КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2007                                                                                           № 15/342б-43/493

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора - Ставнійчук Л.В. (довіреність № 9 від 29.01.2007 року);

від Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва – Компанець Т.Б. (довіреність № 10842/07 від 17.09.2007 року);

від Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва:

Федорчук А.С. (довіреність № 2/76/9/24-011 від 17.04.2007 року),

Ляшенко А.П. (довіреність № 10/9/10-015 від 09.01.2007 року);

від боржника - Морозова Н.В. (довіреність № 2 від 19.01.2007 року);

від розпорядника майна – Злотківська І.Г. (довіреність б/н від 05.07.2007 року);

за участю керуючого санацією - Рейда М.Ф. (паспорт серія НЕ 184853, виданий Вишнівським МСМ ГУ МВС України в Київській області 27.08.2002 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Спеціалізована пересувна механізована колона № 501"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 18.05.2007

у справі № 15/342б-43/493 (Пасько М.В.)

за заявою                               Селянського (фермерського) господарства "Полісся"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Спеціалізована пересувна механізована колона № 501"

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18 травня 2007 року, яка прийнята у справі № 15/342-б-43/493 (суддя – Пасько М.В.), за заявою селянського (фермерського) господарства “Полісся” (надалі – Ініціюючий кредитор, Господарство) до відкритого акціонерного товариства “Спеціалізована пересувна механізована колона № 501” (надалі - Боржник, Товариство) про визнання останнього банкрутом, відкладений розгляд справи та зобов’язано Товариство провести аудиторську перевірку плану санації, докази чого надати суду (т. 5 а.с. 75-76).

Відкрите акціонерне товариство “Спеціалізована пересувна механізована колона № 501”, не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу про зобов’язання Товариства провести аудиторську перевірку плану санації, докази чого надати суду, та винести ухвалу про затвердження плану санації Боржника, поданого до суду 05.04.2007 року (т. 5 а.с. 88-91).

Представники Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва (надалі - Інспекція)у судовому засіданні не погоджуються з вимогами, що викладені Товариством в апеляційній скарзі, а тому просять залишити ухвалу господарського суду м. Києва від 18 травня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу від 23.08.2007 року (т. 5 а.с. 120-122) та наданих поясненнях (т. 5 а.с. 136-137).

Представник Ініціюючого кредитора - селянського (фермерського) господарства “Полісся”, у судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги Товариства, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести ухвалу про затвердження плану санації Боржника з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (т. 5 а.с. 109-110) та наданих поясненнях (т. 5 а.с. 136-137).

Представник кредитора Боржника - Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, представник розпорядника майна та керуючий санацією Товариства Рейда М.Ф. у судовому засіданні підтримують вимоги апеляційної скарги Товариства, а тому просять скасувати оскаржувану ухвалу та винести ухвалу про затвердження плану санації Боржника з підстав, викладених у наданих поясненнях (т. 5 а.с. 136-137).

Заслухавши усні пояснення представників Ініціюючого кредитора, Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва, Інспекції, Боржника, розпорядника майна Боржника та керуючого санацією Рейди М.Ф. у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09 серпня 2004 року було порушено провадження у справі № 15/342-б про банкрутство відкритого акціонерного товариства “Спеціалізована пересувна механізована колона № 501” за заявою селянського (фермерського) господарства “Полісся” в порядку Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  (т. 1 а.с. 1-2).

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду м. Києва від 26 серпня 2004 року визнано кредиторські вимоги Ініціюючого кредитора до Боржника у сумі 68 662,50 грн. та призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Пархацького Миколу Григоровича (т. 1 а.с. 43).

Ухвалою попереднього засідання господарського суду м. Києва від 30 листопада 2004 року визнані кредитори по відношенню до Боржника із відповідними сумами вимог та затверджений реєстр вимог кредиторів (т. 2 а.с. 186-187).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2005 року, прийнятою за результатами розгляду апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва, ухвалу господарського суду м. Києва від 30 листопада 2004 року скасовано, а провадження у справі припинено (т. 3 а.с. 22-24).

