СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.07                                                                                 Справа № 9/407пн.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Оригінал», м. Луганськ

до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»в особі філії –Луганського міського відділення № 7511, м. Луганськ

про стягнення 10193,48 грн. та звільнення приміщення

в присутності представників:

від позивача –Ваганова С.Ю., дов. № 4 від 09.08.07,

від відповідача –Поперечна І.Д., дов. № 3234 від 05.12.06.

Суть спору: позивачем  заявлені  вимоги про:

1) зобов’язання відповідача, ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Луганського міського відділення № 7511, звільнити нежитлове  приміщення, яке розташоване за адресою: м. Луганськ, кв. Восточний, 20, «а».

2) стягнення з відповідача, неустойку у розмірі 5852,0 грн. на користь позивача.

Заявою від 10.08.07р. позивач зазначив, що у п. 2 резолютивної частини позову була допущена помилка. Замість 5852,0 грн. необхідно читати 10193,48 грн.

Заявою про збільшення позовних вимог від 30.08.07р. за № 106 позивач виклав позовні вимоги наступним чином:

1)          розірвати договір оренди нежитлового приміщення, укладений 01.11.2000р. між ТОВ «Оригінал»та ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Луганського міського відділення № 7511 (далі –банк) з 24.04.07р.,

2) зобов’язати відповідача звільнити нежитлове  приміщення, яке розташоване за адресою: м. Луганськ, кв. Восточний, 20, «а».

3) стягнути з відповідача неустойку у розмірі 10193,48 грн. на користь позивача.

Заявою від 06.09.07р. за № 114 позивач уточнив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки та просить стягнути на свою користь неустойку у розмірі 15995,46 грн.

Відповідач, банк, відзивом на позов від 06.08.07р. за № 79-112 вимоги не визнає з огляду на таке.

Згідно з п. 3.2 спірного договору оренди кожна із сторін може виступити ініціатором дострокового розірвання договору, попередивши іншу сторону не пізніше, ніж за 1 місяць.

Згідно з п.п. 3.3 та 7.1 договору строк оренди може бути скорочений лише за згодою сторін і лише з визначених у п. 7.2 причин шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідач стверджує, що ці норми позивачем не були виконані, тому підстав для розірвання договору у банку не було.

Банк зауважує, що протягом дії спірного договору він сумлінно виконував свої обов’язки, натомість позивач неодноразово порушував свої обов’язки, договір не був розірваним у встановленому порядку, банк займає спірне приміщення на законних підставах і сплачує орендну плату.

У судовому засіданні судом встановлено наступне.

01.11.2000р. між позивачем та банком було укладено договір оренди нежитлового приміщення, згідно з яким позивач (орендодавець) передав в користування відповідачу приміщення площею 292,6 км. м., розташоване за адресою: м. Луганськ, кв. Восточний, 20, «а», строком на 5 років, а відповідач (орендар) зобов’язався сплачувати орендну плату згідно умов договору.

Згідно з п. 3.2 спірного договору якщо жодна із сторін після спливу терміну дії договору не буде вимагати його розірвання, договір вважається пролонгованим на невизначений термін, і кожна сторона вправі у будь-який час розірвати договір, попередивши про це іншу сторону не пізніше, ніж за 1 місяць.

Позивач листами від 06.03.07р. № 32 та від 21.03.07р. № 38 повідомив відповідача про розірвання спірного договору з 21.04.07р. та повернення приміщення за актом приймання-передачі. Однак на час розгляду справи відповідач приміщення не звільнив.

На підставі ст. 785 ЦК України позивач нарахував неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщення з моменту припинення дії договору. Сума неустойки на 15.06.07р. складає 10193,48 грн., яка збільшена заявою позивача до 15995,46 грн.

Оцінивши обставини справи у їх сукупності, вислухавши учасників судового процесу, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Суть спірні правовідносини за цим спором зводиться до того, чи правомірно позивач, ТОВ «Оригінал», вимагає від відповідача звільнити займане спірне приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності та чи підлягає сплаті неустойка у розмірі 15995,46 грн. за користування приміщенням за час прострочення його повернення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов’язання мають виконуватися належним чином та у встановлені строки.

Судом, на підставі наявних у матеріалах справи документів, у т.ч. платіжних, встановлено, що відповідач належним чином виконував свої обов’язки з оплати орендної плати за користування спірним приміщенням згідно з отриманими від позивача рахунками-фактурами, тому мова не може йти про розірвання договору внаслідок порушень з боку відповідача.

Після спливу строку дії спірного договору він був пролонгованим на невизначений термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 763 ЦК України кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна –за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Сторони спірного договору встановили інший строк для попередження про відмову від договору у п. 3.2 - не пізніше, ніж за 1 місяць.

Позивач скористався своїм правом відмови від договору оренди, виконавши  вимоги п. 3.2 договору та листами від 06.03.07р. № 32 і від 21.03.07р. № 38 повідомив відповідача про розірвання спірного договору з 21.04.07р. та повернення приміщення.

Щодо права позивача вимагати звільнення відповідачем займаного приміщення, то воно випливає з норм ч. 2 ст. 763 та ч. 1 ст. 785 ЦК України, за якою у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана.

Однак суд звертає увагу позивача, що його вимога розірвати договір оренди нежитлового приміщення, укладений 01.11.2000р. між позивачем та відповідачем з 24.04.07р. не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки не можна розірвати договір на минуле.

Щодо вимоги по сплаті неустойки у розмірі 15995,46 грн. за користування приміщенням за час прострочення його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов’язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Позивач нарахував неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщення з моменту припинення дії договору, а саме з 24.04.07р. (через 1 місяць з дня одержання відповідного листа відповідачем), сума неустойки на час розгляду справи, на твердження позивача, складає 15995,46 грн.

Позивач не надав суду розрахунку неустойки, що стягується, тобто не довів її розміру, а суд не має права та компетенції встановлювати розмір неустойки самостійно, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача стягуються судові витрати на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам. Позивач сплатив держмито наступним чином: за немайнові вимоги – 85 грн., за майнову вимогу –102,0 грн. + 57,95 грн. = 159,95 грн., тому на позивача слід покласти держмито в частині незадоволення майнової вимоги.

У відповідності зі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.          Позов задовольнити частково.

2.   Розірвати договір оренди нежитлового приміщення, укладений 01.11.2000р. між ТОВ                                    «Оригінал»та ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Луганського міського                                      відділення № 7511 з дня набрання чинності цим рішенням.

3.          Зобов’язати відповідача, ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі Луганського міського відділення № 7511, 91000, м. Луганськ, кв. Гагаріна, 3а, код 02786499, звільнити займане приміщення, яке належить позивачу, ТОВ «Оригінал», 91006, м. Луганськ, кв. Ленінського комсомолу, 7д, код 03060669,  за адресою: м. Луганськ, кв. Восточний, 20, «а».

4.   В решті позову відмовити.

5.          Стягнути з відповідача, ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Луганського міського відділення № 7511, 91000, м. Луганськ, кв. Гагаріна, 3а, код 02786499, на користь позивача, ТОВ «Оригінал», 91006, м. Луганськ, кв. Ленінського комсомолу, 7д, код 03060669, судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 144,0 грн., з яких 85,0 грн. –держмито, 59,0 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 25.09.07р.

Суддя                                                                   А.Г.Ворожцов