ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2007
Справа №2-29/10153-2007

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний Торговий Дім» (1. м.Сімферополь, вул.Київська,1а; 2) м.Сімферополь, вул. Воровського,65).

До відповідача – Фонду майна АР Крим (м.Сімферополь, вул. Севастопольська,17).

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –

Кримське республіканське підприємство «Проектний інституту проектування об’єктів комунального будівництва» (м.Сімферополь, вул. Київська,1).

Про визнання договору та додаткової угоди до нього продовженими.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача –  Дубаненко С.І. – представник, довіреність від 17.10.06р. №63/02-06.

Від відповідача  – не з’явився.

За участю третьої особи – не з’явився.

Суть спору: Позивач – ТОВ «Південний Торговий Дім» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Фонду майна АР Крим про визнання договору №1 від 01.01.2001р. та додаткової угоди від 05.05.2007р. про продовження строку договору діючим на тих самих умовах.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач необґрунтовано має намір провести конкурс на право укладення договору оренди нерухомого майна, що є предметом спірного договору. При цьому, позивач посилається на те, що їм належним чином виконуються обов’язки по договору оренди, та спірний договір є продовженим на підставі п. 5.7 спірного договору та ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідач у відзиві на позов просить в задоволенні позовних вимог відмовити, при цьому посилається на невідповідність спірного договору ст. 287 ГК України та ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Крім того, відповідач посилається на те, що він не виступав орендодавцем за спірним договором, та цей позов не має вимог саме до Фонду майна АР Крим.

Третя особа у письмових поясненнях по суті спору зазначила, що позивач за час дії договору оренди, належним чином виконував свої зобов’язання, з боку сторін спірного договору, будь-які заяви про припинення або зміну умов спірного договору відсутні.

За клопотанням сторін строк вирішення спору продовжувався в порядку ст. 69 ГПК України.

Розгляд справи відкладався відповідно до ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2000 року між Кримським Державним проектним інститутом «Кримкомунпроект» (Кримським республіканським підприємством "Проектний інститут проектування об'єктів комунального будівництва") - Орендодавцем і балансоутримувачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південний торговий Дім» - Орендарем, укладений договір оренди нежилого приміщення, а саме: приміщення №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10, загальною площею 111,8 кв.м. строком на один рік з 01 січня 2000 року по 01 січня 2001 року (а.с. 19-22).

Цей договір погоджений власником приміщення - Фондом майна Автономної Республіки Крим.

Приміщення за цім договором передані та прийняті за актом прийому-передачі (а.с. 25).

01 січня 2001 року між тими ж сторонами був укладений договір № 1 оренди нежилого приміщення, строком до 01 січня 2002 року (а.с. 27-30).

Суд встановив, що позивач сумлінно протягом усього строку договору виконував умови укладеного договору, вчасно й у повному обсязі сплачував орендні платежі на поточний рахунок 3-ї особи, виконав за власний рахунок поточний ремонт орендованих приміщень, усував за свій рахунок виникаючі ушкодження, використовував приміщення винятково по його цільовому призначенню, утримував приміщення в порядку, передбаченому санітарними, протипожежними правилами експлуатації встановленого в приміщеннях санітарно-технічного й інженерного обладнання.

Відповідно до п.п. 5.7 договору оренди від 01.01.2001р. укладеного договору, орендар, який сумлінно виконав обов'язок за договором, має переважне право на продовження договору. У випадку відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору після закінчення протягом місяця, він уважається продовженим на той же строк і на тих же умовах.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Суд встановив, що заяв про припинення договору ні від однієї зі сторін не надходило, строк договору щорічно продовжувався по додаткових угодах на один рік.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 29.01.2007 року № 01/268, відповідач повідомив позивача про проведення конкурсу на право укладання договору оренди нерухомого майна, що є предметом спірного договору.

Відповідно до ст. 287 ГК України, орендодавцями щодо державного та комунального майна є:

1) Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом;

2) органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності;

3) державні (комунальні) підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна, а з дозволу орендодавців, зазначених у пункті 2 цієї статті, - також щодо цілісних майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна.

Стаття 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачає, що орендодавцями є: фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних  підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло  до  статутних фондів господарських товариств, створених у процесі  приватизації  (корпоратизації), що є державною власністю, крім  майна,  що  належить  до  майнового  комплексу Національної академії  наук  України та галузевих академій наук; органи,  уповноважені Верховною  Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності; підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне  підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв.м.

Враховуючи наведенні норми та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що Фонд майна АР Крим не є орендодавцем майна за спірним договором, докази того, що Фонд майна АР Крим оспорює або не визнає фактичну дію договору в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач не представив суду відповідні докази, що обґрунтовують позовні вимоги до Фонду майна АР Крим.

За викладених обставин, а також враховуючи те, що Фонд майна не є стороною у спірному договорі, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.