ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2007 р.                                                  Справа № 8/320-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом"якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірми "Взуття"

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від  позивача - голова правління М.І.Валуєва, пасп. серії МО 475189 від 27.01.98., представник Маляренко А.О., дов. від 20.09.07., представник Залешева Л.Є., дов. від 20.09.07.

від  відповідача - СДПІ Горбунова К.О., дов. №4/9/10-026 від 09.01.07.

Справа передана на розгляд судді Хом'якової розпорядженням заст. голови господарського суду Херсонської області № 187 від 2 серпня 2007 року.

Відкрите акціонерне товариство „Херсонське обласне  підприємство фірма „Взуття” звернулось до суду з адміністративним позовом про   визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні від 09 січня 2007 року № /0, відповідно до якого підприємству визначено податкове зобов'язання за платежем: „земельний податок з юридичних осіб" у розмірі 9951,42 грн., із яких основний платіж становить 6634,28 грн., а 3317,14 грн. - штрафні санкції.   Рішення прийнято за висновками акту від 26 грудня 2006 року № 3822/23-4/01554б37 виїзної планової документальної перевірки відкритого акціонерного товариства „Херсонське обласне підприємство „фірма „Взуття" (далі –ВАТ „ХОПФ „Взуття”) з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2003 року по 30 вересня 2006 року. ДПІ  не враховано, що одна із земельних ділянок (по вул.. Патона, 3 , м. Херсон) знаходиться в користуванні гр.-на Севастьянова О.Р., оскільки йому був проданий металевий павільйон під об'єктом нерухомості. Севастьянов О. Р  користується ділянкою в 2004-2006 рр., тому саме він, а не позивач, має сплачувати земельний податок.  В позові зазначено, що визначення розміру індексації проведено перевіряючими в порушення вимог Постанови КМУ від 12 травня 2000 року № 783 „Про проведення індексації грошової оцінки земель", ст. 20 Закону України від 11 березня 2003 року № 1378 "Про оцінку земель". В статті  13 Закону визначено: підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, позивач нараховував земельний податок виходячи з грошової оцінки земельної ділянки,  яку здійснено  Херсонським  міським  управлінням земельних ресурсів станом на 01 липня 2000 року, тобто з урахуванням коефіцієнту 1999 року. Позивач також вказує на необхідність застосування строку давності, передбаченого ст. 18 Закону України „Про плату за землю”.

03 вересня 2007 року позивач  заявив клопотання про визнання нечинними податкових  повідомлень-рішень, сформованих та надісланих позивачу за результатами розгляду скарг підприємства , від 15 лютого 2007 року № /1 та від 24 квітня 2007 року /2 та від 13 липня 2007 року № /3. Рішення не змінили розмірів податкового зобов'язання та штрафних санкцій. Суд задовольняє клопотання,  оскільки вищезазначені податкові повідомлення-рішення пов'язані між собою підставами виникнення та засобами доказування.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні (відповідач) проти позову заперечує, мотивуючи тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято у відповідності до чинного законодавства. Перевіркою  товариства було встановлено, що в порушення ст.ст. 1, 2,  5, 7, 13 - 15 Закону України від 03.07.1992 „Про плату за землю" , Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.00  №  ст. 120, 126, 206 Земельного кодексу України, ст. 1, 5, 6, 13, 15, 20, 23 Закону України „Про оцінку земель” позивачем не в повному обсязі нараховано та сплачено до бюджету за 2004 рік –9 місяців  2006 року земельний податок, занижено податок на суму 6634,28 грн.  Фахівцями ДПІ виявлено, що в 2002 році позивач продав громадянину Севастьянову О.Р. металевий павільйон, розташований на земельній ділянці по вул.. Патона, 3, м. Херсон,   але  земля під павільйоном належить позивачу, із постійного користування позивача дана ділянка не вилучена. Відповідно до висновків акту перевірки  в порушення ст.ст. 2, 7,  23 Закону „Про плату за землю”, ст.ст. 1, 5, 6, 13, 15, 20, 23 Закону України „Про оцінку земель", Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.00р. № 783 “Про проведення індексації грошової оцінки земель" позивачем при нарахуванні земельного податку за земельну ділянку  по вул.. Паровозна, 4,  не враховано коефіцієнт індексації за 1999 рік. Відповідач вважає, що податкова картка землекористувача, яку позивач одержав 28.07.2000 від Херсонського міського  управління земельних ресурсів, містить грошову оцінку земельних ділянок станом на 1999 рік, і ця грошова оцінка повинна була індексуватись на коефіцієнт 1,127 за 1999р., що позивачем не було зроблено. Про необхідність проведення індексації  Державний комітет України по земельних  ресурсах у своїх листах від 15.01.2001 № 14-22-7/132, від 10.01.2002 № 14-22-6/186 від 15.01.2004 № 14-22-7/297, від 12.01.2005 № 14-22-7/147 та від 13.01.2006 № 14-22-7/114 проінформував власників землі та землекористувачів про коефіцієнти індексації грошової оцінки землі. Відповідно до підпункту 17.1.3. пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами державними цільовими фондами" до позивача застосовано  3317 грн. 14 коп. штрафної санкції .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін в судових засіданнях 20 вересня 2007 року,  4 та 11 жовтня 2007 року, суд

