ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 р.
№ 2/30

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Сарненський маслоробний комбінат", м. Сарни Рівненської області,

на рішення господарського суду Рівненської області від 30.01.2007

та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007

зі справи № 2/30

за позовом відкритого акціонерного товариства "Сарненський маслоробний комбінат" (далі –Товариство)

до Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі –Відділення), м. Рівне,

про визнання недійсним рішення від 13.11.2006 № 11,

за участю представників сторін:

позивача –не з’явився,

відповідача –Федосієнко М.М.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Відділення від 13.11.2006 № 11 "Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Рішенням названого суду від 30.01.2007 (суддя Савченко Г.І.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 (колегія суддів у складі: Кузь В.Л. – головуючий, судді Городечна  М.І., Юркевич М.В.), у задоволенні позову відмовлено. Судові рішення мотивовано прийняттям відповідачем оспорюваного акта з дотриманням приписів чинного законодавства.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить судові рішення зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняте нове рішення про задоволення позову.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно з частиною другою статті 4 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. В свою чергу, статтею 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлено, що рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду. Отже, спір у даній справі підвідомчий господарським судам та має бути розглянутий за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Таку ж правову позицію викладено в інформаційному листі Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення судами першої і апеляційної інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника відповідача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що:

- листом за підписом голови Відділення від 02.03.2006 "Щодо надання інформації" Товариство зобов'язано щомісячно - до 27 числа - надавати (факсом з подальшим дублюванням поштою) інформацію про закупівельні та відпускні ціни на продукцію (а.с. 7);

- запит про надання інформації направлявся позивачеві на виконання Відділенням завдань за дорученням Прем'єр-Міністра України щодо аналізу цінової ситуації, яка склалася на ринках сировини тваринного походження і продукції її переробки (а.с. 28);

- 22.02.2006 головою Антимонопольного комітету України на виконання доручення від 01.11.2005 № 13-01/366 доручено головам територіальних відділень з березня 2006 року щомісяця –до 30 числа поточного місяця –надавати інформацію щодо закупівельних цін на сировину тваринного походження і продукцію її переробки (а.с. 27);

- Товариство інформацію за травень 2006 року у встановлений строк не надало, а лише 06.07.2006 повідомило про припинення заготівлі молока та переробки молочної сировини з 14.05.2006 (а.с. 8);

- 13.11.2006 адміністративною колегією Відділення прийнято рішення № 11 "Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі –Рішення, а.с. 6), яким:

·          визнано, що Товариство відповідно до пункту 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" вчинило порушення у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені строки;

·          за вчинення зазначеного порушення на Товариство накладено штраф у сумі 5 000 грн.

Причиною виникнення спору зі справи є питання щодо правомірності прийнятого Рішення.

У пункті 2 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" зазначено: "Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт."

Відповідно до частини третьої статті 19 Господарського кодексу України держава здійснює контроль і нагляд за господарською діяльністю суб'єктів господарювання, зокрема, у сферах монополізму та конкуренції - з питань додержання антимонопольно-конкурентного законодавства.

За приписами пункту 12 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно з частинами першою та другою статті 221 цього Закону:

- суб'єкти господарювання зобов'язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції;

- документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, надаються на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України безкоштовно;

- вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Відповідно до пункту 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Твердження скаржника щодо можливості одержання Відділенням необхідної інформації від органів статистики не спростовує встановленого попередніми судовими інстанціями факту невиконання Товариством правомірних вимог Відділення.

Отже, попередні судові інстанції на підставі оцінки наявних у справі доказів, встановивши факт ненадання позивачем інформації у встановлений головою  Відділення  строк, за відсутності передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання Рішення недійсним дійшли обґрунтованого висновку щодо необхідності залишення позову Товариства без задоволення.

Таким чином, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 30.01.2007 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 зі справи № 2/30 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Сарненський маслоробний комбінат" –без задоволення.

Суддя                В.Селіваненко

Суддя                І.Бенедисюк

Суддя                                                                                                Б.Львов