РІШЕННЯ

"10" грудня 2007 р.
Справа № 10/221-4251

Господарський суд Тернопільської області  складі

Розглянув справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Віконт“, с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області

До відповідача 1: Миролюбівської сільської ради, с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області

До відповідача 2: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області м. Тернопіль, вул. Танцорова, 11;

До відповідача 3: Державної акціонерної компанії “Хліб України“, м. Київ, вул. Саксаганського,1

Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії “ Хліб України“  “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“, м. Тернопіль, вул. Гайова, 21.

За участю представників:

Позивача: Дуровича М.Ф. –директора ТзОВ,  довіреність № 6 від 18.10.2007 року, паспорт серії МС № 513075, виданий Тернопільським РВ УМВСУ в Тернопільській області  05.08.1999 року; Кметика Я.С. –представника, довіреність від 18.09.2007 року;

Відповідача 1: Лучків Г.І. –землевпорядника Миролюбівської сільської ради, довіреність № 04 від 10.01.2007 року;

Відповідача 2: Прокопишин О.А. –головного спеціаліста-юрисконсульта РВ ФДМУ по Тернопільській області, довіреність № 04 від 10.01.2007 р.; Козубай М.І. –начальника відділу оренди державного майна РВ ФДМУ по Тернопільській області , довіреність № 56 від 05.11.2007 року;

Відповідача 3: Стегній Л.М. –представника ДАК “Хліб України“, довіреність № 02-14/38 від 04.06.2007 року.

Третьої особи: Бурди О.В. –юрисконсульта ДП “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“  –довіреність № 01/11-07 від 23.01.2007 року; Волошина П.З. –директора ДП.

В судовому засіданні  присутнім представникам сторін  роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені статтями 20,22,27,28,  Господарського процесуального кодексу України.

По клопотанню № 12-1-09/467 від 05.11.2007 року ДАК “Хліб України“ господарським судом проводиться технічна фіксація судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу “Діловодство суду“.

Суть справи:  До господарського  суду Тернопільської області звернулося з позовною Товариство з обмеженою відповідальністю “Віконт“, с. Миролюбівка Тернопільського району до Миролюбівської сільської ради, с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області; Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 11;  Державної акціонерної компанії “Хліб України“, м. Київ вул. Саксаганського, 1 про визнання за Товариством права власності  на нерухоме майно, що знаходиться за адресою с. Миролюбівка Тернопільського району, а саме: на 45,6 % будівлі млина, на 50 % будівлі адмінбудинку та на 51,5 % будівлі реммайстерні з побутовими приміщеннями.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на умови Договору № 6 оренди нежитлового приміщення, укладеного між ТзОВ “Віконт“ та Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Тернопільській області 23 вересня 1999 року; на дозвіл Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області від 22.02.2000 року № 02-14/326 та ДАК “Хліб України“ від 06.04.2000 року № 12-1-09/65; проектно-кошторисну документацію на капітальний ремонт приміщення млина; Акт від 29.04.2003 року державної технічної комісії про прийняття млина в с. Миролюбівка в експлуатацію; Договір оренди нерухомого майна, укладеного 07 серпня 2001 року між РВ ФДМУ по Тернопільській області та ТзОВ “Віконт“; дозволи  на здійснення реконструкції існуючих будівель ( лист ДАК “Хліб України“ від 12.11.2001 року № 12-1-09/377 та лист РВ ФДМУ по Тернопільській області від 28.12.2002 року № 03/14/2929; рішення № 28 від 18 лютого 2003 року Миролюбівської сільської ради “Про попередній вибір земельної ділянки на проведення реконструкції існуючих будівель лабораторії з побутовими приміщеннями та свинарника, розташованих на території млина; робочий проект реконструкції існуючих будівель під майстерні та адмінбудинок з прибудовою вагової в с. Миролюбівка, виготовленої проектно-вишукувальним інститутом “Тернопільагропроект“; Акт державної приймальної комісії від 08 грудня 2005 року“ про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта, а також інші документи.

Вказує, що  відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Капітальний ремонт млина і реконструкція побутового приміщення з лабораторією та свинарника були проведені за погодженням з власником зазначеного майна; відповідно до частини другої зазначеної вище статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вважає, що внаслідок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, що знаходяться в с. Миролюбівка Тернопільського району у позивача виникло право на новостворене майно в силу приписів ст. 331 ЦК України.

Ухвалою господарського суду від 08 жовтня 2007 року розгляд справи призначено о 14 годині 30 хвилин 06 листопада 2007 року за участю повноважних представників сторін.