В С Т А Н О В И В :

При проведенні виїзної планової документальної перевірки відкритого акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми "Взуття" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.10.03 –30.09.06  податковою інспекцією було виявлено  заниження податку на землю за 2004 рік в сумі 2388,23 грн., за 2005 рік –2388,23 грн., за січень-вересень 2005 року –1857,82 грн., усього на суму 6634,28 грн. Фірма  "Взуття" не в повному обсязі нараховувала і сплачувала до бюджету за 2004рік, 2005рік, січень-вересень 2006року суму земельного податку за земельну ділянку по вул. Паровозній, 4 в розмірі - 5168,80 грн., а також не нараховувала і не сплачувала до бюджету земельний податок за 2004рік, 2005рік, січень-вересень 2006року за користування земельною ділянкою по вул. Патона, 3, в розмірі - 1465,48грн. За висновками перевірки ДПІ у м. Херсоні було  прийнято податкове повідомлення-рішення від 09 січня 2007 року № /0 про визначення податкового зобов’язання  із земельного податку в розмірі 9951, 42 грн., в тому числі 3317 грн. штрафних санкцій. За результатами розгляду скарг підприємства  ДПІ у м. Херсоні сформовані та надіслані позивачу податкові повідомлення-рішення  від 15 лютого 2007 року № /1 та від 24 квітня 2007 року /2 та від 13 липня 2007 року № /3, які не змінили розмірів податкового зобов'язання та штрафних санкцій.

Відповідно рішення виконавчого комітету Херсонської міської Ради народних депутатів № 585 від 20.10.1998р. та Державного акту на право постійного користування землею 1-ХС № 000247, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 11.11.1998р. № 396, в постійне користування ВАТ ХОП фірми "Взуття" відведено земельну ділянку загальною площею 1,1855га. в тому числі:

Ділянка № 1- відведено під складські приміщення загальною площею 1,1729 га. за адресою : м. Херсон вул. Паровозна, 4 ;

Ділянка № 2 - відведено під приміщення металевого павільйону загальною площею 0,0126 га. за адресою : м. Херсон вул. Патона, 3.

Згідно договору купівлі-продажу від 19.11.2002року зареєстрованого у реєстрі за №1-3887 позивачем було продано приміщення металевого павільйону, розташованого за адресою : м. Херсон, вул. Патона, 3,,  фізичній особі Севаст'янову Олександру Романовичу.  Землю під приміщенням металевого павільйону новому власнику павільйону рішенням виконавчого комітету Херсонської міської Ради народних депутатів не передано, земля знаходиться у складі Державного акту на право постійного користування землею 1-ХС № 000247, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 11.11.1998 № 396. Земельна ділянка по вул. Патона, 3, рішенням виконавчого комітету Херсонської міської Ради народних депутатів не вилучена у ВАТ ХОП фірми "Взуття", тому земельний податок за земельну площу 0,0126 га., за висновком перевірки, повинно нараховувати і сплачувати ВАТ ХОП фірми "Взуття", надавати розрахунки за дану земельну ділянку до ДПІ у м. Херсоні. За 2004рік, 2005рік, січень-вересень 2006року за земельну площу 0,0126 га. підприємству донарахований земельний податок на загальну суму - 1465,48грн. в тому числі по рокам:

2004рік - 527,81грн.(виходячи з щомісячного платежу 43 грн. 98 коп.); 2005рік-527,81грн. (по 43 грн. 98 коп. щомісячно); січень-вересень 2006 року - 409,86грн. (45 грн. 54 коп. щомісячно).