Постановою Вищого господарського суду України від 25 травня 2005 року касаційну скаргу Боржника задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2005 року та ухвалу господарського суду м. Києва від 30 листопада 2004 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду м. Києва на стадію попереднього засідання (т. 3 а.с. 43-47).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17 червня 2005 року суддя Пасько М.В. прийняв справу до свого провадження з присвоєнням їй номеру 15/342-б-43/493 (т. 3 а.с. 48-49).

Ухвалою попереднього засідання господарського суду м. Києва від 28 вересня 2005 року визнані кредитори по відношенню до Боржника із відповідними сумами вимог та затверджений реєстр вимог кредиторів (т. 3 а.с. 79-80).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29 вересня 2006 року щодо Боржника введена процедура санації, керуючим санацією призначений керівник Боржника Рейда М.Ф., а розпорядником майна – арбітражний керуючий Пархацький М.Г. (т. 3 а.с. 127-129).

У клопотанні № 29 від 27.02.2007 року керуючий санацією просить затвердити план санації Товариства (т. 4 а.с. 95, 99-124).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30 березня 2007 року відхилено заявлені конкурсні вимоги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва у сумі 14 390,43 грн. та заявлені поточні вимоги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва у сумі 42 971,60 (т. 5 а.с. 33-35).

Боржником 05.04.2007 року до господарського суду м. Києва подане клопотання № 52 від 05.04.2007 року про затвердження плану санації Товариства. В обґрунтування заявленого клопотання Боржник посилається на рішення комітету кредиторів Товариства відповідно до протоколу засідання комітету кредиторів № 3 від 05.04.2007 року про схвалення змін до плану санації та подання останнього на затвердження господарському суду м. Києва (т. 5 а.с. 36, 37-39, 40-65).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06 квітня 2007 року розгляд справи було призначено на 18.05.2007 року (т. 5 а.с. 66-67).

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва 18.05.2007 року до господарського суду м. Києва подане клопотання про зобов’язання Боржника надати до суду аудиторський висновок плану санації, поданого суду на затвердження, або провести аудит та відкладення розгляду справи до моменту надання Товариством до господарського суду зазначеного аудиторського висновку (т. 5 а.с. 69).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18 травня 2007 року відкладений розгляд справи та зобов’язано Товариство провести аудиторську перевірку плану санації, докази чого надати суду.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на заявлене Інспекцією клопотання про зобов’язання боржника провести аудиторську перевірку плану санації та нез’явлення у судове засідання представників заявника, боржника та керуючого санацією. При цьому, місцевий господарський суд керувався нормами ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) (т. 5 а.с. 75-76).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції в частині зобов’язання Товариства провести аудиторську перевірку плану санації, докази чого надати суду, слід визнати таким, що зроблений з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права (п.п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов’язання Товариства провести аудиторську перевірку плану санації, докази чого надати суду, а апеляційна скарга – частковому задоволенню. Поряд з цим, апеляційний господарський суд вважає за необхідне, керуючись ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 4-1, 106 ГПК України, справу № 15/342-б-43/493 в частині розгляду клопотання Боржника про затвердження плану санації Боржника передати на розгляд господарського суду м. Києва.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла враховуючи наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 99 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Частиною 2 ст. 101 ГПК України визначено, що апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 106 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) комітет кредиторів приймає рішення про погодження кандидатури керуючого санацією, вибір інвестора (інвесторів), схвалення плану санації боржника.

Згідно ч. 6 ст. 17 Закону до обов’язків керуючого санацією віднесено, зокрема, розроблення та подання на затвердження комітету кредиторів плану санації боржника.

