ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"28" вересня 2007 р.
Справа №  4/295

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І.розглянувши матеріали справи № 4/295

за позовом: Прокурора Устинівського району в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Український державний фонд підтримки фермерських господарств від імені якого діє Кіровоградське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Кіровоград

до відповідача: фермерського господарства "Колос", смт. Устинівка

про стягнення  26337 грн. 86 коп.

за участю представників:

від позивача: участі не брали

від  відповідача: участі не брали

Від прокуратури: участі не брали.

Про час та місце розгляду справи  сторони та прокурор належним чином повідомлені у відповідності до вимог  Інструкції з діловодства в господарських судах України. Вручення  поштових відправлень №№2012992, 2012984 та  2012968  29, 30, 31.08.2007 року підтверджується   підписами   уповноважених осіб на отримання поштової кореспонденції. Крім  того,  на вимогу суду  відповідач     частково надав  витребувані судом матеріали: довідку   про включення до Державного реєстру свідоцтво про  державну реєстрацію юридичної особи та довідку про  відкритий розрахунковий рахунок, які надійшли   через канцелярію господарського  суду  06.09.2007 року.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурором Устинівського району   в інтересах держави уповноваженим органом якої виступає Український державний фонд підтримки фермерських господарств від імені якого діє Кіровоградське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Кіровоград подано позов про стягнення з фермерського господарства "Колос", смт. Устинівка    наданої фінансової допомоги,  пені та втрат від інфляції за несвоєчасне проведення розрахунку на загальну суму  26337 грн. 86 коп.

Відповідач відзив на позовну заяву та інші документи, що підтверджують можливі заперечення проти позову, суду не  подав,  позовні вимоги не  заперечив.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши та дослідивши подані матеріали,    господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Повноваження прокурора  по зверненню до суду  з позовною заявою  визначені наступним.

Пунктом 2 ст.121 Конституції України, ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокуратура забезпечує представництво держави в суді  із зазначенням органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Випадки представництва прокуратурою інтересів держави в судах визначені, зокрема ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру", якою передбачено представництво прокуратурою у формі звернення до суду із заявою про захист прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави.

Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або  загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів в наслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються між ними або з державою.

Стаття 20 Закону України „Про прокуратуру" надає право прокурору при здійсненні прокурорського нагляду при виявленні порушень закону у межах своєї компетенції звертатися до суду або господарського суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави.

Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства.

Проведеною прокуратурою  Новоукраїнського району  району перевіркою  встановлено наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про фермерське господарство»,  функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки, становлення і розвитку фермерських господарств виконує Український державний фонд підтримки фермерських господарств, який є державною установою і діє на основі статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади з питань аграрної політики України.

Згідно ст. 11 Закону України «Про фермерське господарство» та Порядку  використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 25.08.04., Український державний фонд підтримки фермерських господарств на поворотній основі надає фермерським господарствам фінансову підтримку.

14.05.2003між   Кіровоградським   обласним   відділенням   Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (далі Укрдержфонд) в особі директора фонду Олійника В.І. та фермерським господарством «Колос» в  особі голови господарства Черниша В.В. укладено договір про надання фінансової підтримки фермерському господарству « Колос», відповідно до умов  якого Укрдержфонд зобов'язується надати фермерському господарству фінансову допомогу у розмірі 20000 грн., а фермерське господарство « Колос» зобов'язується   використовувати  її  за   цільовим   призначенням,   а  саме   на   придбання сільськогосподарської техніки та паливно-мастильних матеріалів, та повернути фінансову допомогу у визначений договором строк - до 01.05.2004 року.

Вказані кошти перераховано фермерському господарству «Колос» платіжним  дорученням №105  від 19.05.2003 року Укладеними між сторонами додатковими угодами   від 26.04.2004 року, від 30.04.2005 року визначено строк повернення фінансової допомоги  до 14.05.2005 року.

