ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007 р.
№ 16/145-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Перепічая В.С. ( головуючого ),

Вовка І.В.,
Гончарука П.А.,

розглянувши  у     відкритому  судовому засіданні  в м. Києві  касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Росттранс”

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду  від 17.07.2007 року

у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “МКП Прозерпіна”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Росттранс”

про
зобов’язання повернути орендоване майно та виселення,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2007 року позивач звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до відповідача про зобов’язання повернути орендоване нерухоме майно та виселення у зв’язку з закінченням строку найму майна за договором № 111/4 від 05.04.2006 року.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 10.05.2007 року  позов задоволено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 17.07.2007 року  зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та в позові відмовити.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

У судовому засіданні оголошувалася перерва на 21.11.2007 року.

Клопотання представника відповідача про здійснення фіксації судового процесу не підлягає задоволенню відповідно до ч.7 ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи до перегляду апеляційною інстанцією рішення місцевого господарського суду в справі № 16/112-ПД-07 не підлягає задоволенню, виходячи з вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами було укладено договір № 111/4 від 05.04.2006 року, за умовами якого  позивач зобов’язався передати, а відповідач зобов’язався прийняти в тимчасове платне користування нерухоме майно строком на 364 календарних днів із дня підписання акта приймання-передачі майна.

За актом приймання-передачі майна від 05.04.2006 позивач передав, а відповідач прийняв майно за зазначеним договором найму.

Листами № 2978/02 від 26.02.2007  року та № 2949/04 від 05.04.2007 року позивач повідомив відповідача про припинення відносин найму у зв’язку з закінченням строку договору найму та про повернення найманого майна.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про виселення та зобов’язання відповідача повернути наймане майно у зв’язку з закінченням строку договору найму.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або  зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За п. 8.1 договору найму після закінчення терміну найму наймач зобов’язаний протягом десяти календарних днів повернути майно наймодавцю за актом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що строк договору найму, укладеного між сторонами закінчився, і його поновлення не відбулося.

Отже, висновок судів обох інстанцій про виселення відповідача та зобов’язання його повернути позивачу наймане майно у зв’язку із закінченням строку договору найму грунтується на матеріалах справи і вимогах закону, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

Разом з тим, посилання апеляційного господарського суду на встановлення обставин, пов’язаних з попереднім договором від 05.04.2006 року та висновки про  оцінку зазначеного  договору підлягають виключенню з мотивувальної частини його постанови, оскільки попередній договір не є предметом даного судового розгляду.

За таких обставин, постанову апеляційного суду слід змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання щодо попереднього договору, а в решті постанова апеляційного суду є обгрунтованою та законною, і тому підлягає залишенню без змін.

З огляду наведеного  та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Росттранс” задовольнити частково.

Змінити постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 17.07.2007 року, виключивши з її мотивувальної частини посилання щодо попереднього договору від 05.04.2006 року, а в решті зазначену постанову апеляційного господарського суду залишити без змін.

Головуючий  суддя                                                               В.Перепічай

Судді                                                                                                  І. Вовк

П.Гончарук

дп