ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.07 р.                                                                               Справа № 15/301

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства “Універсальна бізнес компанія” м. Донецьк ()

до відповідача відкритого акціонерного товариства “Донецкглавснаб” м. Донецьк ()

про стягнення заборгованості у сумі 98000,00 грн., штрафних санкцій в розмірі 14824,86 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Ткаченко Є.О. за довіреністю № б/н від 06.07.2007 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява приватного підприємства “Універсальна бізнес компанія” м. Донецьк до відкритого акціонерного товариства “Донецкглавснаб” м. Донецьк про стягнення заборгованості у сумі 98000,00 грн., штрафних санкцій в розмірі 14824,86 грн.

Ухвалою суду від 05.10.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/301.

У порушення вимог ухвал суду від 05.10.2007 р., 17.10.2007 р., 31.10.2007 р.  відповідач в судові засідання 17.10.2007 р., 31.10.2007 р., 15.11.2007 р. не з’явився без повідомлення про причину неявки, витребувані документи до суду не надіслав.

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо  відзив на позов та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні позивачем було заявлено клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу. Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем – приватним підприємством “Універсальна бізнес компанія” (покупець) та відповідачем – відкритим акціонерним товариством “Донецкглавснаб” (постачальник) було укладено договір поставки від 28.01.2007 р.

Дослідивши договір, з якого виникли права та обов’язки сторін, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами договір за своїм змістом, своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264 – 271 Господарського кодексу України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України, а майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

За приписом пункту 1 статті 11, пункту 2 статті 509 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України зобов’язання  виникають, зокрема, з договору.

Внаслідок підписання сторонами договору поставки від 28.01.2007 р. у позивача та відповідача виникли відповідні права та обов’язки.

Згідно п.1.1 договору постачальник зобов’язаний передати у власність покупця товар, вказаний у специфікаціях, які є невід’ємною частиною договору, а покупець зобов’язаний прийняти та сплатити його вартість.

Так, між сторонами було складено специфікацію №1 від 28.01.2007 р. на поставку товару, загальна вартість якого складає 120134,40 грн. з ПДВ. Відповідачем було виставлено до сплати рахунок-фактуру № РФ-0000214 від 29.01.2007 р. на суму 120134,40 грн.

Згідно п. 4.3 договору сплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахунку на поточний рахунок постачальника коштів у розмірі не менш ніж 80% передплати протягом 50 робочих днів з моменту підписання специфікації.

Так, позивачем було виконано зобов’язання щодо передплати за товар у сумі 98000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій № 1 від 05.02.2007 р., № 1 від 07.02.2007 р., № 1 від 27.02.2007 р., № 1 від 14.03.2007 р., які додані до матеріалів справи.

Згідно п. 3.1 договору постачальник протягом 9 днів з моменту виконання покупцем зобов’язання, передбаченого п.4.3 договору, зобов’язується передати товар покупцю.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Однак, відповідачем у порушення статті 526 Цивільного кодексу України, п. 3.1 договору не було виконано зобов’язання щодо передачі товару позивачу.

Так пунктом 5.2 договору передбачається, що у разі прострочки виконання постачальником зобов’язання, передбаченого п. 3.1 договору, покупець має право відмовитися від прийняття товару, а постачальник зобов’язаний негайно повернути суму передплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України вбачається, якщо в наслідок прострочки боржника виконання зобов’язання втратило інтерес для кредитора, він має можливість відмовитись від прийняття виконання зобов’язань.

Також, згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України вбачається, якщо продавець, який отримав суму передплати за товар, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми передплати.

Тому позивачем було направлено на адресу відповідача лист від 26.04.2007 р. про відмову в прийнятті зобов’язань у вигляді поставки товару з вимогою про повернення передплати за товар у сумі 98000,00 грн., копія якого додана до матеріалів справи. На вказаному листі є відмітка відповідача про отримання листа у той же день, тобто 26.04.2007р.

Однак, відповідачем не було повернено вказану суму передплати, але підтверджено факт наявності заборгованості перед позивачем згідно акту звірки взаєморозрахунків станом на 15.06.2007 р., копія якого знаходиться у матеріалах справи.

Враховуючи, що позов позивачем в цій частині обґрунтований, відповідає законодавству, фактичним обставинам справи та підтверджений відповідними доказами, вимоги позивача про стягнення заборгованості у вигляді повернення попередньої оплати у зв’язку з невиконанням відповідачем зобов’язання з поставки товару у сумі 98000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог від 12.11.2007 р., згідно з якою позивач збільшив період та суму індексу інфляції, 3% річних, але зменшив суму пені,  таким чином заявивши до стягнення суму 117598,64 грн., а саме основний борг – 98000,00 грн., інфляційні нарахування –  10094,00 грн.,  3% річних – 1570,68 грн., пеню – 7933,90 грн.

Суд прийняв вищевказану заяву позивача про збільшення суми позовних вимог до розгляду та в подальшому розглядав по суті позов на загальну суму 117598,64 грн. (первісні вимоги позивача складали 112824,86 грн.)

Оскільки мало місце прострочення відповідачем виконання своїх грошових зобов’язань, позивач на підставі статей 216; 217; 230; 231; 232 Господарського кодексу України, статей 549; 551; 610-612; 624 Цивільного кодексу України первісно нарахував та пред’явив до стягнення пеню, передбачену п. 5.2 договору, у сумі 8304,50 грн.

Однак, згідно наданого перерахунку пені з урахуванням передбаченого ст. 232 ГК України 6-ти місячного строку для її нарахування, розмір пені за період з червня 2007 р. по листопад 2007 р. складає 7933,96 грн.

З огляду на те, що вказаний перерахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства, позовні вимоги про стягнення пені у сумі 7933,96 грн. підлягають задоволенню.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Іншого розміру процентів умовами договору або законом для даних правовідносин сторін не встановлено.

Так, уточнений розрахунок 3% річних від простроченої суми у розмірі 1570,68 грн., інфляційних нарахувань на суму основного боргу у розмірі 10094,00 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач повинен був внести до державного бюджету України державне мито у зв’язку із збільшенням суми позову. За таких обставин, підлягає стягненню з позивача державне мито у сумі 47,74  грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями  22; 36; 43; 49; 75; 82-85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Донецкглавснаб” (юридична адреса: 83101, м. Донецьк, вул. Пілотна, 3а; ; розрахунковий рахунок 6980 у філіалі  ДРУ Банку „Фінанси та кредит” м. Донецька, МФО 335816 ) на користь приватного підприємства “Універсальна бізнес компанія” (юридична адреса: 83045, м. Донецьк, вул. Професорів Богославських, б. 3; ; розрахунковий рахунок 4301 у ДРУ АКБ „Надра”) суму 117598,64 грн. (а саме: основний борг – 98000,00 грн., інфляційні нарахування –  10094,00 грн.,  3% річних – 1570,68 грн., пеню – 7933,90 грн.), крім того витрати по сплаті державного мита у розмірі 1175,99 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Стягнути з приватного підприємства “Універсальна бізнес компанія” (юридична адреса: 83045, м. Донецьк, вул. Професорів Богославських, б. 3; ; розрахунковий рахунок 4301 у ДРУ АКБ „Надра”) на користь державного бюджету України (рахунок 0006, банк ГУ ДКУ у Донецькій області, МФО 834016, , одержувач – УДК у Київському районі м. Донецька)  державне мито у розмірі 47,74 грн.

У судовому засіданні 15.11.2007 р. оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Богатир К.В.