З метою забезпечення виконання умов договору про надання фінансової допомоги  сторонами    16.05.2003 року укладено  договір застави  рухомого майна, за яким   предметом застави визначено   автомобіль марки  МАЗ 54331 1992 року випуску реєстраційний номер  02543 Он та   напівпричеп- платформу ОДАЗ 9370 випуску  1987 року , які  сторони оцінили  на суму 30000 грн.

В порушення викладених вимог  умов договору фермерське  господарство "Колос" взяті на себе зобов'язання належним чином не виконало.

Станом на 30.07.07 фермерським господарством "Колос" кошти  фінансової допомоги, надані господарству на поворотній основі повернуті частково, лише у розмірі 2 000 грн.  У зв'язку з неналежним виконанням  відповідачем свої зобов'язань, виникла заборгованість по поверненню фінансової допомоги на суму 18000 грн.

Крім того, згідно до  п.1.5 договору з відповідача  підлягає до стягнення пеня за несвоєчасне повернення  фінансової допомоги, яка згідно до наданих прокурором розрахунків складає  5231 грн. 06 коп. та неповернута своєчасно  сума фінансової допомоги підлягає  індексації у зв'язку з інфляцією за весь період прострочення, що складає 3106 грн. 80 коп.

Неповернення фермерським господарством "Колос" наданої йому фінансової допомоги до державного бюджету створює перешкоди для подальшої реалізації державної політики з підтримки фермерських господарств та є підставою для втручання органів прокуратури шляхом звернення до суду із вказаним позовом в порядку представництва інтересів держави.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм  юридичну оцінку, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового  задоволення, з відповідача підлягає до стягнення пеня в розмірі  1894 грн. 79 коп. та  втрати від інфляції в розмірі    3106 грн. 80 коп.

Такий висновок господарський суд зробив на підставі наступного.

За приписом   ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу , інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконати ним грошове  зобов'язання.

Вирішуючи  питання про  обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі  1894 грн. 79 коп..  господарський  суд враховує, що  визначальним для  нарахування та стягнення пені є  п.1.5 договору   про  надання  фінансової допомоги селянському (фермерському) господарству  від  14.05.2003 року згідно до умов  якого   за несвоєчасне повернення фінансової допомоги відповідач  повинен сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми одержаної, але не повернутої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом   цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються  відповідно  до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Згідно ч. 6 ст. 4 Цивільного кодексу України цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 1          Господарського кодексу України визначено, що цей Кодекс визначає  основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини,  що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між  суб'єктами господарювання,  а  також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Отже, норми Господарського кодексу є спеціальними щодо встановлення відповідальності по грошових зобов’язаннях суб’єктів господарювання.

Частина 1 ст. 231 Господарського кодексу України має імперативний характер і встановлює, що законом щодо окремих видів зобов'язань  може  бути визначений розмір штрафних санкцій,  зміна  якого  за  погодженням сторін не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 343 цього ж кодексу платник грошових коштів сплачує на користь одержувача  цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі,  що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного   банку   України,   що  діяла  у  період,  за  який сплачується пеня.

Окрім того, згідно ст. 1 спеціального Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 10.01.2002 р. № 9221-ІІІ), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники  грошових  коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню  в  розмірі,  що встановлюється за згодою сторін.  В той же час, стаття 3 Закону, яка також носить імперативний характер, вводить певні обмеження щодо меж згоди сторін, а саме: розмір пені, передбачений  статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, зміст пункту  1.5 договору  від 14.05.2003 року   відповідає  чинному законодавству.  Однак, господарським судом приймається до уваги, що позивач при зверненні до суду неправильно провів нарахування пені в розмірі  5231 грн. 06 коп.  без врахування  визначених  ч.6 ст.232 ГК України  обмежень строку нарахування пені   в межах  6 місячного терміну від дня, коли зобов'язання повинно бути виконане, тобто  за 182 дні.

Таким чином, на думку  господарського суду  до стягнення   може бути визначена лише пеня, яка   нарахована  у  відповідності  до вимог вказаних  нормативних актів, тобто виходячи  з розміру, що не перевищує подвійну облікову ставку  НБУ, тобто 18% річних у відповідний період (з 10.08.2005 року по  10.06.2006 року).

