ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.12.07                                                                                           Справа№ 18/336

Господарський суд Львівської області в складі

головуючого-судді                                                                Мартинюка В.Я.

при секретарі судового засідання                                      Колтун Ю.М.

у відкритому судовому засіданні в м.Львові

розглянувши справу за позовом
Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у Галицькому районі м.Львова

до
Військової частини А-3549

про
стягнення коштів до бюджету

з участю представників сторін:

від позивача:   Савченко П.В. –старший державний податковий інспектор (довіреність за №52/10-0 від 01.11.2007 року);

від відповідача:   Щербанюк О.О. –представник (доручення за №633 від 19.12.2007 року)

В С Т А Н О В И В :

що ДПІ у Галицькому районі м.Львова звернулася до господарського суду з позовом про стягнення з Військової частини А-3549 податкового боргу на суму 4424,58 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач належним чином не виконує вимоги чинного законодавства щодо сплати податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги з тих самих міркувань, просить позов задоволити.

Представник відповідача проти позову в частині стягнення податку з власників транспортних засобів заперечив, просить в цій частині в позові відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Як платник податків відповідач взятий на облік   ДПІ у Галицькому районі м.Львова 01.01.1996 року за №15133, що підтверджується Довідкою позивача за №15133 від 28.04.2006 року.

Податковий борг підприємства становить 4424 грн. 58 коп.

Даний податковий борг виник із заборгованості:

-          по сплаті податкового зобов‘язання з податку з власників транспортних засобів в сумі 2261,40 грн., що підтверджується розрахунком податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на 2001 рік;

-          по сплаті податкового зобов‘язання зі збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 2163, 18 грн.,  що підтверджується податковим розрахунком збору за забруднення навколишнього природного середовища за 9 місяців 2006 року на суму 116,39 грн., за 2006 року на суму 81,16 грн., за I квартал 2007 року на суму 109,65 грн., за I півріччя 2007 року на суму 164,28 грн. , а також податковими повідомленнями-рішеннями за № /0 від 30.03.2006 року на суму 1550,75 грн..

У відповідності до п.1.2 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року за №2181-ІІІ, з наступними змінами та доповненнями, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту (процедура адміністративного оскарження).

Податковим боргом (недоїмкою), у відповідності до п.1.3 ст.1 цього ж Закону вважається, податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

На вимогу господарського суду відповідач не подав доказів, які б свідчили про те, що ним вказані суми податкових зобов‘язань в податковому повідомленні-рішенні узгоджувались в адміністративному чи судовому порядку, а тому, з врахуванням згаданих норм та обставин справи згадані податкові зобов‘язання дійсно є податковим боргом.

ДПІ у Галицькому  районі Львівської області на адресу відповідача направила першу податкову вимогу за №46 від 19.10.2001 року на суму 2261,40 грн., яка була вручена уповноваженій особі відповідача.

Враховуючи те, що відповідач не сплатив у строк 30 днів, визначений підп. „б” підп.6.2.3 п.6.2 ст.6 цього ж Закону, у повному обсязі суму податкового боргу органом державної податкової інспекції було направлено платнику податків другу податкову вимогу за №2/198 від 25.12.2001 року на суму 2261,40 грн., яка була отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідачем суду доказів в підтвердження факту вжиття заходів щодо погашення заборгованості перед бюджетом не представлено.

Однак, у відповідності до положень підп.15.2.1 п.15.2 ст.15 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Враховуючи положення згаданого підпункту, суд вважає, що в позові в частині стягнення заборгованості відповідача перед державним бюджетом в сумі 2261 грн. 40 коп. слід відмовити, оскільки така виникла за 1095 днів до дня звернення до суду з позовом про її стягнення.

У відповідності до вимог ст.20 Закону України „Про систему оподаткування”, контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов‘язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст.4 Закону України „Про систему оподаткування” платниками податків, зборів є юридичні та фізичні особи, на яких згідно із законами України покладено обов‘язок сплачувати податки і збори (обов‘язкові платежі).

Відповідно до ст.9 Закону України „Про систему оподаткування” одним із обов‘язків платників податків є обов‘язок сплачувати належні суми податків і зборів (обов‘язкових платежів) у встановлені законом терміни.

Згідно частин 1 підп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Закону України „Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, у разі коли інші, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу не дали позитивного результату, податковий орган здійснює за платника податків та на користь держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення суми податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а за їх недостатності - шляхом продажу інших активів такого платника податків. Частиною 2 цього ж підпункту передбачено, що стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

У відповідності до вимог підп.3.1.1 п.3.1 ст.3 даного Закону, активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обгрунтованість та підставність позовних вимог в частині стягнення 2163 грн. 18 коп. і вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, зокрема, частин 2 та 3, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задоволити частково.

2.          Стягнути з  Військової частини А-3549 , (), що знаходиться за адресою м. Львів,  вул. Світанкова, 122  в користь державного бюджету  Галицького району (рах.№0008, код ЗКПО 26360233 в УДК у Львівській області, МФО 825014) 2163 грн. 18 коп. податкового боргу.

3.          В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4.          Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

5.          Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя