ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2007 р.
№ 24/150-б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу
АТ "Індекс-Банк" в особі філії " Київська міська дирекція"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2007

у справі
№ 24/150-б господарського суду м. Києва

за заявою боржника
ТОВ "Рікар"

про
визнання банкрутом

за участю представників сторін:

від ТОВ " Рікар" –Біла О.Ю.

від АТ " Індекс-Банк" –Лазарева А.О.

В С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду м. Києва від 01.03.2007 у справі № 24/150-б ( суддя Смілянець В.В.)  визнано ТОВ " Рікар" банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура,призначено ліквідатором банкрута –голову ліквідаційної комісії Нестеренка Р.В., зобов'язано ліквідатора протягом п'яти днів подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання ТОВ " Рікар" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на підставі ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Київського апеляційного господарського суду  від 16 липня 2007 року у справі № 24/150-б ( Колегія суддів: Коваленко В.М., Вербицька О.В., Гарник Л.Л.) постанову господарського суду м. Києва від 01 березня 2007 року у справі № 24/150-б залишено без змін, а апеляційну скаргу АТ " Індекс-Банк"  залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції АТ " Індекс-Банк" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, згідно якої просило скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду та повернути справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована наявністю у Банка кредиторських вимог до ТОВ " Рікар" а також  тим, що  судами другої та першої інстанції не була витребувана фінансова звітність ТОВ " Рікар", що свідчить про  неповне з"ясування обставин справи, які б доводили  фінансову неспроможність ТОВ " Рікар", та можливість визнання його банкрутом.

Колегія суддів Вищого господарського суду України , переглянувши в касаційному порядку постанову господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції  на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково,виходячи з такого:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.02.2007 порушено провадження у справі № 24/150-б  про банкрутство ТОВ " Рікар" за  спрощеною процедурою, яка передбачена  ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи,  заяви  ТОВ " Рікар", яка підписана директором  М.В. Федотовим, 13 листопада 2006 на зборах учасників ТОВ " Рікар" було прийнято рішення про ліквідацію ТОВ " Рікар" та звернення до суду  з заявою про його банкрутство на момент звернення ,кредиторська заборгованість підприємства складає 653000,00 грн. , вартість основних засобів що обліковуються на підприємстві –0,00 грн. , на виконання протоколу № 4 від 13.11.2006 зборів власників боржника,керуючись ст.ст.6,7,11 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", боржник просив порушити справу про банкрутство та відкрити ліквідаційну процедуру.

Постанова господарського суду м. Києва від 01.03.2007 у справі № 24/150-б мотивована тим, що ліквідаційною комісією ТОВ " Рікар" було встановлено, що у відповідності з даними бухгалтерського обліку, у підприємства відсутні активи для погашення кредиторської заборгованості, майна та грошових коштів не вистачає  для проведення розрахунків із всіма кредиторами у повному обсязі. У відповідності з п.5,ст.7 та ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ТОВ " Рікар" звернулось до суду з заявою про визнання банкрутом. Господарський суд вивчивши обставини справи,які підтверджують неможливість заявника розрахуватися зі всіма кредиторами та розглянувши надані заявником документи, визнав вимоги заявника обгрунтованими та, керуючись ст. 51 Закону, визнав ТОВ " Рікар" банкрутом.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 16 липня 2007 у справі № 24/150-б мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що Банком на даний час не було реалізоване його право на подання до господарського суду заяви про визнання кредитором до Боржника, яке передбачено чинним законодавством  та може бути реалізовано лише після публікації оголошення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом. Банком не спростовано правомірність висновків суду першої інстанції  щодо визнання Товариства банкрутом в порядку ст. 51 Закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, не згодна з вказаними висновками, виходячи з такого:

відповідно до вимог ст. 1 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор –юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань боржника .

-  в даному випадку кредитор  боржника –Акціонерне товариство " Індустріально-експортний Банк", правомірно, в межах вимог ст.ст. 91 та 107 ГПК України звернувся  з  апеляційною та касаційною скаргою, в зв'язку з тим, що , згідно з вимогами ч. 1 ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" якщо вартості майна боржника –юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор ( ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.4, ст.105 ЦК України, комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації , в яких публікуються  відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи.

