ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

04.12.2007                                                                Справа №  13/502-ПН-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства  з обмеженою відповідальністю "Старт"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області

за участі представників сторін:

від позивача –Снєткової А.Є.(представника за дорученням),

від відповідача –Андрушкевич О.С. (представника за дорученням),

про визнання за позивачем права власності  на нерухоме майно:  магазин-ларьок, площею 24,5 м2; магазин-палатка; побутовий вагончик; асфальтно-бетонне покриття площею 100 м2; споруди ринку (торгівельні прилавки) в кількості 22 шт;

в с т а н о в и в:

Заявлені вимоги ґрунтуються на  положеннях статей 328, 659 Цивільного кодексу України, на підставі яких, на думку позивача, він є власником спірного майна, яке оспорюється відповідачем.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на недоведеність тверджень позивача про оспорювання його права власності на спірне майно.

Розгляд справи розпочато в судовому засіданні 13 листопада з відкладенням до 4 грудня поточного року.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 27 травня 2004 року між товариством  з обмеженою відповідальністю „Старт” та регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за змістом якого позивач придбав майновий комплекс у складі: магазину-ларька; магазину-палатки; побутового вагончика; асфальтно-бетонного покриття; споруд ринку (торгівельні прилавки), що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Веселе.

На виконання умов договору відповідач за актом приймання-передачі № 11 від 1 червня 2004 року передав позивачу обумовлене майно, чим виконав взяті на себе зобов’язання.

В подальшому позивачем було зареєстровано безпосередньо сам договір в Державному реєстрі правочинів, доказом чого є Витяг з Державного реєстру правочинів № 316316 від 16.11.2004 р., та власне право власності на придбане майно, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4616739 від 02.09.2004 р.

Поряд з цим слід зазначити, що за змістом статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Крім того, за статтею 386 того ж Кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб’єктів права власності, а за статтею 392 Кодексу власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Названі правові позиції вказують на можливий спосіб захисту права власності –визнання права власності у випадку його оспорювання іншою особою.

У зв’язку з цим з урахуванням правових позицій статті 33 Господарського процесуального кодексу України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач зобов’язаний довести факт наявності спору з відповідачем щодо невизнання останнім його права власності. Проте, позивачем не доведено наявність такого спору та безпосереднього факту оспорювання його права власності з боку відповідача, а тому позовні вимоги, спрямовані до відповідача –як продавця майна, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Судом також констатується помилковість посилань позивача на статтю 659 ЦК України, оскільки нею регулюються правовідносини, які не пов’язані з безпосереднім захистом права власності.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено сплачені позивачем державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на нього.

На підставі вказаних правових норм  і керуючись статтями  44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Дата підпису рішення –7 грудня 2007 року

Суддя                                                                     М.К. Закурін