ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.12.07                                                                                       Справа №22/348/07-8/397/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Коробка Н.Д.  , Кричмаржевський В.А.

при секретарі: Лолі Н.О.,

за участю представників:

позивача: Оболонкова Ю.В., довіреність № 31/11-1д від 30.11.2007 р.;

Христич Б.В., довіреність № 14/09-1д від 14.09.2007 р.;

відповідача: Ладиженська Е.О., довіреність № 72 від 23.07.2007 р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 23.10.2007 р. у справі № 22/348/07-8/397/07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт-21», м. Запоріжжя

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», м. Запоріжжя

про стягнення з відповідача 18300,21 грн. основного боргу та 1024,81 грн. витрат від інфляції грошових коштів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт-21», м. Запоріжжя звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з відповідача 18300,21 грн. основного боргу за договором № 3 від 26.08.2005 р. та 1024,81 грн. витрат від інфляції грошових коштів.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.10.2007 р. у справі                     № 22/348/07-8/397/07 (суддя Попова І.А.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 18300,21 грн. основного боргу, 1024,81 грн. витрат від інфляції грошових коштів та 311,25 грн. судових витрат.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог щодо стягнення з відповідача 18300,21 грн. основного боргу за договором № 3 від 26.08.2005 р. та 1024,81 грн. витрат від інфляції грошових коштів, оскільки відповідач не надав суду доказів сплати боргу позивачу та прострочив виконання грошового зобов’язання.

Відкрите акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» не погодилося з рішенням суду та звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 23.10.2007 р. у справі № 22/348/07-8/397/07, відмовити позивачу у задоволенні позову та всі судові витрати віднести на рахунок позивача. При цьому вважає, що оспорюване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не були в сукупності досліджені всі обставини справи, а саме те, що протокол розбіжностей був підписаний позивачем при повному розумінні своїх дій. Вважає,  що під час  процедури підписання договору не було порушено порядок укладання договорів, передбачений ст.ст.180 та 181 Господарського кодексу України, а тому вважає  договір  №3 від 26.08.2005 р. на виконання робіт з капітального будівництва з усіма  його додатками, в т.ч. додатковою угодою №2 від 30.12.2005р., законним та чинним.  Вказує на те, що ним отримано протокол врегулювання розбіжностей, підписаний ТОВ “Стандарт” без-будь  яких застережень, тим  самим  позивач погодився на запропоновану пропозицію, однак,  на момент спору по іншому трактує факт підписання вказаного протоколу.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 26.11.2007 року у справі  № 22/348/07-8/39707 апеляційний розгляд справи призначено на 07.12.2007 року.

Розпорядженням заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 3215 від 06.12.2007 року справу № 22/348/07-8/397/07 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Кричмаржевський В.А., Коробка Н.Д.

В судовому засіданні представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 23.10.2007 р. у справі № 22/348/07-8/397/07 без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. При цьому зазначає, що сума основного боргу відповідача перед позивачем за грудень 2006 року відповідно до договору складає 18300,21 грн., а втрати від інфляції у сумі 1024,81 грн. Вказує, що сторонами по договору не було досягнуто згоди по істотним умовам додаткової угоди № 2, що вбачається з протоколу врегулювання розбіжностей по додатковій угоді             № 2 від 30.12.2005 р., який по суті не є протоколом врегулювання розбіжностей, а лише підтверджує протилежні редакції сторін договору щодо п.п. 7.6., 7.7. додаткової угоди              № 2,  а тому вважає, що додаткова угода № 2 є неукладеною  відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України, ч. 8 ст. 181 ГК України, ч 1 ст. 638 ЦК України.

В судовому засіданні 07.12.2007 року присутні представники сторін підтримали доводи, викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

За заявою присутніх представників сторін, апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою присутніх представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Вислухавши присутніх представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт-21» звернулося з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» 18300,21 грн. основного боргу та 1024,81 грн. витрат від інфляції грошових коштів.

Рішенням господарського суду Запорізької області позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з чим не погодився відповідач у справі та звернувся з апеляційною скаргою про його скасування.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Як свідчать матеріали справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандарт 21» і Відкритим акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.Н. Кузьміна, було укладено договір № 3 від 26.08.2005р. на виконання підрядних робіт по капітальному будівництву, який набув чинності з 26.08.2005 р. та діє в частині розрахунків - до повного взаєморозрахунку сторін по договору (п. 13.1. договору).

30 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 2 з протоколом розбіжностей №1 від 30 грудня 2005 р. щодо п.п. 7.6., 7.7. додаткової угоди №2.  Підрядник (позивач) по договору пропонував викласти п. 7.6. додаткової угоди №2 в редакції: “відшкодувати збиток і штраф 10% від вартості як підрядником, так і замовником». Щодо п. 7.7. додаткової угоди №2 підрядником було викладено таке: “відповідно Постанови Ради Міністрів Про загальні умови укладення підрядних договорів такого положення немає.