Частиною 1 ст. 18 Закону встановлено, що протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією зобов'язаний подати комітету кредиторів для схвалення план санації боржника, що розглядається комітетом кредиторів, який скликається керуючим санацією в чотирьохмісячний строк з дня винесення господарським судом ухвали про санацію, якщо інше не передбачено цим Законом (ч. 4 ст. 18 Закону).

Положеннями ч. 5 ст. 18 Закону передбачено подання плану санації на затвердження господарського суду за рішенням комітету кредиторів, за умови схвалення останнім плану санації. Схвалений комітетом кредиторів план санації та протокол засідання комітету кредиторів подаються керуючим санацією в господарський суд на затвердження не пізніше п'яти днів з дня проведення засідання комітету кредиторів. Протокол засідання комітету кредиторів може містити особливу думку кредиторів, які голосували проти порядку і строків погашення заборгованості, передбачених у плані санації. Господарський суд затверджує план санації боржника, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Таким чином, план санації боржника у процедурі санації розробляється керуючим санацією та подається ним на затвердження комітету кредиторів, який розглядає такий план та приймає рішення про його схвалення чи відхилення, а за умови схвалення плану санації комітет кредиторів приймає рішення щодо подання його на затвердження господарського суду. З положень вищенаведених норм Закону не вбачається обов’язку учасників провадження у справі про банкрутство, зокрема боржника, проводити аудиторську перевірку плану санації та надавати суду докази її проведення, а також, права господарського суду зобов’язувати до цього зазначених осіб.

Крім того, апеляційний господарський суд вважає за необхідне констатувати, що місцевий господарський суд, зобов’язуючи Товариство провести аудиторську перевірку плану санації, тим самим задовольнив відповідне клопотання Інспекції. При цьому, судом першої інстанції не було взято до уваги, що ухвалою господарського суду м. Києва від 30 березня 2007 року у даній справі заявлені конкурсні та поточні вимоги Інспекції до Товариства відхилено (т. 5 а.с. 33-35). У матеріалах справи наявні докази повного погашення Боржником конкурсних вимог Інспекції, а саме, копії платіжних доручень (т. 5 а.с. 24-31).

Статтею 22 ГПК України (права та обов’язки сторін) встановлено, що сторони мають, зокрема, право заявляти клопотання.

Згідно статті 1 Закону сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут). Ця ж стаття Закону дає визначає поняття кредитор як юридичну або фізичну особу, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, у ГПК України чітко визначено, що право заявляти клопотання мають саме сторони у справі, а, з огляду на положення норм Закону, у провадженні у справі про банкрутство таким правом наділені визнані в установленому законодавством порядку кредитори та боржник у справі.

Враховуючи те, що на момент винесення оскаржуваної ухвали Інспекція не була кредитором Боржника (стороною у справі) у розумінні чинного законодавства, то апеляційна інстанція не вбачає правових підстав для задоволення у даній справі про банкрутство Товариства її клопотання.

Із вищевикладеного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, слід зробити висновок, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, необґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Інспекції та зобов’язання Товариства провести аудиторську перевірку плану санації, докази чого надати суду.

До викладеного вище, апеляційний господарський суд вважає за необхідне додати наступне.

Згідно частини 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо: справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду (пункт 2).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала була прийнята за відсутності представників Ініціюючого кредитора, Боржника та керуючого санацією. При цьому, скаржник у апеляційній скарзі зазначає, що про дату, місце та час судового засідання 18 травня 2007 р. Боржник повідомлений не був, оскільки ухвала господарського суду м. Києва від 06.04.2007 року, якою розгляд справи було призначено на 18.05.2007 року, станом на 05.06.2007 року на його адресу не надходила. Крім того, Боржником до господарського суду м. Києва подавалися заява № 60 від 08.05.2007 року, у якій Товариство просить призначити дату судового засідання по розгляду плану санації та зазначає, що станом на 07.05.2007 року інформація про результати розгляду клопотання, дату судового засідання по розгляду плану санації у нього відсутня (т. 5 а.с. 68).

