СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.07                                                                                 Справа № 6/567.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства «Придніпровська залізниця», в особі Криворізької дирекції залізничних перевезень, м. Кривий Ріг

до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерінвест», м. Алчевськ Луганської області

про стягнення  9 485 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача      –Ковальова В.О., дов. № 86 від 01.01.07;

від відповідача –Федусова Р.М., дов. № 367 від 01.01.07,

Абросімова О.Ю., дов. №2 від 05.01.07,

в с т а н о в и в :

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у сумі 9 485 грн. 00 коп. за невірне зазначення у залізничній накладній маси вантажу.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву  № 272 від 15.10.2007 за яким проти позову заперечує, посилаючись, зокрема, на наступне.

Відповідачем як вантажовідправником, 29.03.07 у вагоні № 66769076 був завантажений антрацит (сорт АКО) масою 69 тон. Маса вантажу визначена шляхом зважування на 150 тонних вагах. Вагон був зданий до перевезення на адресу вантажоодержувача ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг». При контрольному переважуванні вагону на станції призначення Кривий Ріг Головний встановлено, що маса вугілля у вагоні менша від маси, зазначеній у залізничній накладній на 1150 кг, у зв’язку з чим вантажоодержувач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області до позивача та відповідача у даній справі про стягнення вартості вагової недостачі.

Під час розгляду справи у господарському суді Дніпропетровської області в рамках справи № 22/240-07 встановлено, що вугілля завантажено у вагон № 667690766 у вологому стані і відповідно до п. 27  Правил видачі вантажів вказані кількість нестачі є нормою природної втрати. Тобто на думку відповідача з його боку не було припущення ніяких порушень.

Разом з цим, позивач надав до суду уточнення за якими вказав, що при підготовці позовної заяви у даній справи ним у тексті позову було невірно вказано номер залізничної накладної 49335932, тоді як повинно бути вказано 49361932.

Вказане уточнення приймається до уваги, оскільки у додатках до справи присутня накладна саме за № 49361932. Також  відповідачем підтверджено, що вугілля у вагоні № 66769076 відправлялося за накладною № 49361932.

Дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги що:

На підставі залізничної накладної № 49361932 від 29.03.07. відповідачем –ТОВ «Інтерінвест»на адресу одержувача ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг»був відправлений вантаж –вугілля антрацит (АКО) у вологому стані за вказаними вантажовідправником даними. Станція призначення вказана Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці.

На  станції  призначення -  Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці було проведене контрольне перевантажування вказаного вагону і встановлено, що  у вагоні № 66769076 в накладній маса вантажу зазначена як 69000 кг., а фактично маса  склала 67 850 кг,  що менш даних вказаних в накладній на 1150 кг, вказаний факт зафіксований  комерційним актом АЕ 022712/235 від 01.04.07.

10.04.2007 позивачем відповідачу була направлена претензія на  суму 9 485 грн.00 коп. про сплачення штрафу, передбаченого ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначені відомості щодо маси вантажу у накладній, яка відповідачем не оплачена.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду із даним позовом за яким просить стягнути з відповідача штраф у сумі 9 485 грн. 00 коп.

Відповідач позовні вимоги оспорив з підстав вказаний вище.

Оцінивши доводи сторін та матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України (далі –Статут), накладна –це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи –одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно ст. 24 Статуту  вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 “Правил оформлення перевізних документів”, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084.  якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі  ст. 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

01 квітня 2007р. на станцію Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці прибув вагон №  66769076 (відправка № 49361932 від 29.03.07), який слідував з вказаним в накладній вантажем вугілля антрацит АКО у вологому стані за вказаними вантажовідправником –ТОВ «Інтерінвест», м. Алчевськ, Луганської області, вул. Московська, 6, даними. Станція призначення - Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, вантажоодержувач –ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» м. Кривий ріг, вул. Орджонікідзе, 1.

На  станції призначення на вимогу вантажоодержувача було проведене контрольне перевантажування вказаного вагону і встановлено, що  у вагоні 66769076 в накладній маса вантажу зазначена як 69000 кг., а фактично маса  склала 67 850 кг,  що менш даних вказаних в накладній на 1150 кг.

Даний факт був зафіксований  комерційним актом  АЕ № 022712/235 від 01.04.2007.

Відповідно до ст. 43 ГПК України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Отже зазначений комерційний акт є тільки одним із доказів, який суд оцінює у сукупності з іншими доказами та матеріалами справи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем відправлявся вантаж –Антрацит АКО у вологому стані, завантаження нижче бортів.

При переваженні вказаного вагону на станції призначення, був встановлений факт недовантаження вугілля у кількості 1150 кг та невідповідність відомостей, зазначених у накладній фактичній масі вантажу.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від  21.11.2000.  вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, щодо вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Виходячи з викладеного, слід визначити, що норма природної втрати вантажу у вагоні № 66769076 складає 2% та має становити  1 380 кг.(від маси нетто  69000 кг), а за результатами переваження недовантаження у спірному вагоні склало 1150 кг, тобто у межах природної втрати, передбаченої для вантажів, завантажених у вологому стані.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини та які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Статтею 35 ГПК України визначено, що  факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2007. по справі № 22/240-07 за позовом ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг»до відповідачів: ДП «Придніпровська залізниця», ТОВ «Інтерінвест»про стягнення 226 грн. 32 коп., яке набули законної сили було встановлено наступне.

29.03.07. за накладною № 49361932 ТОВ «Інтерінвест»у вагоні № 66769076 за своєю вагою і навантаженням надіслав на адресу ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг»антрацит, зазначивши його масу по 69 000 кг.

По заявці вантажоодержувача було перевірено масу вантажу та встановлено, що у вказаному вагоні фактична маса менше на 1150 кг, що зафіксовано комерційним актом АЕ 022712/235 від 01.04.07, який складений згідно з Правилами складання актів.

Вказане вище свідчить проте, що у рамках вказаної справи судом були досліджені ти ж самі документи які і по даній справі, а також сторонами у справі виступали ті ж  самі сторони.

Разом з цим у рамках справи № 22/240-07 було встановлено, що з урахуванням п.27 Правил видачі вантажів у даному випадку враховується 2% норми недостачі, яка  складатиме 1 380 кг (від нетто69 000), а у даному випадку різниця між даними вказаними у накладній та фактично отриманому вантажу складає 1150 кг, тобто у межах природної втрати.

Статтею 24 Статуту зазначено, що вантажовідправники   несуть   відповідальність   за   всі наслідки  неправильності,  неточності  або  неповноти  відомостей, зазначених ним у накладній.

Окрім цього,  згідно ст. 218  ГК України підставою господарсько –правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

Таке правопорушення включає в себе протиправну поведінку суб’єкта господарювання, наявність шкідливих наслідків, причинний зв’язок між протиправною поведінкою правопорушника і нанесеною шкодою та вину правопорушника.

Як вбачається із матеріалів справи з боку відповідача відсутня протиправна  поведінка та   фактично не було припущено невірного зазначення даних про масу вантажу у накладній, що знімає з останнього відповідальність для застосування відповідного штрафу.

З огляду на викладене позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України витрати по держмиту та судові витрати відносяться на позивача.

На підставі викладеного,  Статуту залізниць та керуючись ст.ст. 33, 35, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського   процесуального   кодексу  України, суд

в и р і ш и в:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти  на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання : 29.11.2007.

Суддя                                                                                                    Т.А.Василенко

Помічник судді                                                                                   Т.В.Шкуть