КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2007                                                                                           № 9/122б/53б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коваленка В.М.

суддів:             Гарник Л.Л.

при секретарі:

За участю представників:

ініціюючого кредитора – Мишко О.В. (довіреність № 180 від 02.11.2006року);

кредиторів:

1)          відкритого акціонерного товариства “РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ”:

Конащук П.П. (довіреність № 4306 від 06.12.2006 року);

Литвин П.В. (довіреність № 77 від 10.09.2007 року);

2)          Державної податкової інспекції у м. Чернігові – Нітченко Ю.В. (довіреність № 5790/9/10-010 від 30.08.2007 р.);

3)          Чернігівського міського центру зайнятості – Деревянко Т.І. (довіреність № 01/559 від 01.03.2007 року);

4)          товариства з обмеженою відповідальністю “РА-ТЕЛ” – Лисенко І.А. директор (паспорт НК 729499, виданий 22.11.1999 року);

5)          Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство):  Штандур Д.А. (довіреність № 1213 від 22.08.2007 року);

Зінченко С.В. (довіреність № 368 від 21.03.2007 року);

від боржника:

Лещенко О.В. голова правління (паспорт НК 828544, виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 11.08.2000 року);

Собко О.О. (довіреність № 69 від 28.09.2007 року);

за участю кредитора - Лисенка Ігоря Анатолійовича (паспорт НК 729499, виданий 22.11.1999 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ра-Тел"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 22.05.2007

у справі № 9/122б/53б

за заявою                               Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації"

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 22 травня 2007 року, яка прийнята у справі № 9/122б/53б (суддя – Івченко С.М.), за заявою відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” (надалі – Ініціюючий кредитор) до відкритого акціонерного товариства “Науково виробниче підприємство “Інтернет технології та електронні комунікації” (надалі – Боржник, Підприємство) про визнання останнього банкрутом, відкладено судове засідання по розгляду заяв та реєстру кредиторів, припинено повноваження арбітражного керуючого Лугового О.В. як розпорядника майна Боржника, розпорядником майна Боржника призначено арбітражного керуючого Агеєва А.В., якого зобов’язано спільно з керівником Підприємства розглянути вимоги кредиторів, письмово у двотижневий строк повідомити їх про результат розгляду та надати суду реєстр вимог кредиторів, повторно зобов’язано кредиторів Качана А.В. та Шульгу С.О. надати суду докази сплати державного мита та оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 6 а.с. 80-81).

Товариство з обмеженою відповідальністю “РА-ТЕЛ” (надалі – Товариство), не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити зазначену ухвалу в частині призначення розпорядником майна Підприємства арбітражного керуючого Агеєва А.В. та призначити розпорядником майна у даній справі арбітражного керуючого Піддубка Д.Є. (т. 6 а.с. 86-87).

Лисенко Ігор Анатолійович (надалі – Кредитор), не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити зазначену ухвалу в частині відмови в задоволенні його клопотання та винести ухвалу про заборону Державній виконавчій службі Чернігівської області вчиняти будь-які дії щодо продажу об’єкту нерухомості, що належить Підприємству і знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова, 17-А (т. 6 а.с. 91-92).

Представники Ініціюючого кредитора - відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”, кредиторів - відкритого акціонерного товариства “РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ”, Державної податкової інспекції у м. Чернігові, Чернігівського міського центру зайнятості та Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) у судовому засіданні не погоджуються з вимогами, що викладені Товариством та Кредитором в апеляційних скаргах, а тому просять залишити ухвалу господарського суду Чернігівської області від 22 травня 2007 року без змін, а апеляційні скарги – без задоволення з підстав, викладених, зокрема, у відзивах на апеляційні скарги від 20.08.2007 року (т. 6 а.с. 127-128, 130-131), відзиві на апеляційну скаргу № 5791/9/10-010 від 30.08.2007 року (т.6 а.с. 157-158), відзивах на апеляційні скаргу № 12-07/271 від 31.08.2007 року та № 12-07/270 від 31.08.2007 року (т. 6 а.с 176-177, 178-179) та наданих поясненнях (т. 6 а.с. 180-182).

Відкрите акціонерне товариство “Чернігівський завод радіоприладів” у відзиві на апеляційну скаргу № 466/1632 від 09.08.2007 року просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства, а оскаржувану у даній справі ухвалу суду в частині призначення розпорядника майна залишити без змін (т. 6 а.с. 124-125).

Представники Боржника - відкритого акціонерного товариства “Науково виробниче підприємство “Інтернет технології та електронні комунікації”, у судовому засіданні погоджуються з вимогами, що викладені Товариством та Кредитором в апеляційних скаргах, а тому просять задовольнити апеляційні скарги та змінити оскаржувану ухвалу в частині призначення розпорядником майна Підприємства арбітражного керуючого Агеєва А.В. та в частині відмови в задоволенні клопотання про заборону Державній виконавчій службі Чернігівської області вчиняти будь-які дії щодо продажу об’єкту нерухомості, що належить Підприємству з підстав, викладених у наданих поясненнях (т. 6 а.с. 180-182).

