ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.
№ 12/107б

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Заріцької А.О.

розглянувши касаційну скаргу

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

на ухвалу

від 24.05.2007 р. господарського суду Луганської            області

у справі
№ 12/107б господарського суду Луганської області

за заявою
ЗАТ "Фонд", м. Луганськ

до
ВАТ "Лисичанський склозавод", м. Лисичанськ               Луганської області

про
банкрутство

кредитор
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

арбітражний керуючий
Воронько О.О.

в судовому засіданні взяв участь представник:

кредитора
Мицько Н.М., довір.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Луганської області знаходиться справа № 12/107б про банкрутство ВАТ "Лисичанський склозавод".

Постановою  господарського суду Луганської області від 26.04.2004 р. ВАТ "Лисичанський склозавод" визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

Кредитор банкрута –ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернувся до банкрута з заявою про визнання поточних грошових вимог на суму 8 142 528,17 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.05.2007 р. (суддя Кірпа Т.С.) визнано вимоги кредитора –ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до банкрута частково, у сумі 1 404 966,19 грн., а в решті 6 737 561,98 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Луганської області від 24.05.2007 р. скасувати та визнати його грошові вимоги до банкрута у повному обсязі.

На думку заявника касаційної скарги, судом першої інстанції порушено ст. ст. 257, 530 Цивільного кодексу України, ст. 23 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон), а також безпідставно застосовано ч. 9 ст. 21 Закону України "Про банкрутство".

Заслухавши пояснення представника сторони, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду грошових вимог кредитора до банкрута у частині вимог на суму 6 737 561,98 грн. судом першої інстанції було встановлено, що ці вимоги виникли за договором № 10/16-606 на постачання природного газу від 24.04.2000 р., укладеного між боржником (покупець) та кредитором (постачальник).

Відповідно до п. п. 2.1, 3.3 названого договору постачальник передає покупцеві в І кварталі 2000 року газ об'ємом 513 000,00 грн., приймання-передача якого оформлюється щомісячними актами приймання-передачі газу.

Згідно з п. 3.4 цього договору щомісячні акти приймання-передачі газу є підставою для розрахунків.

Відповідні акти приймання-передачі газу були підписані сторонами 28.04.2000 р.

У п. 5.1 договору сторони домовились, що оплата за газ здійснюється покупцем грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок постачальника вартості об'єму газу, що був поставлений, протягом 10 днів з моменту підписання даного договору.

Отже, визначений в п. 5.1 договору 10-денний строк стосується строку оплати за газ, а не строку його поставки, як стверджує кредитор в касаційній скарзі.

Таким чином, через 10 днів з дня підписання договору (24.04.2000 р.) у банкрута виникла заборгованість перед кредитором за поставлений газ.

Втім, строк позовної давності за вказаними вимогами сплинув ще у 2003 році.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила цього кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом.

Враховуючи те, що Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004 р., до даних правовідносин підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР.

Отже, грошові вимоги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"  на суму 6 737 561,98 грн. обтяжені спливом строку позовної давності.

Виходячи зі змісту ст. ст. 14, 23 Закону, факт заборгованості боржника перед кредитором має бути підтверджений відповідними доказами.

В силу положень Закону у справі про банкрутство спір не вирішується по суті, а тільки встановлюються грошові вимоги кредиторів та лише дійсні вимоги, що відповідають чинному законодавству, визнаються судом і включаються до реєстру вимог кредиторів.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" не звернулася до суду з позовом про захист свого права та не поновила строк позовної давності в позовному провадженні (ст. 80 Цивільного кодексу УРСР, ст. 267 Цивільного кодексу України), тим самим позбавив себе права заявити такі грошові вимоги у справі про банкрутство боржника, оскільки строк позовної давності у справі про банкрутство не відновлюється.

За таких обставин справи відхилення грошових вимог ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" у розмірі 6 737 561,98 грн. на підставі спливу строку позовної давності є правовірним.

В той же час, судом першої інстанції законно та обґрунтовано визнано грошові вимоги кредитора до банкрута на суму 1 404 966,19 грн., що підтверджені відповідними судовими рішеннями.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги кредитора не спростовують висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, як було зазначено вище, у справі про банкрутство спір не вирішується по суті. Тому, на відміну від позовного провадження, за наслідками розгляду грошових вимог кредитора у справі про банкрутство господарський суд їх визнає чи відхиляє, а не відмовляє у їх визнанні чи залишає без розгляду.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне внести зміни в оскаржувану ухвалу, зазначивши, що вимоги у розмірі 6 737 561,98 грн. підлягають відхиленню, а не залишенню без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст. 80 Цивільного кодексу УРСР, ст. 267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 14, 23 Закону України “Про відновлення після платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2.          Ухвалу господарського суду Луганської області від 24.05.2007 р. у справі № 12/107б змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції: "Визнати вимоги кредитора, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", до боржника –ВАТ "Лисичанський склозавод" частково на суму 1 404 966,19 грн., а решту вимог у розмірі 6 737 561,98 грн. відхилити."

Головуючий                                                                             Б.М. Поляков

Судді                                                                                   Л.Й. Катеринчук

А.О. Заріцька