Протокол розбіжностей №1 був підписаний з боку замовника (відповідача) з протоколом врегулювання розбіжностей, про що було зроблено застереження в тексті протоколу розбіжностей №1 та в тексті додаткової угоди № 2 від 30 грудня 2005 р.

Протокол врегулювання розбіжностей по додатковій угоді № 2 від 30.12.2005 р. був підписаний сторонами по договору, з відповідними застереженнями щодо підписання з протоколом розбіжностей та протоколом врегулювання розбіжностей.

Однак, у тексті протоколу узгодження розбіжностей не вказана узгоджена редакція пунктів 7.6, 7.7. додаткової угоди № 2, а міститься лише констатація пропозицій кожної із сторін по договору.

Так, у протоколі узгодження розбіжностей підрядником (позивачем) вказана редакція п. 7.6. додаткової угоди № 2 такого  змісту: “ відшкодувати збиток і штраф 10% від вартості як підрядником, так і замовником”. Замовником (відповідачем) напроти викладена власна редакція п. 7.6. додаткової угоди № 2 такого змісту: “виключити. Прийняти в редакції замовника”. Щодо п. 7.7. Додаткової угоди № 2 підрядником вказана власна редакція такого  змісту:” згідно Постанови Ради Міністрів Про загальні умови укладення підрядних договорів такого положення немає”, напроти якої замовником викладена власна протилежна редакція: ”Виключити. Прийняти в редакції замовника”.

Отже, з тексту протоколу врегулювання розбіжностей по додатковій угоді № 2 від 30.12.2005 р., не вбачається досягнення згоди між позивачем та відповідачем щодо редакції п.п. 7.6., 7.7.  цієї  угоди.

При цьому, незважаючи на недосягнення згоди щодо неврегульованих розбіжностей, в порушення ч. 5 ст. 181 господарського кодекс України, відповідачем не було передано розбіжності на розгляд до суду.

Частиною 2 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних його умов. Істотними є також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягають згоди з усіх його істотних умов, при чому істотними умовами договору є усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Умови п.п. 7.6., 7.7. додаткової угоди № 2 є істотними умовами.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору такий договір вважається неукладеним (таким що не відбувся).

Оскільки сторонами по договору не було досягнуто згоди по істотним умовам додаткової угоди № 2, що вбачається з протоколу врегулювання розбіжностей по додатковій угоді  № 2 від 30.12.2005 р., а тому зазначена додаткова угода є неукладеною відповідно до ч.2 ст. 180, ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України.

Відтак, посилання відповідача на п. 7.8. договору в обґрунтування погашення залишку заборгованості у сумі 18300, 21 грн. по рахунку № СФ-000115 від 28.12.2006 р., виставленому позивачем, шляхом одностороннього зарахування суми заборгованості перед позивачем по Акту проведення взаємозаліку № 12302131 від 28.02.2007 р., є неправомірним.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні  виконувати  господарські  зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов’язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться... Не  допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом...

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від  зобов’язання  або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Також, згідно статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор - прийняти  виконання  особисто,  якщо інше не встановлено договором або законом,  не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 837 того ж кодексу передбачено, що за договором підряду одна сторона    (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Запорізької області щодо задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 18300,21 грн.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та наступним:

Так, колегія суддів не вбачає законних підстав вважати, що текст протоколу врегулювання розбіжностей свідчить про врегулювання розбіжностей, так як, вже вище зазначалося, кожна із сторін виклавши свою редакцію в цьому протоколі врегулювання, фактично наполягала на своїй редакції та не одна з них не визначала своє погодження з редакцією іншої сторони.

Вжиті заходи для врегулювання розбіжностей, як того вимагають приписи ст. 181 Господарського кодексу України, не призвели до врегулювання розбіжностей сторін щодо додаткових до договору № 3 пунктів 7.6. та 7.7.

Отже,  з урахуванням приписів вищезазначених норм права, колегія суддів згодна з висновком господарського суду, що додатковою угодою № 2 від 30.12.2005 р. в частині доповнення договору № 3 пунктами 7.6. та 7.7 сторони згоди не досягли, внаслідок чого будь-яких прав та зобов’язань, що витікають із викладених у цих пунктах умов, у сторін договору № 3 не виникло.

Також, статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Таким чином, вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів  в сумі 1024 грн. 81 коп.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» не підлягає задоволенню.

Судові витрати за позовом (державне мито в сумі 193 грн. 25 коп. та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу) та державне мито за апеляційною скаргою в сумі 96 грн. 63 коп. відносяться на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст.  99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу  України,  апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 23.10.2007 р. у справі № 22/348/07-8/397/07 – без змін.

Постанову складено у повному обсязі та підписано  12.12.2007 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Коробка Н.Д.  Кричмаржевський В.А.