При цьому господарський суд враховує, що в період коли  позивачем заявлено вимоги про  стягнення пені згідно до  Листа  НБУ від 09.08.2005  № 14-011/2644-7872  була визначена  облікова ставка в розмірі  9,5%.

Визначальним  на думку суду є те, що сторонами при укладанні договору в результаті  вільного волевиявлення   прийнято   спільні  умови про застосування   саме таких штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарський   зобов'язань.

Проаналізувавши  обґрунтованість позовних вимог  про стягнення з відповідача   втрат від інфляції,  господарський  суд приходить до переконання, що  позовні вимоги підлягають до повного  задоволення  враховуючи наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів невстановлений договором або законом.  При звернені до суду позивачем та прокурором   сума втрат від інфляції розрахована в розмірі   3106 грн. 80 коп. за період з  14.05.2005 року  1.07.2007 року  та підлягає до задоволення повністю.

Підставою для  нарахування та стягнення  втрат від інфляції є  дані про те, що   відповідач  отримав  фінансову допомогу  19.05.2003 року   в сумі 20000 грн, та згідно до умов договору і додаткових угод повинен був повернути допомогу до  14.05.2005 року .

При вирішенні  питання про обґрунтованість позовних вимог  в частині стягнення  втрат від інфляції господарський суд враховує, що за заявлений період фактично втрати від інфляції  складають  3842 грн. 84 коп. ( з червня 2005 по червень 2007 року включно), але заявлені до стягнення  в розмірі  3106 грн. 80 коп. Однак, суд не вбачає  підстав для  стягнення суми  втрат від інфляції в розмірі, що перевищує позовні вимоги, оскільки підстави для виходу за межі позовних вимог відсутні, а  прокурором та позивачем не заявлено  про збільшення позовних  вимог.

Позовні вимоги про стягнення   процентів  річних не  заявлялись, тому   питання про їх нарахування чи стягнення не вирішується.

Судові витрати по справі згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача повністю.

Керуючись  ст.ст. 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з  фермерського господарства "Колос", смт. Устинівка вул. Островського  31 (р/р в Устинівському відділенні № 3027 ВАТ "Державний  ощадний банк України" МФО 323947 суму) основної заборгованості по фінансовій допомозі в розмірі 18000 горн., пеню в розмірі  1894 грн. 79 коп. та   втрати від інфляції в розмірі  3106 грн.;  на користь  Українського  державного фонду  підтримки фермерських господарств від імені якого діє Кіровоградське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Кіровоград  вул. Тімірязєва  84 (р/р 1007 в ГУДК у Кіровоградській області, МФО 823016, код 22217705).

Наказ   видати.

Стягнути з  фермерського господарства "Колос", смт. Устинівка вул. Островського  31 (р/р в Устинівському відділенні № 3027 ВАТ "Державний  ощадний банк України" МФО 323947) в доход Державного бюджету  код  бюджетної класифікації: 22090200 „Державне мито, не віднесене до  інших категорій” р/р № 0002 в УДК у м. Кіровограді, банк отримувач ГУДК у Кіровоградській області, МФО 823016, код 24145329, державне мито в сумі  230 грн. 01 коп.

Наказ видати.

Стягнути з  фермерського господарства фермерського господарства "Колос", смт. Устинівка вул. Островського  31 (р/р в Устинівському відділенні № 3027 ВАТ "Державний  ощадний банк України" МФО 323947) витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. на користь Державного бюджету  код бюджетної класифікації 22050000 "Оплата витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справ у судах" отримувач коштів УДК у м. Кіровограді ГУДКУ у Кіровоградській області МФО 823016, р/р 0002, код 24145329.

Наказ видати.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського  суду  набирає  законної  сили   після закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття,  а у разі, якщо  у  судовому  засіданні  було  оголошено  лише   вступну   та резолютивну  частини  рішення,  воно  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного  строку  з   дня   підписання   рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя                                                                            Ю.І. Хилько