ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.07                                                                                        Справа №  22/246/07

Суддя   Скиданова Ю.О.

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Сателлит” (87543, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 76)
до селянсько-фермерського господарства “Людвігсталь” (72410, Запорізька область, Розівський район, с. Урицьке, вул. Молодіжна, 10)
про стягнення 10513,00 грн.

Суддя

Ю.О. Скиданова

Представники:

від позивача:
Пашкова О.В. представник на підставі довіреності б/н від 20.08.2007р.

від відповідача:

не зявився

Первісно заявлені позовні вимоги про стягнення з селянсько-фермерського господарства “Людвігсталь” на користь приватного підприємства “Сателлит” 5814,00 грн. заборгованості за поставлене дизельне паливо, 3283,86 грн. 30% річних за користування грошовими коштами, 581,40 грн. штрафу на підставі Договору купівлі-продажу від 06.05.2005 р., а також 965,12 грн. інфляційних витрат.

Ухвалою суду від 13.06.2007 р. порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 19.07.2007 р.

У зв’язку з неявкою відповідача в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 06.08.2007 р.

У судовому засіданні 06.08.2007 р. сторонами в порядку ст. 69 ГПК України надано клопотання про продовження строку розгляду справи на два місяці. Судом клопотання прийнято та задоволено. Ухвалою від 06.08.2007 р. строк розгляду справи продовжено на два місяці. Оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи на 10.10.2007 р.

У судовому засіданні 10.10.2007 р. представником позивача надано суду заяву про уточнення позовних вимог. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 5814,00 грн., штраф у розмірі 10% від загальної вартості товару, що складає 581,40 грн., 30% річних за період з 14.07.2005 р. по 25.04.2007 р. у розмірі 3111,78 грн., а також суму інфляції у розмірі 1005,82 грн., всього –10513,00 грн. Дана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України та приймається судом. Судом розглядаються уточнені позовні вимоги.

Крім того позивач просить суд здійснити процесуальну заміну первісного позивача – Приватного підприємства “Сателлит”, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю “Сателлит”. Суд приймає дану заяву. Встановлено, що відповідно до п. 1.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю “Сателлит” ТОВ “Сателлит” створено шляхом перетворення Приватного підприємства “Сателлит”, зареєстрованого виконкомом Маріупольської міської ради 18.12.1992 р., . Відповідно до ст. 25 ГПК України суд здійснює процесуальну заміну первісного позивача - Приватного підприємства “Сателлит”, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю “Сателлит”. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов’язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов’язковими для особи, яку він замінив.

Враховуючи клопотання представника позивача розгляд справи здійснюється без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідач заперечень по суті спору не надав, свого представника у судове засідання не направив, ухвали суду від 13.06.2007 р., від 19.07.2007 р. та від 06.08.2007 р. не виконав. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Оскільки нез'явлення сторони у справі не є перешкодою для розгляду справи по суті, відповідно до ст.75 господарського процесуального кодексу України спір розглядається за наявними у справі матеріалами. 10.10.2007 р. в судовому засіданні в порядку ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої уточнені позовні вимоги, обґрунтовуючи їх ст.ст. 526, 527, 610, 692 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України, пояснив суду, що 06.05.2005 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець (позивач у справі) зобов’язався поставити непродовольчі товари, а покупець (відповідач у справі) прийняти їх та оплатити у строки, вказані в даному договорі, відповідно до виставлених продавцем рахунків.

Позивач стверджує, що свої обов’язки за договором він виконав у повному обсязі, у підтвердження чого посилається на довіреність серія ЯКВ № 066258 від 01.05.2005 р. та видаткову накладну № РН-0000286 від 31.05.2005 р.

Відповідно до п. 6.1 договору відповідач має оплатити поставлений товар протягом 7 календарних днів після дати виписки рахунку. 06.07.2005 р. відповідачем було отримано рахунок-фактуру № СФ-0000106 від 31.05.2005 р. Тобто вказаний рахунок мав бути оплачений відповідачем до 13.07.2005 р. Проте, як вказує позивач, на момент подання позовної заяви оплата за договором не була здійснена відповідачем.

Крім того, посилаючись на п. 7.2 договору та ст. 625 ЦК України, позивач просить суд, окрім суми основного боргу, стягнути з відповідача також 30% річних за користування грошовими коштами позивача, інфляційні втрати та штраф у розмірі 10% від загальної вартості товару за договором.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 06.05.2005 р. між селянсько-фермерським господарством “Людвігсталь” (покупцем) та приватним підприємством “Сателлит” (продавцем) укладено договір купівлі-продажу (в подальшому Договір), за умовами якого продавець зобов’язується поставити непродовольчі товари, а покупець прийняти та оплатити товар згідно виставлених рахунків в строк і на умовах передбачених даним договором (п. 1.1. Договору).

П. 4.2. Договору передбачено, що вартість на товар визначається на момент формування рахунку з урахуванням ПДВ.

Згідно з п. 6.1. Договору покупець зобов’язується оплатити товар згідно виставлених продавцем рахунків на протязі 7 календарних днів після виписки рахунків.

31.05.2005 р. позивач поставив відповідачу дизельне пальне на суму 5814,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000286 від 31.05.2005 р. та довіреністю серії ЯКВ № 066258 від 01.05.2005 р. (копії в матеріалах справи).

Також позивачем було виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000106 від 31.05.2005 р. на суму 5814,00 грн. (копія в матеріалах справи). Відповідач даний рахунок отримав 06.07.2005 р., про що свідчить відмітка.

За своєю правовою природою правовідносини сторін є господарськими.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 господарського кодексу України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Цивільний кодекс України, ст. 526 якого передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Документальних доказів погашення заборгованості у сумі 5814,00 грн. відповідач суду не надав. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5814,00 грн. основного боргу слід визнати документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Порушення зобов’язань є підставою  для застосування господарських санкцій, передбачених господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Згідно із статтею 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмін процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Вимоги щодо стягнення відсотків штрафу позивач обґрунтовує п. 7.2. Договору, відповідно до якого у випадку несвоєчасної оплати товару, згідно виставленим рахункам продавця, покупець зобов’язав оплатити продавцю (крім основного боргу) відповідно до ст. 536 ЦК України 30% річних за користування грошовими коштами продавця та штраф у розмірі 10% від загальної вартості товару по договору.

Відповідно до розрахунків позивача сума 30% річних за період часу з 14.07.2005 р. по 25.04.2007 р. складає 3111,78 грн. та штрафу 581,40 грн.

Факт прострочення платежу матеріалами справи доведений, отже вимоги в частині стягнення 30% річних та штрафу є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимога про стягнення інфляційних витрат у сумі 1005,82 грн. за період часу з 14.07.2005 р. по 25.04.2007 р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає дану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з селянсько-фермерського господарства “Людвігсталь” (72410, Запорізька область, Розівський район, с. Урицьке, вул. Молодіжна, 10, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Сателлит” (87543, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Таганрозька, 76, р/р 1202 в АКБ “Форум”, м Маріуполь, МФО 394653, ) 5814 грн. 00 коп. основного боргу, 3111 грн. 78 коп. 30% річних, 581 грн. 40 коп. штрафу, 1005 грн. 82 коп. інфляційних витрат, 105 грн. 13 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 24 жовтня 2007 року.

Суддя                                                            Ю.О. Скиданова