Заслухавши усні пояснення Лисенка І.А., представників Ініціюючого кредитора, кредиторів Боржника та Боржника у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 07 березня 2006року порушено провадження у справі про банкрутство Підприємства та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Лугового О.В. (т. 1 а.с. 1).

У клопотанні від 20.03.2006 року Ініціюючий кредитор просить відсторонити керівника Боржника Лисенка І.А. від посади та покласти виконання його обов’язків на розпорядника майна Лугового О.В. (т. 1 а.с. 35-36).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 30 серпня 2006 року визнаний розмір вимог Ініціюючого кредитора у сумі 1 200 000 грн. 00 коп., якого зобов’язано подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення справи про банкрутство Боржника, розпорядника майна зобов’язано разом з керівником Боржника розглянути заяви кредиторів із грошовими вимогами та призначено дати засідання, коли будуть розглянуті заперечення на заяви із грошовими вимогами, попереднього засідання, перших зборів кредиторів, судового засідання, коли буде прийняте рішення про санацію, ліквідацію чи укладення мирової угоди (т. 3 а.с. 124-127).

Лисенко Ігор Анатолійович звернувся до господарського суду Чернігівської області із заявою від 15.05.2007 року про заборону вчиняти дії та забезпечення вимог кредиторів, в якій Кредитор просить винести ухвалу про заборону Державній виконавчій службі Чернігівської області вчиняти будь-які дії щодо продажу об’єкту нерухомості, що належить Підприємству і знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Одинцова, 17-А (т. 6 а.с. 40-41).

Товариство з обмеженою відповідальністю “РА-ТЕЛ” звернулось до господарського суду Чернігівської області із клопотанням № 110-11 від 21.05.2007 року про призначення арбітражного керуючого Піддубка Д.Є. розпорядником майна Боржника (т. 6 а.с. 61).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 22 травня 2007 року відкладено судове засідання по розгляду заяв та реєстру кредиторів, припинено повноваження арбітражного керуючого Лугового О.В. як розпорядника майна Боржника, розпорядником майна Боржника призначено арбітражного керуючого Агеєва А.В., якого зобов’язано спільно з керівником Підприємства розглянути вимоги кредиторів, письмово у двотижневий строк повідомити їх про результат розгляду та надати суду реєстр вимог кредиторів, повторно зобов’язано кредиторів Качана А.В. та Шульгу С.О. надати суду докази сплати державного мита та оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (т. 6 а.с. 80-81).

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що вимоги чинного законодавства Боржником та розпорядником майна не виконано, що позбавляє суд можливості у даному судовому засіданні затвердити реєстр вимог кредиторів; клопотання розпорядника майна Лугового О.В. про припинення його повноважень має бути задоволено. При цьому, враховуючи, що суду подано заяву арбітражним керуючим Агеєвим А.В. про призначення розпорядником майна Підприємства, заперечень щодо цього кредиторами не заявлено, з метою оперативного вирішення питань, що виникають на стадії розпорядження майном Боржника, розпорядником майна у даній справі має бути призначено арбітражного керуючого, який постійно проживає у м. Чернігові, а арбітражний керуючий Агеєв А.В. є більш досвідченим у порівнянні з арбітражним керуючим Піддубком Д.Є., заява про призначення якого розпорядником майна у даній справі надійшла від Товариства, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення розпорядником майна Підприємства Агеєва А.В.. Крім того, судом першої інстанції відхилено клопотання Лисенка І.А. про заборону Державній виконавчій службі Чернігівської області вчиняти будь-які дії щодо продажу об’єкту нерухомості, який належить Підприємству, з мотивів невідповідності такого клопотання вимогам законодавства, що регулює примусове виконання виконавчих документів органами Державної виконавчої служби, оскільки судом у межах справи про банкрутство не може бути вжито таких заходів забезпечення вимог кредиторів, які пов’язані з заборонами органам Державної виконавчої служби виконувати виконавчі документи по зверненню стягнення на заставлене майно. При цьому, місцевий господарський суд керувався ст. 64 Закону України "Про виконавче провадження”, ст.ст. 3-1, 12, 13, 14, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) та ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (т. 6 а.с. 80-81).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Лисенка І.А., представників Ініціюючого кредитора, кредиторів Боржника та Боржника у відкритому судовому засіданні, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду Чернігівської області від 22 травня 2007 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги Товариства та Кредитора - без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що Товариство та Кредитор, в порушення вимог статті 33 ГПК України, не довели ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень як в суді першої інстанції, так і при апеляційному провадженні.

Так, в апеляційній скарзі Товариство посилається на те, що при призначенні розпорядником майна Підприємства Агєєва А.В. місцевим господарським судом було порушено вимоги ст. 13 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон), відповідно до якої право на пропонування кандидатури розпорядника майна мають кредитори. При цьому, на думку скаржника, особа яка має ліцензію арбітражного керуючого не наділена правом пропонувати свою кандидатуру самостійно, у зв’язку з чим суд не повинен був розглядати кандидатуру Агєєва А.В. за відсутності пропозицій щодо його кандидатури від будь-якого кредитора.

Апеляційний господарський суд вважає, що наведені посилання не відповідають вимогам чинного на момент прийняття оскаржуваної ухвали законодавства про банкрутство. До такого висновку апеляційна інстанція дійшла, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3-1 Закону, якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів. При цьому, одна і та ж особа може виконувати функції арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Закону. Згідно ч. 3 ст. 3-1 Закону до призначення арбітражним керуючим особа має подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії осіб, які відповідно до даної статті не можуть бути призначеними арбітражними керуючими.

Частиною 2 ст. 13 Закону встановлено, що розпорядник майна призначається господарським судом із числа осіб, зареєстрованих державним органом з питань банкрутства як арбітражні керуючі, відомості про яких надаються в установленому порядку Вищому господарському суду України. Кредитори мають право запропонувати кандидатуру розпорядника майна, яка відповідає вимогам, передбаченим цим Законом. Частиною 3 цієї ж статті визначено, якщо інше не передбачено цим Законом, розпорядником майна може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну чи економічну освіту або володіє спеціальними знаннями, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів відповідно до статті 1 цього Закону і яка має ліцензію арбітражного керуючого, що видається в установленому законодавством порядку.

Із положень наведених статей Закону вбачається, що арбітражний керуючий у справі про банкрутство призначається, зокрема розпорядником майна, за наявності у нього виданої належним чином ліцензії арбітражного керуючого та заяви, в якій зазначається, що відповідна особа не належить до жодної категорії осіб, що не можуть бути призначені арбітражними керуючими у справі про банкрутство. З аналізу положень ч. 2 ст. 13 Закону можна зробити висновок, що, незважаючи на наявність права кредиторів запропонувати кандидатуру розпорядника майна, остаточно питання про обрання та призначення кандидатури розпорядника майна відповідного боржника у будь-якому випадку розглядає та вирішує господарський суд, оскільки пропозиція щодо кандидатури арбітражного керуючого для призначення розпорядником майна є правом кредиторів у справі про банкрутство, якому (праву) відповідно до ст. 13 Закону не кореспондує обов’язок господарського суду приймати та призначати таку кандидатуру арбітражного керуючого. Отже, призначення господарським судом розпорядником майна боржника іншої кандидатури арбітражного керуючого, ніж та, яка була запропонована кредиторами у справі, не є порушенням прав останніх та норм Закону, зокрема, ст. 13.

Крім того, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що нормами чинного законодавства про банкрутство не встановлено обмежень права особи, яка має ліцензію арбітражного керуючого, самостійно пропонувати свою кандидатуру для призначення розпорядником майна у справі про банкрутство.

У зв’язку із вищевикладеним слід зазначити, що неврахування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали запропонованої згідно клопотання Товариства № 110-11 від 21.05.2007 року кандидатури арбітражного керуючого Піддубка Д.Є. для призначення розпорядником майна Підприємства (т. 6 а.с. 61) та призначення розпорядником майна у даній справі про банкрутство Агеєва А.В. не є порушенням норм законодавства про банкрутство.

Кредитор у своїй апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції при відхиленні його клопотання про заборону Державній виконавчій службі Чернігівської області вчиняти будь-які дії щодо продажу об’єкту нерухомості, що належить Підприємству, вимог чинного законодавства, зокрема частини 2 ст. 26 Закону, а також  неврахування положень статті 67 ГПК України.

Апеляційна інстанція дійшла висновку, що наведені доводи апеляційної скарги є неналежними та суперечать положенням чинного законодавства у зв’язку з наступним.

Відповідно до ч. 6 ст. 64 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець, отримавши повідомлення відповідного органу управління чи Фонду державного майна України про вчинення цими органами дій щодо порушення справи про банкрутство боржника - юридичної особи, звертається до суду з заявою про відстрочку виконання відповідно до статті 33 цього Закону. У разі порушення судом провадження у справі про банкрутство боржника - юридичної особи державний виконавець виносить постанову про зупинення виконавчого провадження, крім виконання провадження по зверненню стягнення на заставлене майно.

Згідно положень статті ч. 1 ст. 12 Закону господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала.

Враховуючи положення вищенаведених норм, апеляційна інстанція зазначає, що господарський суд у межах справи про банкрутство не може вжити такі заходи, які пов’язані з заборонами органам Державної виконавчої служби виконувати виконавчі документи по зверненню стягнення на заставлене майно.

Таким чином, проаналізувавши положення норм чинного законодавства та матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Товариством не доведено неправомірність призначення розпорядника майна Підприємства без урахування кандидатури арбітражного керуючого, яка була ним запропонована, а Кредитором не доведено неправомірність відхилення його клопотання про заборону Державній виконавчій службі Чернігівської області вчиняти будь-які дії щодо продажу об’єкту нерухомості, що належить Підприємству, та, відповідно, прийняття оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 3-1, 12, 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 64 Закону України “Про виконавче провадження” та ст.ст. 4-1, 32, 33, 34, 43, 91, 94, 99, 101 –105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю “РА-ТЕЛ” та Лисенка Ігоря Анатолійовича залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Чернігівської області від 22 травня 2007 року у справі № 9/122б/53б без змін.

2.Справу № 9/122б/53б повернути до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Гарник Л.Л.

05.10.07 (відправлено)