Суд  вважає висновки ДПІ правомірними.  Користування та володіння землею в Україні є платним, об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у користуванні (у тому числі на умовах оренди) або власності (ст. 5 Закону «Про плату за землю"). В користуванні позивача у періоді 2004 р. –вересень 2006 р. перебувала ділянка по вул. Патона, 3,  м. Херсон, площею 0,0126 га. Згідно ст. 15 Закону "Про плату за землю” власники  землі  та  землекористувачі  сплачують земельний  податок,  а  також  орендну  плату  за земельні ділянки  державної   та   комунальної  власності  з  дня  виникнення  права власності  або  права  користування  земельною ділянкою і до моменту припинення  права  власності  або права користування земельною  ділянкою. Доказів припинення права користування земельною ділянкою в спірному періоді позивач не надав. Пояснення представників позивача в судовому засідання  свідчать про юридичне оформлення припинення права користування  даною ділянкою тільки в 2007 році, після проведеної перевірки. Посилання позивача на те, що земельна ділянка  знаходилась фактично в користуванні іншої особи, яка і повинна сплачувати земельний податок, суд вважає таким, що не звільняє позивача від сплати податку за дану ділянку. Саме позивач мав правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку. З моменту передачі будівлі  покупцю  до останнього не перейшло право користування земельною ділянкою, на якій знаходився павільйон, оскільки право користування земельною ділянкою  громадянин Севастьянов не  набуває автоматично при придбанні павільйону. Факт продажу будови не впливає на обов'язок позивача по сплаті податку на землю,  оскільки Севастьянов не підпадає під кваліфікаційні вимоги суб’єкта плати за землю Закону України „Про плату за землю” у якості власника, користувача або орендаря. Право власності або право користування відповідно до положень ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України виникає після одержання її власником або користувачем державного акта, який посвідчує право власності чи право постійного користування ділянкою, та його державної реєстрації. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати –за земельну ділянку –договір оренди такої земельної ділянки. Громадяни та юридичні особи набувають права  власності  та права  користування  земельними  ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням  органів  виконавчої  влади  або органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину  може переходити  на підставі цивільно-правових угод, а право користування  - на підставі договору оренди. Таким чином суд вважає, що саме позивач має сплачувати плату за користування земельною ділянкою по вул. Патона, 3, м. Херсон. Разом з тим,  при нарахуванні податкового зобов'язання необхідно було застосувати приписи  ст. 18 Закону „Про плату за землю”, яка передбачає, що  платники, яких своєчасно не було залучено до сплати земельного податку, сплачують податок не більше як за два попередні роки. Перегляд неправильного нарахованого податку,  стягнення або повернення його платнику допускається не більше як за два попередніх роки. В даному випадку ДПІ при проведенні перевірки періоду діяльності 2004- 9 місяців 2006 рр. мала  право донарахувати податкове зобов’язання за період  жовтень 2004 року –вересень 2006 року, в сумі 1069 грн. 61 коп. та застосувати штрафні санкції в сумі 534 грн. 81 коп.(50%).

