ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  37/352

04.09.07

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська продовольча компанія"

до
Дочірнього підприємства "Київінтерпродукт"

Про
стягнення 140000,00 грн.

Суддя   Кондратова І.Д

Представники сторін

Від позивача :  Білоусов В.В.- представник за довіреністю № б/н від 06.07.2007 року;

Від відповідача : не з’явився;

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська продовольча компанія" до Дочірнього підприємства "Київінтерпродукт" про стягнення 140000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2007 р. порушено провадження у справі № 37/352, розгляд справи було призначено на 16.07.2007 року о 12-30.

Представник позивача в призначене судове засідання 16.07.2007 р. не з"явився,  вимог ухвали Господарського суду міста Києва  від 03.07.2007 р. № 37/351 не виконав, але 11.07.2007 року через канцелярію Господарського суду міста Києва подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача в призначене судове засідання 16.07.2007 р. не з"явився, проте 11.07.2007 року через канцелярію Господарського суду міста Києва надав відзив на позовні вимоги, відповідно до якого визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти стягнення частини боргу в розмірі 140000,00 грн. за договором комісії № 25/09-02 від 25.09.2005 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2007 року № 37/352 розгляд справи було відкладено до 04.09.2007 р. о 10-00 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 04.09.2007 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 140 000,00 грн.

Представник відповідача 04.09.2007 р. в судове засідання не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва № 37/352 від 03.07.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.97. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2001 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовська продовольча компанія" (комітент) та Дочірнім підприємством "Київінтерпродукт" (комісіонер) було укладено договір комісії № 25/09-02(далі-договір).

Відповідно до п. 2.2 договору відповідач зобов’язувався самостійно провести комерційно-маркетингову роботу, укласти договори купівлі - продажу на придбання олії для позивача.

Згідно пункту 6.1 договору сторони погодили строк поставки товару на склад позивача  - з 01.10.2006 року по 20.02.2007 року.

На виконання вимог договору комітент перерахував на рахунок Дочірнього підприємства "Київінтерпродукт" 6506272,84 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку та актом звірки взаєморозрахунків від 22.02.2007 року.

Проте, Дочірнє підприємство "Київінтерпродукт" не виконало умови договору комісії щодо укладання договорів купівлі - продажу від свого імені, але за рахунок комітента, а також щодо поставки товару на склад позивача, в зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 6506272,84 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до  статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовська продовольча компанія"           доказів вбачається, що позивач виконав свої зобов’язання, покладені на нього договором, в повному обсязі.

Відповідач надав суду відзив, відповідно до якого визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента (стаття 1011 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми Цивільного кодексу України або іншого нормативного акту не встановлють правові наслідки для комісіонера, який одержав суму попередньої оплати за надані послуги, проте ці послуги не надав комітенту у встановлений строк.

Згідно пункту 1 статі 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Подібні за змістом правовідносини врегульовані частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, де встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи наведене та керуючись статтею 8 Цивільного кодексу України, комітент має право вимагати від комісіонера повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов’язання не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

23.02.2007 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу щодо повернення в семиденний строк грошові кошти в розмірі 6506272,84 грн., проте відповідач дану вимогу залишив без відповіді та належного реагування.

Таким чином, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська продовольча компанія"          визнається судом таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 192, 193 Господарського кодексу   України,   ст. ст. 8, 11, 525, 526, 530, 629, 693, 1011   Цивільного  кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,  -

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Дочірнього підприємства "Київінтерпродукт" ( 01133, м. Київ, вул. Щорса, 29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська продовольча компанія"          (21022,  м. Вінниця, вул. Тарногродського, 46, ) 140000 (сто сорок тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 1400 (тисяча чотириста) грн. 00 коп. - витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя                                                                                                 І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 07.09.2007 року