СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

24.09.2007

Справа №2-7/11800-2007

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (95022, м. Сімферополь, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1)

До відповідачів:  1) Виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради (м. Сімферополь, вул. Толстого, 15); 2) Сімферопольської міської
ради (м. Сімферополь, вул. Толстого, 15)

Про визнання неправомірними дій,
визнання недійсним рішення та спонукання до виконання певних дій.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача  - ОСОБА_2, предст., дов. пост.

Від відповідачів:    1) не з'явився; 2) не з'явився.

Суть справи: Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 звернувся  до
Господарського суду АР Крим з позовною заявою до Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради, в якій просить зупинити рішення Виконкому
Сімферопольської міської ради №306 від 27.06.2007 р., визнати вказане рішення
недійсним, визнати дії Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради по
скасуванню рішення №1999 від 27.10.2006 р. неправомірними та зобов'язати
Виконавчий комітет Сімферопольської міської ради винести пропозиції сесії 5
скликання про відведення Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 земельної
ділянки для будівництва магазину-складу поАДРЕСА_2 в м. Сімферополі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
спірним рішенням було безпідставно скасовано раніше прийняте рішення №1999 від
27.10.2006 р., до закінчення строку його дії, яким позивачу було дозволено
виконати проект землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,231 га для
будівництва магазину-складу поАДРЕСА_2 в м. Сімферополі. Так, позивач зазначив,
що на виконання рішення №1999 від 27.10.2006 р. ним були вчинені всі дії,
необхідні для відведення земельної ділянки у встановлений рішенням  строк. СПД ОСОБА_1. вважає, що спірне рішення
необґрунтовано прийнято до закінчення строку дії рішення №1999 від 27.10.2006
р., яке повинно діяти до 27.10.2008 р., а тому твердження відповідача про те,
що документацію по виконання проекту землеустрою з відведення земельної ділянки
було підготовлено несвоєчасно є безпідставними.

Ухвалою ГС АР Крим від 03.09.2007 р.
позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та
залучено до участі у справі в якості іншого відповідача Сімферопольську міську
раду.

Сімферопольська міська рада проти
позову заперечувала з тих підстав, що вона не є належним відповідачем у даній
справі, оскільки позивачем не оскаржуються дії або акти Сімферопольської
міської ради.

Виконавчий комітет Сімферопольської
міської ради проти позову заперечував та зазначив, що провадження у цій справі
підлягає припиненню, позаяк даний спір належить розглядати в порядку,
передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Розгляд справи відкладався у порядку
ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. По справі оголошувалася
перерва. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення  представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради №1999 від 27.10.2006 р. було вирішено внести
пропозиції сесії Сімферопольської міської ради У скликання відносно:

- припинення права користування
Республіканському сільськогосподарському підприємству „Озеленитель” земельною
ділянкою площею 0,231 на поАДРЕСА_2;

- дозволу СПД ОСОБА_1. виконати
проект землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,231 га для
будівництва магазину-складу поАДРЕСА_2;

- дозволу СПД ОСОБА_1. Виконати
комплекс проектних робіт для будівництва магазину-складу поАДРЕСА_2 без
знесення зелених насаджень;

- затвердження акту вибору та
обстеження земельної ділянки.

Вказаним рішенням позивача було
зобов'язано, у тому числі, надати в управління містобудування та архітектури
завдання на проектування та технічні умови на підключення до міських інженерних
мереж для підготовки архітектурно-планувального завдання.

Згідно з пунктом 6 вказане рішення
вважається дійсним протягом двох років.

З матеріалів справи вбачається, що
ще до прийняття вищевказаного рішення оформлення позивачем земельної ділянки
для будівництва магазину-складу будівельних матеріалів було погоджено з
Сімферопольською міською радою, головним архітектором міста та комітетом з
управління земельними ресурсами, про що свідчить протокол №21 від 26.12.2005 р.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання рішення Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради №1999 від
27.10.2006 р. СПД ОСОБА_1. були отримані технічні умови від ВАТ „Кримгаз”,
Сімферопольського ВПВКГ,  Управління
міського господарства Сімферопольської міської ради.

Однак, рішенням Сімферопольської
міської ради  №306 від 27.06.2007 р. СПД
ОСОБА_1. було відмовлено в місцерозташуванні об'єкту будівництва -  магазину-складу поАДРЕСА_2 через сплив
встановленого строку оформлення документів, недотриманням вимог Закону України
„Про планування та забудову територій”, рішення виконкому міської ради №1065
від 23.07.1999 р., розпорядження міського голови №323-р від 06.04.2001 р.,
пунктів 2.4 та 2.9 рішення міської ради №79 від 26.12.2002 р.