При проведенні перевірки фахівцями ДПІ було виявлено, що ВАТ ХОП фірма "Взуття" при самостійному обчисленні земельного податку за 2004рік, 2005рік, січень-вересень 2006року за земельну ділянку по вул. Паровозній, 4,   не застосувало коефіцієнт індексації в розмірі 1,127 при нарахуванні земельного податку. Податкову картку землекористувача на землі промисловості під складські приміщення за адресою : м.Херсон вул. Паровозна, 4, отримано ВАТ ХОП фірми Взуття" від Херсонського міського  управління земельних ресурсів 28 липня 2000р. Згідно рішення  Херсонської міської Ради від 27.04.2000року за № 186 та листа Херсонського міського управління земельних   від 25.04.2002року за №  1055-УЗР    земельний податок з власників землі та землекористувачів   у м. Херсоні справляється з 01.07.2000   залежно від грошової оцінки земель, нарахованої в 1999році і проіндексованої станом на 01.01.1999 року. ДПІ вважає, що  при  здійсненні  нарахування  земельного  податку  за  2004рік, 2005рік підприємству треба було застосувати коефіцієнт 1,359, а в 2006році - коефіцієнт 1,407. ВАТ ХОП фірми "Взуття" при нарахуванні земельного податку за 2004рік, 2005рік, 2006рік не враховано коефіцієнт індексації   в розмірі 1,127 який входить в добуток коефіцієнтів індексації    ( починаючи з  1996р.  і закінчуючи 2005роком), у зв'язку з чим    занижено земельний податок   за 2004рік, 2005рік, січень-вересень 2006року     на загальну суму - 5168,80 грн., в тому числі по рокам: 2004рік- 1860,42грн.; 2005рік-1860,42грн.; 2006рік (січень-вересень) - 1447,96грн. Висновки ДПІ про необхідність застосування коефіцієнту індексації 1999 року суд вважає неправомірними.

Плата за землю справляється вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Така оцінка проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах по Методиці, затвердженої КМУ (ст. 23 Закону „Про плату за землю”). Земельний податок обчислюється на підставі даних Державного земельного кадастру (ст. 13 Закону). Юридичні особи самостійно розраховують суму земельного податку за рік станом на 1 січня звітного року і до 1 лютого подають розрахунок до податкової інспекції за місцезнаходженням земельної ділянки. Сплата податку провадиться рівними частками щомісяця, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Згідно із частиною 1 ст. 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення і припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель,  кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів. Як визначено в статті 194 Земельного кодексу призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням та охороною   земель,   економічного   та   екологічного   обґрунтування   бізнес-планів   та   проектів землеустрою. Державний земельний кадастр ведеться уповноваженим органом виконавчої влади з питань  земельних ресурсів (частина 1 статті 204 Земельного кодексу України).

Статтею 201 Земельного кодексу встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується при визначенні розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Правове регулювання питань, пов'язаних з проведенням грошової оцінки земель, земельних ділянок та землеоціночною діяльністю, визначено Законом України «Про оцінку земель»від 11.12.2003 р. № 1378-IV.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок –це визначення нормативної ціни земель, яке базується на економічній їх оцінці на основі рентного доходу з урахуванням терміну його капіталізації. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення проводиться не рідше як один раз у 5 –7 років, а несільськогосподарського призначення –не рідше як один раз у 7 –10 років. За результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а також з бонітування ґрунтів та економічної оцінки земель підлягає державній експертизі відповідно до закону. Технічна документація земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується відповідними сільськими, селищними, міськими радами, а земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, –відповідними районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Отже, довідки, які видають органи земельних ресурсів власникам землі та землекористувачам про нормативну грошову оцінку їх земельних ділянок, практично є витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок i вважаються даними державного земельного кадастру, які згідно зі ст. 13 Закону України «Про плату за землю»є підставою для нарахування земельного податку.

Статтею 23 Закону № “Про плату за землю” встановлено, що грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядком проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженим постановою Кабінет Міністрів України від 12.05.2000 р. № 783, визначено, що грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення індексується станом на 1 січня поточного року на коефіцієнт, що визначається за формулою: Кі = (I –10) : 100, де I –середньорічний індекс інфляції року, за результатами якого проводиться індексація. Якщо значення Кі не перевищує одиниці, індексація не проводиться. Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 р. № 783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель»Держкомзему України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям доручено інформувати власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію грошової оцінки земель. За період, який перевірявся,  індексація грошової оцінки землі проводилась тільки за 2005 рік, коефіцієнт індексації склав 1, 035. Грошова оцінка земель за 2004 р., 2006 р. не індексувалася.

Судом встановлено, що грошова оцінка ділянки  по вул. Паровозна, 4, складає 1212680,08 грн. згідно податкової картки землекористувача, яка підписана  землевпорядником, а також начальником Херсонського земельно-кадастрового центру. на якій зазначено дата розрахунку 28.07.2000. Під час обчислення розміру податку за землю позивачем використовувались відомості з цієї податкової картки. Як пояснили представники позивача, грошову оцінку  земельної ділянки було проіндексовано позивачем за 2000 р. –на коефіцієнт 1,182, за 2001 р. –на коефіцієнт 1,02, за 2005 рік –на 1,035.

