ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  27/409

05.11.07

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Планета -Авто»

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркопі»

про
стягнення  8296 грн. 60 коп.

Суддя Дідиченко М.А.
Секретар Приходько Є.П.

Представники:

від позивача:
Бондарчук Г.С. –пред. за довірен. № 07/09-87 від 10.09.2007 року

від відповідача:
Левицький К.Е. -  пред. за довіреністю  б/н від 17.10.2007 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за неналежне виконання останнім зобов’язань за Договором про надання транспортних послуг легковим автотранспортом № 0401/203 від 30.01.2004 року у розмірі  8296 грн. 60 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.10.2007 року порушено провадження у справі та призначено розгляд  справи на 23.10.2007 року.

Позивач у судовому засіданні 23.10.2007 року підтримав заявлені позовні вимоги відповідно до яких зазначив, що відповідач всупереч умов Договору про надання транспортних послуг легковим автотранспортом № 0401/203 від 30.01.2004 року порушив взяті на себе зобов’язання та  не здійснив оплату всіх виставлених позивачем рахунків.

Відповідач  у судове засідання 23.10.2007 року з`явився та заперечив проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що  строк оплати Договору про надання транспортних послуг легковим автотранспортом № 0401/203 від 30.01.2004 року не настав, оскільки позивач всупереч покладених на нього зобов’язань не направив на адресу відповідача Акту приймання –передачі наданих позивачем, як перевізником, послуг та не звертався до відповідача з відповідною претензією, щодо виконання останнім умов договору.

Окрім того, відповідач, підтримуючи свою правову позицію, послався на те, що жоден з наданих позивачем талонів на перевезення, не відповідає вимогам п. 2.4 Договору, у зв’язку з відсутністю ім’я та по –батькові  пасажира. Окрім того, відповідач звернув увагу суду на відсутність підпису пасажира в талоні № 16472 від 13.10.2006 року, який підтверджував би факт виконання перевезення.

В судовому засіданні 23.10.2007 року судом, відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 05.11.2007 року.

Сторони у судове засідання 05.11.2007 року з’явилися та  підтримали свої правові позиції.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

30.01.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Планета -Авто»(надалі –перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтеркопі»(надалі –замовник) було укладено Договір про надання транспортних послуг легковим автотранспортом № 0401/203 (надалі –Договір), відповідно до якого позивач зобов’язався надавати відповідачу послуги з перевезення пасажирів та їх багажу (надалі –транспортні послуги) у відповідності до заявок останнього, а відповідач зобов’язався  оплачувати транспортні послуги.

Пунктом 2.3. Договору сторони передбачили, що позивач надає відповідачу автомобіль з водієм для перевезення пасажирів та їх багажу у відповідності з замовленням.

Згідно п. 2.4. Договору, по закінченні перевезення пасажир надає водію автомобіля талон на перевезення з печаткою відповідача, в якому письмово зазначає дату перевезення, прізвище, ім’я, по-батькові пасажира та вартість перевезення згідно з наданим водієм чеком.

Підтримуючи заявлену матеріально –правову вимогу, позивач посилався на те, що на виконання вищезазначених умов договору, ним в період з 01.10.2006 року по 31.10.2006 року були надані відповідачу транспортні послуги на загальну суму 11 714 грн. 92 коп.  Факт належного виконання своїх зобов’язань за Договором   № 0401/203  від 30.01.2004 року позивач підтверджує  талонами  для перевезення, використаними відповідачем, та Актами прийому –передачі наданих послуг.

Порядок розрахунків погоджено сторонами у розділі 5 Договору, відповідно до п.5.1 якого до початку надання транспортних послуг за цим Договором замовник сплачує авансовий платіж на суму перевезень, які він планує здійснити. Після отримання транспортних послуг на суму попередньо сплаченого авансового платежу замовник сплачує наступний авансовий платіж на суму перевезень, які він планує здійснити.

Судом встановлено, що сума оплати за надані позивачем послуги по перевезенню пасажирів та їх багажу склала 3 418 грн. 32 коп., які були перераховані відповідачем в якості авансового платежу.

Проте, проаналізувавши матеріали справи та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням подані позивачем докази, в якості підтвердження виконаних ним  в повному обсязі зобов’язань за Договором № 0401/203  від 30.01.2004 року, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем свого зобов’язання перед позивачем не настав з огляду на наступне.

З огляду на зміст укладеного Договору № 0401/203 від 30.01.2004 року він за своєю правовою природою є договором перевезення, який відповідає вимогам статті 908 ЦК України.

Відповідно до приписів зазначеної норми права, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Зі змісту ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»вбачається, що перевезенням пасажирів легковим автомобілем на замовлення є перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу за договором перевезення пасажира транспортним засобом, що використовується ним на законних підставах.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору № 0401/203 від 30.01.2004 року, вартість транспортних послуг, наданих перевізником замовнику в поточному місяці, остаточно визначається згідно з використаними замовником талонами для перевезення в акті приймання –передачі наданих послуг, який надається перевізником замовнику не пізніше 5-го числа наступного місяця. Остаточний розрахунок за надані послуг здійснюється щомісячно за минулий місяць не пізніше 10-го числа поточного місяця згідно з актом приймання –передачі наданих послуг (п. 5.2, п.5.3 Договору).

Судом встановлено, що акт виконаних робіт, на який посилається позивач,  відповідачу для підписання не надавався та не направлявся. В матеріалах справи наявні лише належним чином завірена копія чеків, які є підтвердженням укладення Договору перевезення у відповідності до ч. 2 ст. 910 ЦК України між пасажиром і водієм.

Натомість позивач звертався до відповідача з претензією № 06/11-101 від 01.12.2006 року, в якій просив лише погасити заборгованість за надані послуги, проте, як вбачається з зазначеного листа пропозиції підписати акт виконаних робіт, передбачений договором відсутні, що є порушенням порядку угодженого договором для вимоги про стягнення коштів за надані послуги.

Враховуючи викладене, у суду не вбачається підстав вважати зобов’язання відповідача таким, що підлягають виконанню.

На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності з ст. 1 ГПК України господарським судом здійснюється захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств та організацій, та вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських   договорів   застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою  господарсько-правової відповідальності учасника господарських  відносин  є  вчинене  ним  правопорушення  у  сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо  у  зобов'язанні  встановлений  строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов’язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягаю виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження   того, що прострочення зобов’язання за Договором  № 0401/203 від 30.01.2004 року сталося саме з вини відповідача, суд дійшов висновку відмовити ТОВ «Планета –Авто»в задоволені позовних вимог, оскільки позивачем не доведено свого порушеного  права ані за Договором, а ні за чинним законодавством.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 193 ГК України, ст. ст. 16, 218, 530, 875, 879, 882 ЦК України, ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог  ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

10.12.2007р.

Суддя
М.А. Дідиченко