ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2007 р.
№ 28-29/489-06-11826

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу
Приватного підприємства "Ніка-2"

на постанову
від 04.09.07 Одеського апеляційного господарського суду

у справі
№28-29/489-06-11826

господарського суду
Одеської області

за позовом
Приватного підприємства "Ніка-2"

до
Шабівської сільської ради

треті особи
1. Білгород-Дністровська районна рада
2. Білгород-Дністровська районна державна адміністрація
3. Виробниче управління житлово-комунального господарства Білгород-Дністровського району

про
усунення перешкод у здійсненні реконструкції

за участю представників сторін

від позивача:
у засіданні не прибули

від відповідача:
Хотін В.Б., Клюшніков Д.М., дов.

від третьої особи 1:
у засідання не прибули

від третьої особи 2:
у засідання не прибули

від третьої особи 3:
у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Ніка-2" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про зобов’язання Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області усунути перешкоди у здійсненні реконструкції бази відпочинку "Комунальник" шляхом звільнення залишків тимчасових будинків, які перелічені у Плані-схемі МБТІ під літерами "А", "Б", "Ю" із земельної ділянки, що належить позивачу на праві оренди з 25.12.01 (з урахуванням уточнення).

Справа розглядалася судами неодноразово. Постановою від 13.06.07 Вищий господарський суд України рішення і постанову судів попередніх інстанцій скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог наступним чином: зобов'язати відповідача звільнити від залишків тимчасових будинків, що перелічені у плані-схемі МБТІ під літерами "А", "Б", "Ю", земельну ділянку, яка знаходиться в оренді позивача на підставі договору оренди земельної ділянки від 25.12.01.

Рішенням від 16.07.07 господарський суд Одеської області (суддя Гуляк. Г.І.) уточнені позовні вимоги задовольнив повністю.

Рішення мотивоване посиланням на приписи ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про оренду землі" та доведеність обставин перешкоджання з боку відповідача у здійсненні позивачем реконструкції бази відпочинку "Комунальник". При цьому суд першої інстанції виходив з обставин надання позивачу земельної ділянки в оренду та укладення між ним та Білгород-Дністровською державною адміністрацією Одеської області договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки, визнаного дійсним згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 11.08.06 у справі №16/297-06-7660; а також визнання в судовому порядку права власності на відповідні об'єкти нерухомості бази відпочинку "Комунальник": двохповерхова будівля житлового комплексу без мансарди, яка є незавершеним будівництвом, артезіанська свердловина – за позивачем, будинки відпочинку під літерами "А", "Б", "Щ", "Ю", їдальня, "Ш" –за відповідачем. З огляду на встановлення обставин знищення тимчасових будинків під літ. "А" і "Б" внаслідок поганого технічного стану, погодних умов та демонтажу позивачем тимчасового будинку під літ. "Ю" на виконання припису Інспекції ДАБК від 07.07.06, суд дійшов висновку про припинення права власності відповідача на тимчасові будинки під літерами "А", "Б" і "Ю" бази відпочинку "Комунальник". Також суд першої інстанції врахував обставини скасування реєстрації права власності відповідача на будівлі бази відпочинку "Комунальник" постановою господарського суду Одеської області від 29.11.06 у справі №29/490-06-11827 та здійснення позивачем реконструкції цієї бази відпочинку згідно з генпланом, проектом забудівлі, затвердженими належним чином.

Постановою від 04.09.04 Одеський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Мишкіної М.А. –головуючого, Сидоренко М.В., Таценко Н.Б.) рішення суду першої інстанції скасував, а в задоволенні позову відмовив.

Постанова мотивована відсутністю у позивача доказів на підтвердження обставин щодо наявності на момент розгляду спору перешкод з боку відповідача у здійсненні реконструкції бази відпочинку "Комунальник" відповідно до затверджених проекту забудови та генплану, оскільки обсяг відповідних робіт не передбачає на даному етапі реконструкції знесення споруд і будь-які роботи в 100-метровій охоронній зоні Чорного моря.

Ухвалою від 14.11.07 Вищий господарський суд України призначив до розгляду клопотання про прийняття до провадження касаційної скарги позивача, в якій заявлено вимоги про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

11 грудня 2007 року до Вищого господарського суду України надійшло клопотання касатора про відкладення розгляду вказаного клопотання на січень 2008 року у зв'язку з відрядженням його директора. Разом з тим, на виконання ухвали від 14.11.07 скаржником надано лист відділення зв'язку від 27.11.07 №1086 стосовно вручення відповідного листа лише 23.09.07.

З огляду на таке судова колегія дійшла висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги без надання представником скаржника додаткових пояснень, а відтак клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Касаційну скаргу позивача прийнято до провадження та розглянуто по суті.