Оцінивши в сукупності представлені
докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Ст. 4 Закону України «Про місцеве
самоврядування» серед основних принципів здійснення місцевого самоврядування
передбачає, зокрема, принцип законності. Принцип законності визнається судом
таким, що кореспондується зі статтями 1 і 8 Конституції України, які визначають
Україну як правову державу та закріплюють державний принцип верховенства права.
Крім того, ст. 19 Конституції України встановлює, що органи місцевого
самоврядування діють на підставі діючого законодавства та у межах  повноважень й шляхом, передбаченим Конституцією
України та нормативно-правовими актами. Додержання принципу законності
передбачає також прийняття суб'єктами владних повноважень законних актів, тобто
певної форми актів, виданих у визначеному порядку компетентними органами в
межах їх повноважень.

Отже, рішення органів місцевого
самоврядування повинні бути обов'язково мотивовані положеннями саме
нормативно-правових актів України, тобто прийнятих уповноваженими державними чи
іншими органами у межах їх компетенції офіційних письмових документів, які
встановлюють, змінюють чи скасовують норми права, носять загальний чи локальний
характер та застосовуються неодноразово.

У той же час, спірне рішення
Сімферопольської міської ради містить в якості відмови для узгодження місця
розташування об'єкту будівництва, серед іншого, посилання на рішення міської
ради, виконкому міської ради та розпорядження міського голови, що не може бути
розцінено судом як дотримання принципу законності.

Твердження Сімферопольської міської
ради про сплив строку для оформлення документів визнається судом таким, що не
відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, як вже було зазначено раніше,
строк дії рішення Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради №1999 від
27.10.2006 р. складає два роки, тобто до 27.10.2008 р. Сторони не представили
суду доказів зміни або скасування вказаного рішення, у той час як згідно з
приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним
законодавством для доведення такого роду фактів.

Судом не можуть бути визнані
обґрунтованими також посилання Сімферопольської міської ради в спірному рішенні
на порушення СПД ОСОБА_1. норм Закону України „Про планування та забудову
територій”, оскільки відповідачем не вказаного, положень яких саме статей
вказаного Закону припустився позивач. Відповідачами, всупереч положень ст. ст.
33, 34 ГПК України, не були надані суду докази наявності відповідних порушень і
під час судового розгляду справи.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Так, рішенням виконкому
Сімферопольської міської ради №1065 від 23.07.1999 р., на яке посилається
відповідач як на підставу для прийняття спірного рішення, було передбачено, що
звернення юридичних та фізичних осіб з питань розміщення нових та реконструкції
існуючих об'єктів на території міста, розглядаються, за дорученням керівництва
виконавчого комітету, комісією з попереднього узгодження розміщення об'єктів
будівництві. Позитивне рішення комісії, оформлене протоколом, є підставою для
отримання замовником-забудовником в управлінні архітектури та містобудування
бланків „Акт вибору та обстеження земельної ділянки”, „Характеристики”,
„Вимоги” та інших вихідних документів, необхідних для підготовки проектів рішень
виконавчого комітету з використання території міста для містобудівних цілей. У
той же час, в матеріалах справи наявне відповідне протокольне рішення
зазначеної комісії №21 від 26.12.2005 р., яким позивачеві було погоджено
оформлення земельної ділянки для будівництва магазину-складу будівельних
матеріалів, через що посилання Сімферопольської міської ради на порушення СПД
ОСОБА_1. рішення „1065 від 23.07.1999 р. є безпідставним.

Суд визнає хибними твердження
Сімферопольської міської ради, викладені в спірному рішенні, про порушення
позивачем пунктів 2.4 та 2.9 рішення міськради №79 від 26.12.2002 р., оскільки
у вказаному рішенні взагалі відсутні зазначені пункти (а. с. 38).

Відповідно Роз'ясненням Президії
Вищого Арбітражного суду України N 02-5/35 від 26.01.2000 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи
інших органів» підставами для визнання акта недійсним  є
невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній
законом компетенції  органу,  який
видав  цей  акт.

Ст. 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або
законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Однак, враховуючи те, що позивачу
було безпідстано відмовлено в узгодженні місця розташування об'єкту будівництва
підпунктом 3.4 пункту 3 спірного рішення, яким, відповідно, і було порушено
право позивача, визнанню недійсним підлягає не рішення взагалі, а лише
зазначений підпункт.

У той же час у суду відсутні
правові підстави для задоволення позовної вимоги СПД ОСОБА_1. в частині
зупинення спірного рішення органу місцевого самоврядування, оскільки такий
спосіб захисту поорушеного права не передбачений чинним законодавством України,
зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України. Крім того, суд зауважує, що
оскільки спірне рішення визнається судом недійсним, тобто таким, що не створює
жодних правових наслідків, окрім його недійсності, необхідність зупинення його
дії відсутня. Не можуть бути визнані обгрунтованими вимоги позивача і щодо
визнання протиправними дій відповідача по скасуванню рішення №1999 від
27.10.2006 р., оскільки в тексті рішення №306 від 27.06.2007 р. відсутня
інформація про скасування зазначеним рішенням раніше прийнятого рішення №1999
від 27.10.2006 р.