Згідно клопотання ДАК “Хліб України“, м. Київ ухвалою суду від 06 листопада 2007 року залучено до участі у справі № 10/221-4251 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії “Хліб України“  “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“, м. Тернопіль, вул. Гайова, 21, а розгляд справи відкладено до 14 годин 30 хвилин 16 листопада  2007 року.

Відповідач у справі Миролюбівська сільська рада, с. Миролюбівка Тернопільського району не надала суду письмових заперечень щодо заявлених позовних вимог.

У відзиві на позов № 04-12/4936 від 06.11.2007 року Регіональне відділення  ФДМ України по Тернопільській області заперечує заявлені вимоги повністю і вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Посилається на приписи ст. 23 п. 3 Закону України “ Про оренду державного та комунального майна“ та умови укладених між сторонами Договорів оренди і згідно яких орендар мав право з дозволу орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості.  Однак, п. 10.5 Договору оренди ( що відповідає вимогам п. 2 ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна“ )  було передбачено, що у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснення за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря, а невідокремлювані – власністю орендодавця.

Строк дії Договору закінчився 07.08.2007 року і дозволу на його продовження не давав ні балансоутримувач –ДП “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“, ні ДАК “Хліб України“, м. Київ.

Вказує, що ст. 785 Цивільного Кодексу України та ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна“ визначено, що у разі припинення договору оренди, орендар зобов’язується повернути балансоутримувачу орендоване майно. Позивач у справі –ТОВ “Віконт“ на час розгляду позову в суді не повернуло майно балансоутримувачеві –ДП “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“, що стало підставою для подання Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Тернопільській області  окремого позову до господарського суду до Товариства з обмеженою відповідальністю “Віконт“ про виконання зобов’язання по договору щодо повернення орендованого державного майна. Просить в позові відмовити.

У поданому до суду письмовому запереченні № 1-2-24/2173 від 05.11.2007 року ДАК “Хліб України“, м. Київ вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що  передане в оренду майно за Договорами оренди від 23.09.1999 року та 07.08.2001 року ( цілісний майновий комплекс, який знаходиться в с. Миролюбівка Тернопільського району , що становить завершений цикл будівництва ) є державною власністю та не підлягає відчуженню.

Умовами укладених договорів оренди було передбачено положення про можливість проведення орендарем –ТзОВ “Віконт“ реконструкції нерухомого майна ( пункт 6.2. Договору № 6 від 23.09.1999 р. )

і такі дозволи на здійснення реконструкції, технічного переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості позивачу було надано. Однак, п. 6.4. Договору ( з яким позивач погодився ) було прямо передбачено, що Орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Листом № 02-14/326 від 22.02.2000 року РВ ФДМ України по Тернопільській області, даючи згоду на проведення реконструкції млина, що знаходиться в с. Миролюбівка Тернопільського району вказало Товариству, що вартість проведеного поліпшення не повинно перевищувати 25 відсотків його вартості і при закінченні договору оренди, якщо не можна буде відокремити від орендованого майна без заподіяння йому шкоди, компенсації не підлягатиме. Таким чином, РВ ФДМ України  визначило параметри проведення робіт по реконструкції приміщення млина в с. Миролюбівка, а саме вартість не повинна перевищувати 25% вартості майна, що відповідає вимогам ст. 51 Закону України “Про державну програму приватизації“.

Стверджує, що ТзОВ “Віконт“ в порушення приписів РВ ФДМ України здійснило реконструкцію орендованого майна з перевищенням вартості робіт більше 25 % , що є порушенням вимог чинного законодавства України. Просить в позові відмовити.

У відзиві на позов № 01/109-07 від 16.11.2007 року ДП “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“ заперечує заявлені вимоги про визнання права власності на нерухоме майно повністю і вважає їх безпідставними.

Посилається на вимоги п. 6.2. Договору оренди № 6 від 23.09.1999 року щодо права Орендаря вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості, однак вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Зазначає, що майно, яке було передане в оренду ТзОВ “Віконт“ знаходиться на балансі ДП “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“ і є цілісним майновим комплексом та становить завершений цикл будівництва, що знайшло своє підтвердження у рішенні господарського суду Тернопільської області у справі № 10/157-2853.

Окрім того, вказує, що РВ ФДМ України по Тернопільській області листом від 22.02.2000 року № 02-14/326 погоджувало проведення робіт по реконструкції млина при умові, що вартість проведеного поліпшення не перевищуватиме 25 % його вартості. Однак, Товариством допущено порушення вимог чинного законодавства України та проведено роботи по реконструкції, що перевищує 25% вартості орендованого майна. Просить в позові відмовити.

В  порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України судовому засіданні 16.11.2007 року оголошувалася перерва до 12 годин 30 хвилин 07 грудня 2007 року та 16 годин 20 хвилин 10 грудня 2007 року для надання можливості сторонам надати додаткові докази в підтвердження позовних вимог та їх заперечення.

У судовому засіданні 07.12.2007 року представник ТзОВ “Віконт“ заявив усне клопотання про призначення у справі судово-будівельної експертизи.

Згідно статті 41 ГПК України експертиза призначається для з’ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Статтею 1 Закону України “Про судову експертизу“ визначено експертизу як дослідження експертом  на основі спеціальних знань матеріальних об’єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду.

Як зазначено у п.3 Роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 11.11.1998 р. № 02-5/424 “Про деякі питання практики призначення судової експертизи“ ( з наступними змінами )  учасники судового процесу вправі пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз’ясненні експертом. Ці питання можуть бути запропоновані у позовній заяві, у відзиві або в окремому письмовому клопотанні сторони. Позивач у справі не подав до суду окремого письмового клопотання про призначення експертизи, а також не запропонував перелік питань , які необхідно поставити перед експертом.

З огляду на зазначене клопотання ТзОВ  “ Віконт“, с. Миролюбівка Тернопільського району  не підлягає до задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, третьої особи,  дослідивши представлені документи суд встановив наступне:

Згідно статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом свої порушених або оспорюваних і охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного Кодексу України також визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу  та визначає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом ( частина  друга п. 1 ст. 16 ЦК України ).

Позивач по справі: Товариство з обмеженою відповідальністю ”Віконт“ , місцезнаходження керівних органів якого с. Миролюбівка, вул. Млинова, 1 Тернопільського району Тернопільської області, є юридичною особою, що зареєстрована у встановленому законом порядку Тернопільською районною державною адміністрацією 27.08.1999 року і включене до Єдиного Державного реєстру, ідентифікаційний код 30495874, що підтверджується Довідкою Головного управління статистики у Тернопільській області № 31-28,  а тому наділене правом на звернення до суду з позовом за захистом свої прав і інтересів.

Предметом спору позивач у справі ТзОВ “Віконт“ визначило як  визнання за Товариством права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою с. Миролюбівка Тернопільського району, а саме: на 45,6 % будівлі млина, на 50 % будівлі адмінбудинку та на 51,5 % будівлі реммайстерні з побутовими приміщеннями.

Статтею 316 Цивільного Кодексу визначено, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, яке охороняється законом.

В силу приписів статті 41 Конституції України,  ст. 317 ЦК України,  власник на свій розсуд  володіє, користується та розпоряджається належним йому майном.

Згідно ст.ст. 328,329 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Юридична особа набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Віконт“, с. Миролюбівка вважає, що у нього виникло право власності в порядку ст. 331 ЦК України  на 45,6% будівлі млина, 50% будівлі адмінбудинку та 51,5% будівлі реммайстерні з побутовими приміщеннями, які знаходяться в с. Миролюбівка Тернопільського району, на підставі положень Договорів оренди  від 23.09.1999 року та 07.08.2001 року та отримання згоди власника майна та орендодавця на проведення капітального ремонту та реконструкції, оскільки Товариство здійснило їх за свій рахунок.

У судовому засіданні встановлено, що  23 вересня 1999 року між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Тернопільській області, м. Тернопіль та Товариством з обмеженою відповідальністю “Віконт“, с. Миролюбівка Тернопільського району було укладено Договір оренди не житлового приміщення № 6 , згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування трьохповерхову будівлю млина з цокольним поверхом площею 2293 кв. м. , яке знаходиться на балансі дочірнього підприємства ДАК “Хліб України“ «Тернопільського комбінату хлібопродуктів», вартість якого визначена відповідно до звіту про експертну оцінку нерухомого майна, складеного на 01 квітня 1999 року і становить 125 500 грн.

Приміщення знаходиться за адресою с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області і надається для організації виробництва борошна і крупи ( пункт 1.2 договору ).

Вступ Орендаря у користування майном настає одночасно із підписанням сторонами Договору та Акту прийому-передачі вказаного майна.

Передача майна  в оренду не спричиняє передачу Орендарю права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава в особі дочірнього підприємства “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“ ДАК “Хліб України“, а Орендар користується ним протягом дії договору оренди. ( пункт 2.2 договору ).

Договір діє з 01 вересня 1999 року до 01 вересня 2009 року строком на 10 ( десять ) років ( пункт 10.1 договору ).

Договір № 6 підписаний повноважними представниками сторін та скріплений відтисками печаток ( належним чином завірена копія договору знаходиться в матеріалах справи ).

На виконання умов зазначеного договору 23 вересня 1999 року між балансоутримувачем –«Тернопільським  комбінатом хлібопродуктів»та  орендарем -ТОВ “Віконт“ було підписано Акт приймання-передачі орендованого приміщення, а саме будівлі млина, що знаходиться за адресою с. Миролюбівка Тернопільського району. Акт приймання-передачі погоджено заступником начальника РВ ФДМУ по Тернопільській області Чернечинець П.М.

Пунктом 6.2. Договору сторони визначили, що Орендар з дозволу Орендодавця вправі вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості. Листом № 7 від 03.04.2000 року ТзОВ “Віконт“ звернулося до ДП ДАК “Хліб України“ «Тернопільський комбінат хлібопродуктів»про надання дозволу на проведення капітального ремонту орендованого приміщення млина, орієнтовною вартістю 38 тис. грн. РВ ФДМУ по Тернопільській області  ( лист № 02-14/326 від 22.02.2000 року ) та ДАК “Хліб України“ ( лист № 12-1-09/65 від 06.04.2000 року ) не заперечували проти виконання орендарем капітального ремонту орендованого приміщення. Тернопільська філія “Львівпромбудпроект“ виготовила проектно-кошторисну документацію на капітальний ремонт приміщення млина. Згідно експертизи проекту, проведеного Тернопільським експертно-технічним центром, проектна документація відповідала нормативним актам з питань охорони праці ( експертний висновок № 2003В № 752 ). Загальна вартість виконаних робіт ТзОВ “Віконт“ становила 105 388 грн. Розпорядженням голови райдержадміністрації від 17.04.2003 року № 213 була призначена державна технічна комісія для прийняття в експлуатацію після капітального ремонту млина в с. Миролюбівка.

Актом від 29.04.2003 року державна технічна комісія прийняла млин в експлуатацію. Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію після капітального ремонту млина в с. Миролюбівка Тернопільського району затверджено розпорядженням голови райдержадамінстрації від 04.06.2003 року № 328.

Судом також встановлено, що  07 серпня 2001 року між РВ ФДМУ по Тернопільській області та Товариством з обмеженою відповідальністю “Віконт“  було укладено договір № 31 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності. На підставі зазначеного договору ТзОВ “Віконт“ було передано у строкове платне користування будівлі: побутове приміщення з лабораторією площею 138,5 кв. м.; склад під зерновідходи площею 432,4 кв. м.; свинарник площею 333,6 кв. м., які розміщені на території млина за адресою с. Миролюбівка Тернопільського району, баланосоутримувачем яких є ДП “Тернопільський комбінат хлібопродуктів“, м. Тернопіль.

Вказані приміщення передані ТзОВ “Віконт“ згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 07.08.2001 року. Договір оренди укладений строком на два роки і діяв з 07 серпня 2001 року по 07 серпня 2003 року. У відповідності до п. 10.6. договору (від сторін не поступило заяви про припинення його дії) договір був продовжений на той самий термін і на тих умовах до 07.08.2007 року.

Пунктом 6.2. Договору сторони погодили, що Орендар з дозволу орендодавця вправі вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості.

На виконання вимог п. 6.2 Договору Орендар звернувся з листами до РВ ФДМУ по Тернопільській області № 44 від 11.10.2001 року про проведення капітального ремонту будівель лабораторії та свинарника. Листом № 12-1-09/377 від 12.11.2001 року ДАК “Хліб України“ та № 03-14/2929 від 28.12.2002 року Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Тернопільській області було надано дозвіл ТзОВ “Віконт“ на проведення капітального ремонту.

Проектно-вишукувальним  інститутом “Тернопільагропроект“ було виготовлено робочий проект реконструкції існуючих будівель під майстерні та адмінбудинок з прибудовою вагової в с. Миролюбівка Тернопільського району.

08 грудня 2005 року державною приймальною комісією був складений акт про “Прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта“, а саме: реконструкцію існуючих будівель під майстерню з побутово-офісними приміщеннями та прибудовою  вагової. Зазначений акт був затверджений розпорядженням № 26 від 20 січня 2005 року голови Тернопільської районної державної адміністрації.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що між позивачем у справі –ТзОВ “Віконт“ та РВ ФДМУ по Тернопільській області було укладено два договори оренди, а саме: 23.09.1999 року Договір № 6 та 07.08.2001 року Договір № 31.

Строк дії вказаних договорів різний. Так, Договір оренди  № 6 діє до 01 вересня 2009 року, а Договір оренди № 31 на час розгляду справи припинив свою дію.

Згідно статей 48, 49 Закону України «Про власність»(чинного на момент укладення договору оренди), Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором.

Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Власник або особа яка володіє майном на праві повного господарського відання не може бути позбавлений права на майно, крім випадків, передбачених Законом. Вилучення майна у власника допускається при зверненні стягнення на це майно за його зобов'язаннями у випадках і порядку, передбачених цим Законом, а також Цивільним кодексом України  та за обставин надзвичайного характеру (у випадках стихійного лиха, аварій, епідемій, епізоотій майно в інтересах суспільства за рішенням органів державної влади може бути вилучено (реквізовано) у  власника в порядку і на умовах, встановлених законодавчими актами України з виплатою йому вартості майна).

У випадках, передбачених законодавчими актами України, майно може бути безоплатно вилучено (конфісковано) у власника лише за рішенням (вироком) суду або іншого компетентного органу (службової особи), як санкція за вчинення правопорушення.

Відповідач у справі –Державна акціонерна компанія “Хліб України“ створена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1000 від 22 серпня 1996 року “Про утворення Державної акціонерної компанії “Хліб України“ і діє на підставі Статуту ДАК, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1996 року № 1375. Пунктом 8 Статуту визначено, що майно Компанії є власністю держави і закріплюється за Компанією на праві повного господарського відання.

Відповідно до Закону України “Про перелік об’єктів права державної власності, що не підлягають приватизації“ майно Державної акціонерної компанії “Хліб України“ є таким, що не підлягає приватизації.

Отже, майно, яке передане в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю “Віконт“ згідно Договорів оренди від 23.09.1999 року та 07.08.2001 року є державною власністю і не підлягає відчуженню.

Пунктом 2.2 Договору оренди нежитлового приміщення № 6 від 23.09.1999 року сторони визначили, що передача майна в оренду не спричиняє передачу Орендарю права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава в особі дочірнього підприємства ”Тернопільський комбінат хлібопродуктів“ ДАК “Хліб України“, а Орендар користується ним протягом дії договору оренди.

Аналогічні положення закріплено і в п. 2.2. Договору оренди № 31 нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.08.2001 року: передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Пунктом 6.4. Договору оренди не житлового приміщення № 6 від 23.09.1999 року, визначаючи права Орендаря ( позивача у справі ) сторони встановили, що орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння шкоди.

Договором оренди № 31 нерухомого майна, що належить до державної власності від 07.08.2001 року ( пункт 10.5. ) сторони визначили, що у разі припинення або розірвання Договору поліпшення орендованого майна, здійсненні орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря, а не відокремлювані поліпшення –власністю орендодавця. Питання компенсації Орендодавцем збільшення вартості орендованого майна в результаті зазначених невідокремлюваних поліпшень вирішується відповідно до умов договору та чинного законодавства.

У відповідності до п. 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених ГКУ.

Статтею 778 Цивільного Кодексу України визначено, що  Наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.  Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на  поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Представленими суду документами Товариство з обмеженою відповідальністю “Віконт“ довело, що воно правомірно користувалося орендованим майном; згідно умов Договорів № 6 від 23.09.1999 року та № 31 від 07.08.2001 року проводило капітальний ремонт та реконструкцію будівель на підставі відповідних дозволів РВ ФДМУ по Тернопільській області, м. Тернопіль та ДАК “Хліб України“, м. Київ, а також і те, що Товариство вийшло за межі дозволів, провівши капітальний ремонт на суму, що перевищує 25% вартості орендованого майна, що є порушенням вимог чинного законодавства України.

З огляду на наведене суд прийшов до висновку, що дії позивача –Товариства з обмеженою відповідальністю “Віконт“ на виконання умов договорів оренди нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою с. Миролюбівка Тернопільського району не створювали нову річ, а лише поліпшували її, а тому, позов не підлягає до задоволення, оскільки заявлений безпідставно.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  згідно вимог  статей 44,49 ГПК України та  Декрету Кабінету Міністрів України № 7/93 “Про державне мито“  покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 43,49,82,84 Господарського процесуального Кодексу України, статтею 20,283 Господарського Кодексу України, ст. 15,16,316,328,331,778 ЦК України, Закону України “Про оренду державного та комунального майна“, господарський суд ,-

В И Р І Ш И В:

1.В позові відмовити.

2.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення  десятиденного строку з дня його прийняття.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його прийняття через господарський суд Тернопільської області.

3.Повний текст рішення складено та підписано 10 грудня 2007 року.

Суддя