ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" листопада 2007 р.                                                            Справа №2/7385-А

За  позовом  Управління  Пенсійного фонду України у Полонському районі м. Полонне

до  відкритого акціонерного товариства „Полонське автотранспортне підприємство

16844” м. Полонне

про стягнення 6867грн.78коп.

Суддя Т.В. Дячук, секретар судового засідання Будзинська В.Г.

Представники  :

Від позивача  - Вознічук О.П. - представник по довіреності  №05/07 від 02.11.2006р.

Від відповідача –не з’явився

Суть спору : Позивач просить суд стягнути з відповідача 6867грн.78коп., в т.ч. : 5032грн.51коп. недоїмки по внесках на обов’язкове державне пенсійне страхування та 1835грн.27коп. заборгованості по пільгових пенсіях.

Ухвалою суду від 03.10.2007р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судовий розгляд. Ухвала суду від 03.10.2007р. направлена сторонам рекомендованими поштовими відправленнями, отримання яких підтверджено повідо-мленнями про вручення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи наданими в матеріали справи доказами.

14 листопада 2007 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його повноважного представника, оскільки позовні вимоги УПФУ у Полонському районі у розмірі 6867грн.78коп. визнано у повному обсязі.

Розглядом   матеріалів   справи   встановлено   наступне:

ВАТ „Полонське АТП 16844” м. Полонне відповідно до п.1 ст. 15 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є страхувальником і як страхувальник набуває статусу платника страхових внесків з дня його реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду (п. 3 ст. 15 Закону).

Відповідно до ч.2 п.6 ст. 17 Закону України  “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” відповідач як платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Станом на 19.10.2007р. за  ВАТ „Полянське АТП 16844” м. Полонне склався борг по страховим внесках на обов’язкове державне пенсійне страхування у сумі 5032грн.51коп. за серпень 2007р., що підтверджується картками особового рахунку відповідача та розрахунками суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за серпень 2007р.

Позивачем, відповідно до ст. 106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, виставлена відповідачу вимога №Ю-14 від 07.09.2007р. про сплату  недоїмки по страхових внесках у сумі 32414грн.46коп. Згідно поштового повідомлення №188979 представник відповідач отримав дану вимогу 19.09.2007р.

Згідно ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення“ від 05.11.1991р. підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів "б"-"з" цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, в розмірі 100 процентів.

Станом на 19.10.2007р., за ВАТ „Полонське АТП-16844” склалась заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій за серпень 2007р. у розмірі 1835грн.27коп., що підтверджується картками особового рахунку відповідача та розрахунком про фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” –“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Відповідачем на день подання позову до суду заборгованість по страхових внесках та по відшкодуванню пільгових пенсій не погашена.

У зв’язку з цим позивачем  подано позов про  стягнення з відповідача  5032грн.51коп. недоїмки по внесках на обов’язкове державне пенсійне страхування та 1835грн.27коп. заборгованості по пільгових пенсіях.

Досліджуючи   надані   докази   та   оцінюючи   їх  у  сукупності,  судом   до   уваги

приймається  наступне:

Відповідно ст. 1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування,  сплачені згідно  із  законодавством,  що діяло раніше;  кошти,  сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

Згідно п. 1 ст. 14 зазначеного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства  України,  незалежно від форми власності, виду діяльності та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс  і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент),  які  використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно ст.2 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” органи  Пенсійного фонду України є контролюючими органами стосовно збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом ст. 58 Закону України “Про загальнообов'язкове  державне пенсійне страхування“ від 09.07.03р.  Пенсійний фонд є органом,  який провадить  збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Частина 1 п.7 ст. 64 Закону визначає, що виконавча  дирекція  Пенсійного  фонду та її територіальні органи мають право  стягувати  з  платників  страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Відповідно до п. 6 ст. 20 даного Закону страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ст. 106 зазначеного Закону у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до п.2 ч.9 ст. 106 Закону за  несплату  (неперерахування)  або  несвоєчасну   сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків,  у тому  числі  донарахованих  страхувальниками  або  територіальними органами  Пенсійного фонду,  накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум -  у  разі затримки їх сплати у строк до 30  календарних днів включно; 20 відсотків  зазначених  сум -  у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад  90 календарних днів.

Територіальні  органи  Пенсійного  фонду  за  формою  і  у строки,  визначені   правлінням Пенсійного фонду,  надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти  робочих  днів  із  дня  одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми  недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі    якщо    страхувальник,    який    одержав    вимогу територіального  органу  Пенсійного  фонду  про  сплату недоїмки і протягом  десяти  робочих  днів  після  її  отримання  не  сплатив зазначену  у  вимозі  суму  недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним  органом  Пенсійного  фонду,  або не оскаржив вимогу в судовому порядку,  а  також  у  разі  якщо  страхувальник  узгодив вимогу,  але  не  сплатив  узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги,  відповідний орган Пенсійного  фонду  звертається  в  установленому законом порядку і подає  вимогу  про  сплату  недоїмки  до  відповідного  підрозділу державної   виконавчої   служби. У   зазначених  випадках  орган Пенсійного  фонду  також  має  право   звернутися   до   суду чи господарського  суду  з  позовом  про  стягнення недоїмки.  У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Відповідно до абз.4 п.1 ст. 2 Закону об’єктом оподаткування для суб’єктів підприємницької діяльності, незалежно від форми власності, є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” –“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Згідно ч.2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, п.п.6.1 п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої  Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663, відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно п. 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663 підприємства  щомісяця  до  25-го  числа  вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність заборгованості у відповідача та вжиття заходів її стягнення, відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  від 09.07.2003р.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов управління  Пенсійного фонду України у Полонському районі м. Полонне до відкритого акціонерного товариства „Полонське автотранспортне підприємство 16844”               м. Полонне  про стягнення 6867грн.78коп.  задоволити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Полонське автотранспортне підприємство 16844” (м. Полонне, вул.Нахімова, 31,  код 03119227) на користь управління Пенсійного фонду України в Полонському районі (м. Полонне, вул. Л.Українки, 97, код 02725115) 5032грн.51коп. (п’ять тисяч тридцять дві гривні 51 коп.) недоїмки  по страхових внесках та 1835грн.27коп. (одну тисячу вісімсот тридцять п’ять гривень 27коп.) заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.