Касатор доводить, що судом апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та безпідставно відхилено доводи позивача щодо наявності перешкод у користуванні позивачем спірним об'єктом внаслідок неправомірних дій відповідача, що є доведеним матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, розпорядження голови Білгород-Дністровської райдержадміністрації від 27.09.05 №1034/2005р. "Про внесення земельної ділянки державної власності несільськогосподарського призначення, розташованої на території Білгород-Дністровського району Одеської області, в перелік земельних ділянок, що підлягають першочерговому продажу"; розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 23.01.06 №67/2006 "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення та затвердження її вартості"; розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 07.02.06 №129/2006 "Про внесення змін та доповнень до розпорядження голови районної державної адміністрації "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення та затвердження її вартості" від 23.01.06 №67/2006" визнані недійсними у зв'язку з їх протиправністю відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду від 24.07.07 у справі №28/561-06-13143А.

В ході апеляційного провадження також підтверджена обставина визнання рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.06.05 у справі №22-1679/2005, яке залишено без змін ухвалою Верховного Суду України, права власності Шабівської територіальної громади в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на майно бази відпочинку "Комунальник", що знаходиться на території Будацької коси (біля селища Затока) і складається з будинків відпочинку літ. "А", "Б", "Щ", "Ю", їдальні, "Ш".

Відповідно до встановлених цими судовим рішеннями фактів, які є преюдиційними для даної справи за приписом ч. 4 ст. 35 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що база відпочинку "Комунальник"  побудована на земельній ділянці, самовільно зайнятій Шабівським міжвідомчим комбінатом комунального обслуговування у 1970-х роках (у подальшому –Виробниче управління житлово-комунального господарства с. Шабо), власником якого була і є Шабівська територіальна громада в особі Шабівської сільської ради.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 14.04.04 Білгород-Дністровською райдержадміністрацією, Шабівська територіальна громада в особі Шабівської міської ради є власником майна бази відпочинку "Комунальник", що знаходяться на території Будацької коси біля селища Затока, яке складається з будинків відпочинку літ. "А", "Б", "Щ", "Ю", їдальні, "Ш".

Також суд апеляційної інстанції врахував наданий відповідачем технічний паспорт, складений КП "Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" станом на 16.10.06 з журналом підрахунку площі житлового будинку, господарських будівель і споруд, який підтверджує обставини існування на момент складення актів про знищення об'єктів права власності відповідача –дерев'яних будинків відпочинку літ. "А" площею 142,15 м2, літ. "Ю" площею 93,05 м2, літ. "Б" площею 141,2 м2, із зазначенням в описі конструктивних елементів наявності в якості фундаменту залізобетонних стовпів. Виходячи з цих обставин, факт знищення будинків літ. "А", "Б" внаслідок стихійного лиха визнаний судом недоведеним з боку позивача в порушення приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Стосовно демонтажу 14.09.06 тимчасового будинку під літ. "Ю" на виконання припису Інспекції ДАБК по Білгород-Дністровському району №00108 від 07.07.06, суд апеляційної інстанції встановив, що цей припис виданий Інспекцією ДАБК вдруге у зв'язку з невиконанням припису від 13.04.04 адресованого позивачу та ВУЖКГ на предмет знесення по завершенню реконструкції бази відпочинку "Комунальник" будівель в 100-метровій охоронній зоні Чорного моря. На момент видачі припису №00108 від 07.07.06 позивачу було відомо про визнання за відповідачем права власності на споруди під літ. "А", "Б", "Ю", і ця обставина мала бути доведеною до відома компетентного органу при складенні і підписанні директором позивача припису, обов'язок виконання якого може бути покладеним тільки на власника майна, який допустив правопорушення у сфері містобудування.

Крім того, здійснення позивачем часткового демонтажу будиночку під літ. "Ю" у зв'язку з його розміщенням з порушенням природоохоронних норм, враховуючи положення ст. 323 ЦК України, умови п.п. 3.7, 4.3 договору оренди нерухомого майна від 07.09.01 (в редакції зі змінами та доповненнями від 26.12.01) є порушенням обов'язку орендаря зберігати передане йому майно, не завдаючи шкоду майну орендодавця.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України право власності здійснюється особою відповідно до закону незалежно від волі інших осіб; тільки власнику належить право розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Посилання позивача на відсутність визначення судовим рішенням від 23.06.05 у справі №22-1679/2005р. статусу майна як нерухомого та щодо непричетності відповідача до земельної ділянки, на якій розташовані спірні об'єкти, визнано судом апеляційної інстанції таким, що не має значення для правильності застосування до спірних відносин положень законодавства щодо непорушності права власності, зокрема ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 317 ЦК України. При цьому, на непорушність права власності відповідача не впливає обставина самочинного будівництва вказаних об'єктів, оскільки за змістом ст. 376 ЦК України ПП "Ніка-2" не є суб'єктом звернення з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів.

Зважаючи на те, що згідно зі ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, виходячи з встановлених судом апеляційної інстанції обставин, які не спростовані позивачем, судова колегія погоджується з висновком про недоведеність обставин перешкоджання відповідачем у здійсненні позивачем своїх прав як орендаря спірної земельної ділянки, на якій знаходиться майно відповідача.

Зважаючи на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги і скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.07 у справі №28-29/489-06-11826 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький