ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2007
Справа №2-7/8711-2007

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 1 в м. Євпаторії Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (97400, АР Крим, м. Євпаторія, пр. Перемоги, 34, ідентифікаційний код 22236588)

До  відповідача Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» в особі Центру поштового зв’язку №2 в м. Євпаторії (97400, м. Євпаторія, вул. Крупської, 34/5, ідентифікаційний код 01185740)

Про стягнення 17190,92 грн.

Суддя ГС АР  Крим І.І. Дворний

представники:

Від позивача – Волкова Ж.М., довіреність № 8205 від 15.08.2005 р.

Від відповідача  - Кулікова І. О.. предст., дов. №104-06 від 11.01.2007 р.

Обставини справи: Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” звернулось в особі Центру електрозв’язку № 1 Кримської філії ВАТ «Укртелеком» до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» в особі Центру поштового зв’язку №2 в м. Євпаторії про стягнення 17190,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору №18-2-10/09-19 від 17.01.2002 р. відповідач прийняв на себе обов’язки по прийняттю платежів від населення за послуги зв’язку та перераховувати прийняті платежі у встановлені строки. Проте, у зв’язку з тим, що відповідачем порушувалися строки перерахування грошових коштів, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 17190,92 грн.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій не є правомірним, позаяк в порушення умов укладеного договору між сторонами не складалися акти виконаних робіт та не проводилася звірка взаємних розрахунків. Крім того, відповідач зауважив, що позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення пені за період з 01.03.2006 р. по 19.06.2006 р., який, згідно зі статтею 258 Цивільного кодексу України складає 1 рік.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. По справі оголошувалася перерва. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

17.01.2002 р. між Відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” (Замовник) та Українським державним підприємством поштового зв’язку «Укрпошта» (Виконавець) був укладений генеральний договір №18-2-10/09-19, згідно з п. 1.1 якого Виконавець в особі своїх філій та їхніх структурних підрозділів виконує за завданням Замовника визначені у пункті 2 цього Договору роботи.

Відповідно до п. 1.2 Договору Замовник в особі своїх філій та їхніх структурних підрозділів зобов’язується оплачувати виконану роботу на умовах цього Договору.

Дія цього Договору в повному обсягу поширюється на всі регіональні дирекції та інші відокремлені структурні підрозділи Замовника та Виконавця за виключенням Київської міської дирекції Виконавця. Взаємовідносини між Замовником та Київської міською дирекцією Виконавця визначаються на підставі окремого Договору, який, в принципі, має бути розроблений з урахуванням положень цього договору (п. 1.3 Договору).

Перелік робіт, обов’язки по виконанню яких покладені на Виконавця, передбачений п. 2.2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору грошові кошти, отримані як платежі за послуги електрозв’язку, перераховуються кожні п’ять днів на рахунок центрів дирекцій Замовника за винятком коштів, що належать структурним підрозділам філій Виконавця, як оплата за виконання роботи за цим Договором, що визначена у Додатку №1 до цього Договору.

Згідно з п. 3.3 Договору до 10 числа місяця, наступного за звітним, між структурними підрозділами філій Виконавця та відповідними підрозділами філій Замовника складаються акти виконаних робіт, які є підставою для кінцевих розрахунків між ними. Розрахунки виконуються у відповідності з вимогами законодавства.

Розміри плати за виконані роботи встановлена в Додатку №1 до Договору.

В п. 4.1.6 Договору сторони передбачили, що Виконавець в особі своїх філій та їхніх структурних підрозділів відповідає за несвоєчасне перерахування коштів відповідно до п. 3.2 Договору у вигляді пені в розмірі облікової ставки Національного банку України від неперерахованої суми за кожний день прострочення, яка сплачується на користь структурних підрозділів відповідних дирекцій Замовника.

Керуючись вказаним договірним положенням позивач просить стягнути з відповідача пеню в наступних розмірах:

- березень 2006 року – 1765,39 грн.;

- квітень 2006 року – 1983,45 грн.;

- червень 2006 року – 2065,05 грн.;

- липень 2006 року – 3449,33 грн.;

- серпень 2006 року – 2713,08 грн.;

- вересень 2006 року – 2452,39 грн.;

- жовтень 2006 року – 2762,23 грн.;

Загальний розмір пені, яку позивач просить стягнути з відповідача, складає 17190,92 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. При цьому, майново-господарськими, згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення стосовно господарських зобов’язань міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від  зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Причому, ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору відповідачем приймалися платежі від населення за послуги зв’язку, про що свідчать акти виконаних робіт, підписані обома сторонами та скріплені печатями підприємств. Вказані обставини спростовують твердження відповідача про те, що відповідні акти не були складені між сторонами.

Проте, перерахування отриманих від населення грошових коштів здійснювалося відповідачем з порушенням встановлених п. 3.2 Договором строків, у зв’язку з чим у Центру поштового зв’язку №2 в м. Євпаторії виникли обов’язки щодо сплати пені за березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2006 року у загальному розмірі 17190,92 грн., правомірність обчислення позивачем якого підтверджується матеріалами справи.

Проте, суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 258 Цивільного кодексу України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи те, що позовна заява буда подана позивачем до суду 18.06.2007 р. (здана до відділу зв’язку, про що свідчить відбитка печаті на конверті), та враховуючи наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за березень, квітень та червень 2006 року у розмірі 5813,89 грн. не підлягають задоволенню через сплив строку позовної давності.

За таких обставин, позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку №1 в м. Євпаторії Кримської філії ВАТ «Укртелеком» підлягають частковому задоволенню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Українського державного підприємства поштового зв’язку «Укрпошта» в особі Центру поштового зв’язку №2 в м. Євпаторії (97400, м. Євпаторія, вул. Крупської, 34/5, ідентифікаційний код 01185740) на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 1 в м. Євпаторії Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (97400, АР Крим, м. Євпаторія, пр. Перемоги, 34, ідентифікаційний код 22236588) пеню у сумі 11377,03 грн., 113,83 грн. державного мита та 78,09 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.