Відповідно до пояснень, наданих представниками Ініціюючого кредитора, Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва та керуючим санацією Товариства Рейдою М.Ф. у судовому засіданні 17.09.2007 року у суді апеляційної інстанції, ухвала господарського суду м. Києва від 06.04.2007 року, якою розгляд справи було призначено на 18.05.2007 року, ними також не була одержана (т. 5 а.с. 136-137).

Враховуючи положення вищенаведеної норми процесуального законодавства (ч. 3 ст. 104 ГПК України), а також дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що при винесенні ухвали від 18 травня 2007 року у даній справі суд першої інстанції прийняв рішення за відсутності сторін, не повідомлених належним чином про місце засідання суду, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права, яке у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд констатує, що вимоги скаржника про скасування оскаржуваної ухвали в частині зобов’язання Товариства провести аудиторську перевірку плану санації, докази чого надати суду, які викладені в апеляційній скарзі, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

При цьому, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційні вимоги Товариства в частині винесення ухвали про затвердження плану санації Боржника, поданого до суду 05.04.2007 року, оскільки зі змісту положень ст. 18 Закону та ст. 103 ГПК України, якою визначені повноваження апеляційної інстанції, не вбачається права апеляційного господарського суду у провадженні у справі про банкрутство затверджувати план санації боржника та виносити з цього приводу ухвалу, якщо такі вимоги не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу на наступне.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що позовні заяви, заяви про вжиття запобіжних заходів і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Відповідно до пункту 2 ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” (надалі - Декрет) державне мито справляється із позовних заяв і заяв кредиторів у справах про банкрутство, що подаються до господарських судів, та апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами. Підпунктом г) пункту 2 ст. 3 Декрету встановлюється розмір ставки державного мита із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами. Таким чином, нормами Декрету не передбачено справляння державного мита з апеляційних скарг на ухвали господарських судів.

Згідно статті 47 ГПК України державне мито підлягає поверненню у випадках і в порядку, встановлених законодавством. В рішенні, ухвалі, постанові чи довідці господарського суду зазначаються обставини, що є підставою для повного або часткового повернення державного мита. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 8 Декрету сплачене державне мито підлягає поверненню частково або повністю у випадках внесення мита в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. З огляду на те, що нормами Декрету не передбачено справляння державного мита з апеляційних скарг на ухвали господарських судів, сума державного мита, сплаченого Боржником до Державного бюджету України за подання апеляційної скарги на прийняту у даній справі ухвалу відповідно до платіжного доручення № 126 від 06 червня 2007 року (т. 5 а.с. 96), підлягає поверненню йому повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 17, 18 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст. 2, 3, 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” та ст.ст. 4-1, 22, 32, 33, 34, 43, 45, 47, 91, 94, 99, 101 –106  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Спеціалізована пересувна механізована колона № 501” задовольнити  частково.

2.Ухвалу господарського суду м. Києва від 18 травня 2007 року у справі № 15/342-б-43/493 в частині зобов’язання відкритого акціонерного товариства “Спеціалізована пересувна механізована колона № 501” провести аудиторську перевірку плану санації скасувати.

3.Справу № 15/342-б-43/493 в частині розгляду клопотання відкритого акціонерного товариства “Спеціалізована пересувна механізована колона № 501” про затвердження плану санації передати на розгляд господарського суду м. Києва.

4.В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 18 травня 2007 року у справі № 15/342-б-43/493 без змін.

5.Повернути відкритому акціонерному товариству “Спеціалізована пересувна механізована колона № 501” з Державного бюджету України суму державного мита, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 126 від 06 червня 2007 року.

Зобов’язати господарський суд м. Києва видати відкритому акціонерному товариству “Спеціалізована пересувна механізована колона № 501” довідку на повернення суми державного мита, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 126 від 06 червня 2007 року.

6. Справу № 15/342-б-43/493 повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

21.09.07 (відправлено)