Стосовно клопотання Виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради про припинення провадження у справі
через непідвідомчість даного спору господарським судам України суд повідомляє
наступне.

Згідно зі ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної  юрисдикції (далі
- адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,
у  якому хоча б однією зі сторін є
орган  виконавчої  влади,
орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі
на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів
поширюється, у тому числі, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

П. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено, що суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Для визначення спору як такого, що
підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, має бути законодавче
уповноваження хоча б одного суб'єкта владно керувати поведінкою іншого (інших)
суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи
такого владного суб'єкта.

В ч. 4 п. 5.2 Рекомендацій Президії
Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам» №04-5/120 від 27.06.2007 р. зазначено,
що якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа)  у спірних
правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій
(щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не перебуває
"при  здійсненні  управлінських функцій" і не має
встановлених нормами КАС України ознак
суб'єкта владних повноважень і,
отже, спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським
судом.

П. 5.3 вказаних вище Рекомендацій
передбачено, що до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ
у спорах:

а) про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи  актів індивідуальної дії), ухвалених
суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта  господарювання  вчинити
певні  дії, утриматись від
вчинення певних дій або нести відповідальність,
за умови,  що оскаржуваний акт згідно  із
законодавством  України  є обов'язковим до виконання;

б) про     оскарження     суб'єктом     господарювання    дій (бездіяльності)   органу
державної   влади,   органу
місцевого самоврядування,
іншого   суб'єкта  владних
повноважень,  їхньої посадової чи
службової особи,  що випливають з наданих
їм  владних управлінських функцій,  якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з
відносинами, врегульованими господарським договором;

в) між   суб'єктами  владних
повноважень  з  приводу
їхньої компетенції у сфері управління;

г) з   приводу   укладання
та   виконання  адміністративних договорів;

д) за  зверненням  суб'єкта
владних  повноважень у випадках,
встановлених законом.

Інші справи за участю
господарюючих  суб'єктів  та
суб'єктів владних
повноважень   не   мають
ознак  справ  адміністративної юрисдикції  і
повинні  розглядатися  господарськими   судами
на загальних  підставах.  До таких справ належать усі справи у спорах
про  право,  що
виникають  з  відносин,
врегульованих  Цивільним Кодексом
України, Господарським  кодексом  України,
іншими   актами   господарського   і
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1)
справи  у  спорах,
що  виникають  при
укладанні, зміні, розірванні  і
виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з
інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів  та
технічних умов;

- спорів про  встановлення цін на
продукцію (товари),  а також тарифів на
послуги  (виконання  робіт),
якщо  ці  ціни
і  тарифи відповідно  до
законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що  виникають  із
публічно-правових відносин  та
віднесені  до компетенції   Конституційного   Суду
України  та адміністративних
судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та
міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи  за  заявами
органів  Антимонопольного  комітету України,  Рахункової
палати  з  питань,
віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи,  що  виникають
з корпоративних відносин у спорах між господарським  товариством
та  його  учасником
(засновником, акціонером),  у  тому
числі  учасником,  який вибув,
а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських
товариств, що пов'язані  із створенням,  діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових
спорів.

Ознаками господарського спору,
підвідомчого господарському суду, зокрема, є: а) участь у спорі суб'єкта
господарювання; б) наявність між сторонами господарських відносин,
врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України,
іншими актами господарського і цивільного законодавства; в) відсутність у
процесуальному законі норми, що прямо передбачала б розгляд такого спору судом
іншої юрисдикції.

Враховуючи те, що предметом
розгляду даної справи є встановлення можливості узгодження місця розташування
об'єкту будівництва та відведення позивачу земельної ділянки для здійснення
такого будівництва, між сторонами існує спір про право, а тому вказана справа
підвідомча господарським судам.

Крім того, суд вважає
необґрунтованим клопотання Сімферопольської міської ради про виключення його з
числа відповідачів у цій справі, оскільки спірне рішення №306 від 27.06.2007 р.
було прийнято саме Сімферопольською міською радою, а не її виконавчим  комітетом. Крім того, суд зазначає, що
Сімферопольська міська рада була залучена до участі у справі відповідною
ухвалою саме з ініціативи суду, а право на вчинення судом такої процесуальної
дії як виключення особи з числа відповідачів у справі Господарським
процесуальним кодексом не передбачено.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати недійсним підпункт 3.4 пункту
3 рішення 22 сесії Сімферопольської міської ради У скликання №306 від
27.06.2007 р. „Про відмову в узгодженні місця розташування об'єктів будівництва
(реконструкції).

3.          Зобов'язати Виконавчий комітет
Сімферопольської міської ради (м. Сімферополь, вул. Толстого, 15) внести
пропозиції сесії 5 скликання Сімферопольської міської ради щодо відведення
Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 (95022, м. Сімферополь, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) земельної ділянки для будівництва магазину-складу
поАДРЕСА_2 в м. Сімферополі.

4.          В іншій частині позову відмовити.

5.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.