Отже, з вищевказаних нормативних актів випливає, що грошова оцінка, затверджена у 2000 році,  підлягає індексації в січні 2001 року на індекс інфляції 2000 року. Рішенням Херсонської міської ради від 27 квітня 2000 року № 186  були затверджені матеріали грошової оцінки земель м. Херсона і доручено ДПІ у м. Херсоні з 1 липня 2000 року справляти земельний податок з власників землі і землекористувачів залежно від грошової оцінки земель м. Херсона.

Ствердження відповідача про незастосування позивачем коефіцієнту 1,127 за 1999 рік, оскільки грошова оцінка ділянки здійснена  у 1999 році, суд вважає необґрунтованим. По перше, дане порушення відноситься до періоду січня 2000 року, тобто, коли був оприлюднений коефіцієнт індексації 1999 року, а даний період не досліджувався при проведенні перевірки. Посадова особа ДПІ не може виходити за межі перевіряємого періоду. По-друге, посилання ДПІ на те, що грошова оцінка ділянки станом на 28липня 2000 року не містить в собі коефіцієнту  індексації 1999року, є припущенням, а не точно  встановленим фактом.  Застосування коефіцієнту індексації є обов'язковим як для платників земельного податку, так й для землевпорядних установ. У податковій картці землекористувача повинна бути доведена дійсна нормативна грошова оцінка станом на 28 липня 2000 року, яка є базою для розрахунку підприємством земельного податку. Застосування коефіцієнту індексації за 1999 рік, що передував року визначення грошової оцінки землі не передбачено чинним законодавством.

Застосування інших, ніж наведені у вказаній податковій картці, відомостей про грошову оцінку землі для обчислення податку за землю є безпідставним.  Отже, навіть, якщо  грошова оцінка в податковій картці землекористувача є заниженою, і коефіцієнт 1999 року  в ній не враховано, відповідальність за здійснення грошової оцінки несе землевпорядна організація.  Вимоги ст. 23 Закону “Про плату за землю”, якою передбачено щорічне уточнення грошової оцінки землі станом на 1 січня на коефіцієнт індексації, позивач не порушив, застосовувавши коефіцієнти за 2000, 2001, 2005 рр. Жодних інших дій, крім такої щорічної індексації, Закон „Про оцінку земель” не передбачає. Більше того, за нормами ч. 1-2 ст. 15 і ч. 2-3 ст. 18 Закону «Про оцінку земель» та ст. 23 Закону «Про плату за землю»видно, що самі платники не мають права проводити грошову оцінку своєї землі або змінювати її: це можуть зробити тільки певні організації, у яких є відповідна ліцензія. Платник земельного податку не має права самостійно коректувати визначену в установленому порядку грошову оцінку земельної ділянки. Порядки нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів і Порядок нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення  створені для організацій, які здійснюють таку оцінку.   Таким чином, податкова картка землекористувача, яка видана  Херсонським земельно-кадастровим центром у  липні 2000 року повинна була містить грошову оцінку земельної ділянки із вже застосованим коефіцієнтом індексації ділянки за 1999 рік, або повинна була містити запис про  те, що вартість земельної ділянки вказується станом на   1999 рік. В такому випадку у позивача виник  обов'язок щодо проведення індексації після закінчення 2000 року на  коефіцієнт 1.127 (коеф. 1999 року) та на коефіцієнт 1,332 (коеф. 2000 року).

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги задовольняються частково. Судовий збір відноситься на позивача.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити частково. Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні від 09 січня 2007 року № /0, від 15 лютого 2007 року № /1, від 24 квітня 2007 року /2, від 13 липня 2007 року № /3 в частині визначення податкового зобов’язання відкритому акціонерному товариству “Херсонське обласне підприємство фірма “Взуття” за платежом земельний податок в сумі 5564 грн. 67 коп. основного платежу та 2782, 33 грн. штрафних санкцій.

2.          В решті позову відмовити.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом"якова

15 жовтня 2007 року