ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" листопада 2007 р.
Справа  № 20/235-07-8065

За позовом  Селянського (фермерського) господарства „Вікторія”

До відповідача ТОВ „САН-КОР Трейд”

про стягнення 95 926,06 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

Від позивача: Новошинська К.В., Мельникова О.О.

Від відповідача: не з"явились

СУТЬ СПОРУ: Селянське (фермерське) господарство „Вікторія” звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою, у якій, з урахуванням зміни розміру позовних вимог (вх. номер заяви 26057 від 19.11.2007р.), просить стягнути з ТОВ „САН-КОР Трейд” 69 000 грн. основного боргу, 19 576 грн. збитків від інфляції, 3 393,44 грн. 3% річних та 18 893,16 грн. пені. Позивач також просить покласти на відповідача витрати по сплаті держмита та ІТЗ судового процесу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору від 26.06.2006р. в частині своєчасної оплати поставленої продукції.

У судовому засіданні представники позивача змінені позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання копій процесуальних документів на юридичну та фактичну адресу, зазначені у свідоцтві про державну реєстрацію та у договорі, а також на фактичну адресу, вказану позивачем. У судове засідання представник відповідача не з’явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та проаналізувавши надані докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків:

26.06.2006р. між Селянським (фермерським) господарством „Вікторія” та ТОВ „САН-КОР Трейд” було укладено договір (а.с.12-13), відповідно до якого Селянське (фермерське) господарство „Вікторія” (продавець) зобов’язується передати покупцю товар –свіжі откалібровані огірки загальною масою 100 тон, а ТОВ „САН-КОР Трейд” (покупець) зобов’язується прийняти цей товар та здійснити його оплату в строки та на умовах, передбачених договором.

Згідно до п.3.2 договору вартість 1 кг товару визначена в сумі 2 грн., в т.ч. 0,33 грн. ПДВ. Відповідно до умов оплати (п.3.3 договору), грошові кошти покупець перераховує на рахунок продавця частками по факту підписання представником покупця товарної накладної при відвантаженні кожної партії товару.

Пунктами 6.2. та 6.3. договору сторони передбачили відповідальність за несвоєчасну поставку товару або його оплату в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем, відповідно до зазначеного договору, за видатковими накладними №0807/01 від 8.07.2006р. (а.с.19), №1807/01 від 18.07.2006р. (а.с.24), №1907/01 від 19.07.2006р. (а.с.22), №1907/02 від 19.07.2006р. (а.с.26) №2007/02 від 20.07.2006р. (а.с.28), №2307/02 від 23.07.2006р. (а.с.30), №2507/03 від 25.07.2006р. (а.с.32), №2507/02 від 25.07.2006р. (а.с.34) та №2607/01 від 26.07.2006р. (а.с.36) поставлено товар на загальну суму 120 730 грн.

Факт отримання продукції підтверджується підписами представника відповідача на вищевказаних накладних, довіреностями на отримання товару, та відповідачем у встановленому порядку не спростовано.

Відповідач ТОВ „САН-КОР Трейд” на виконання своїх зобов’язань за зазначеним договором частково розрахувався за поставлену продукцію в сумі 51 730 грн.

Таким чином, з урахуванням часткової сплати, заборгованість ТОВ „САН-КОР Трейд” перед Селянським (фермерським) господарством „Вікторія” склала 69 000 грн.

Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу відповідають чинному законодавству, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 232 Господарського кодексу України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Враховуючи зазначене, стягненню на користь позивача, згідно із наданим ним розрахунком, який перевірено судом, з урахуванням виправленої судом помилки, підлягають також 3% річних від суми боргу в сумі 3383,51грн. та інфляційні витрати в сумі 19 576 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення пені за прострочення грошового зобов’язання, суд зазначає наступне. Згідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати  кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При чому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.551 ЦК України якщо предметом  неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як визначено п.6.2 договору від 26.06.2006р., за прострочення сплати товару, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, тобто, у даному випадку 27.01.2007р.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення пені, починаючи з 28.01.2007р. не відповідають вищезазначеним положенням ст.232 ГК України.

Приймаючи до уваги викладене, судом зроблено наступний розрахунок пені, виходячи з якого сума пені, що підлягає стягненню, складає 8411,06 грн.

Відсоток
Строк розрахунку пені
Кількість днів прострочки
Сума до сплати, грн.
Сума пені, грн.

2*Ставка НБУ
27.07.06
13.09.06
48
.06

2*Ставка НБУ
14.09.06
01.10.06
17
110000
870.96

2*Ставка НБУ
02.10.06
09.10.06
7
99000
322.77

2*Ставка НБУ
10.10.06
27.01.07
18.27

Крім того, при вирішенні питання щодо стягнення пені суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки сторонами у справі не зроблено заяв про застосування строків позовної давності, скорочений строк позовної давності, встановлений п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України судом не застосовується.

Згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються витрати по сплаті державного мита пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 1003 грн. 70 коп. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 106,8 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з ТОВ „САН-КОР Трейд” (65049, м. Одеса, вул.І.Франко, 51, кв.109, код ЕДРПОУ 32896290) на користь Селянського (фермерського) господарства „Вікторія” (Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман, вул. Чапаєва, 38, код ЕДРПОУ 21014414) 69 000 /шістдесят дев’ять тисяч/ грн. основного боргу, 8 411 /вісім тисяч чотириста одинадцять/ грн. 06 коп. пені, 3 383 /три тисячі триста вісімдесят три/ грн. 51 коп. 3% річних, 19 576 /дев’ятнадцять тисяч п’ятсот сімдесят шість/ грн. інфляційних збитків, 1003 /одна тисяча три/ грн. 70 коп. державного мита, 106 /сто шість/ грн. 80 коп. - витрат на ІТЗ судового процесу.

3.          В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ  видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                       Щавинська Ю.М.