Виходячи з викладеного, з моменту публікації комісією з припинення юридичної особи  в друкованих засобах вказаного  повідомлення  в порядку ч. 4 ст. 105 ЦК України, факт припинення юридичної особи стає загальновідомим і всі кредитори юридичної особи мають право заявити грошові вимоги до неї, в строк , який не може становити менше двох місяців, тобто постанова про визнання  боржника банкрутом в порядку ст. 51 Закону, яка є наступним, після ухвали про порушення справи про банкрутство  за спрощеною процедурою, процесуальним документом,  стосується майнових прав та обов'язків вказаного кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи в  тексті заяви ТОВ " Рікар" про порушення справи про банкрутство відсутні відомості  про здійснення комісією з припинення юридичної особи повідомлення  в друкованих засобах  про припинення юридичної особи в порядку ч. 4 ст. 105 ЦК України , до заяви про порушення справи про банкрутство останні також не були додані.

Крім того, судами попередніх інстанцій не надана оцінка тому факту, що заява боржника підписана директором ТОВ " Рікар", що є порушенням вимог  ч.1 ст. 51 Закону,  а також тому факту, що в заяві боржник взагалі не посилається,  на ст. 51 Закону " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  , як на підставу порушення справи про банкрутство,  господарський суд за своєю ініціативою порушив справу про банкрутство  за спрощеною процедурою .

Згідно з вимогами  ч.1 ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі, у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягнення мети, для  якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Виходячи з   ч.3 ст.110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа  ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.60 Господарського кодексу України, яка регулює загальний порядок ліквідації суб'єкта господарювання,  ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що тільки після оцінки  вартості наявного майна боржника,  в порядку ст.60 Господарського кодексу України,  публікації комісією з припинення юридичної особи   повідомлення  в порядку ч.4 ст. 105 ЦК України для виявлення кредиторів, повідомлення органу державної податкової служби  про ліквідацію підприємства  та складання проміжного ліквідаційного балансу можливе з'ясувати питання про  недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів та можливе звернення до господарського суду, після закінчення строку, який передбачений ст.105 ЦК України ,  з заявою   про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , яка передбачає спрощену процедуру банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, заяви боржника, яка підписана директором Товариства, до неї  не доданий проміжний ліквідаційний баланс, складений відповідно до вимог ч.1 ст.111 ЦК України, який затверджується учасниками юридичної особи,  не додані докази здійснення повідомлення комісією з припинення юридичної особи   в порядку  ч. 4 ст. 105 ЦК України, та відсутні посилання на факти:  здійснення оцінки наявного майна боржника, повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства  у встановленому законодавством порядку,  які необхідні для з'ясування наявності чи відсутності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство за правилами ст.51 Закону   , вказані обставини, виходячи з вимог Закону, повинні бути в наявності та з'ясовані на момент порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою, що судом першої інстанції зроблено не було.

Крім того, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку, звернення з заявою про порушення справи про банкрутство  та порушення провадження за спрощеною процедурою, яку регулює  ст.51 Закону, можливе лише після закінчення строку, який передбачений  ч.4 ст.105 ЦК України.

Після розміщення комісією з припинення юридичної особи в друкованих засобах інформації повідомлення про припинення юридичної особи, в порядку ч. 4 ст. 105 ЦК України, цей факт стає загальновідомим.

Виходячи з викладеного, Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що    справа про банкрутство ТОВ " Рікар"  порушена  неправомірно , без належного з'ясування кола кредиторів боржника та обсягу кредиторської заборгованості, без наявності доказів  повідомлення  кредиторів комісією з припинення юридичної особи  та дотримання строків, які передбачені ч.4,  ст.105 ЦК України    та всебічного встановлення на момент порушення справи, відповідно до вимог норм ЦК України та Господарського Кодексу України,  того факту, що вартості майна боржника, щодо якого  власником прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, в зв'язку з чим у  господарського суду були відсутні правові підстави для продовження процедури банкрутства яка порушена незаконно,   визнання постановою від  01.03.07 боржника банкрутом на підставі ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , чому суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу АТ "Індекс-Банк" в особі філії " Київська міська дирекція" задовольнити частково.

Постанову господарського суду м. Києва від 01.03.2007 у справі № 24/150-б та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2007 у справі № 24/150-б –скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий                                                                           І.Ю. Панова

Судді                                                                                                   А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич