями/ дорожніх листів з врахуванням листа Луганського регіонального
управління автобусних станцій від 20.11.07 № 8/24-777, у якому зазначено,
що за даними диспетчерських журналів Горської автобусної станції маршрут
"Первомайськ-Горськ АС" обслуговувався у 2006 році автомобілями марки
Івєко НОМЕР_1, ПАЗ НОМЕР_2.

Щодо заперечень відповідача про неналежне надання послуг по
перевезенню, то згідно п. 4.3 договору від 01.05.06 відповідач
зобов"язаний перевіряти наявність орендованих місць та їх використання.
Тому, заперечуючи проти позову, відповідач має підтвердити документально факти
неналежного виконання позивачем умов договору, однак, за наданими ним актами
/арк.. справи 77-79, т. 2/, складеними в односторонньому порядку без участі
позивача, по двох зазначені інші автомобілі ніж передбачені договором. За актом
від 25.08.06 вказано про відсутність надання послуг по перевезенню пільгової категорії
з 10.00 по 11.30, але зміст укладеного договору не містить умов, яким чином має
коригуватись сума вартості послуг щоденно при кількості рейсів в день -10.
Також відсутні у договорі від 01.05.06 умови щодо того, якими документами мають
підтверджуватись надані послуги, а тому позивач не обмежений у колі доказів,
які надаються ним у підтвердження позову, у тому числі договори про надання
послуг від 19.05.06 № 9, трудові договори з водіями, паспорти міського та
приміського автобусного маршруту загального користування /з щоденним режимом
перевезення/.

Відповідачем частково було здійснено оплату послуг у сумі 1080
грн. 00 коп., тому утворилась заборгованість на суму 32520 грн. 00 коп. та
позивач звернувся до суду.

Таким чином матеріалами справи підтверджено невиконання
відповідачем зобов'язання по сплаті боргу за послуги.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від
зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином,
зокрема, відповідно до умов договору.

За таких обставин позов підлягає до задоволення повністю. Судові
витрати покладаються на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

У зв"язку з тим, що позивачем при зверненні до суду держмито
сплачено не у повній сумі, оскільки за квитанціями № 135 та № 674 сплачено 325
грн. 00 коп., до державного бюджету слід достягнути 0,20 грн. держмита.

На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 901 ЦК України, Декрету
КМ України “Про державне мито” від 21.01.93 № 7-93,  керуючись ст. ст. 49, 77, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в :

1.          Позов
задовольнити  повністю.

2. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2, ідент.
номер НОМЕР_6 на користь приватного підприємця ОСОБА_1,АДРЕСА_1  ідент. номер НОМЕР_5  -32520 грн. 00 коп. боргу, 325 грн. 20 коп.
державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, видати на виконання наказ позивачу після
набрання рішенням законної сили.

3. Достягнути з приватного підприємця ОСОБА_1,                         АДРЕСА_1  ідент. номер НОМЕР_5  на користь державного бюджету України 0,20
грн. державного мита на п/р 0006, банк: ГУДКУ у Луганській області,
одержувач УДК у м. Луганську ГУДКУ у Луганській області, МФО 804013, , код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095,
видати наказ ДПІ у м. Первомайську Луганської області.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення -07.12.07.

Суддя
Н.М.Зюбанова