ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  27/324

17.10.07

За позовом               Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик»

До          1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАКАН»

2. Дочірнього підприємства «Управління спеціальних машин №2»ВАТ «Буд механізація»

Про          стягнення  4498,20 грн.

Суддя Дідиченко М.А.

Секретар  Приходько Є.П.

Представники:

від позивача                    Креницька Л.В.- представник за довіреністю № 708 від 15.05.2007р.

від відповідача 1          Крячко К.Ю. –представник за довіреністю №175 від 13.08.2007р.

від відповідача 2          Крячко К.Ю. –представник за довіреністю №175 від 13.08.2007р.

Обставини справи:

Позивач  звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків у розмірі 4 498,20 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.06.07р. порушено провадження у справі та призначено розгляд  справи на 13.08.07р.

Позивач у судовому засіданні 13.08.07р. підтримав позовні вимоги та стверджував, що 24.09.06р. внаслідок падіння стрілки крану, який належить відповідачу, на кабель між стовпами, було пошкоджено інформаційний щит, що належить позивачу. Позивач своїми силами відремонтував вищевказаний інформаційний щит, за що сплатив 4498 грн.20 коп. На підтвердження викладених обставин, позивач надав суду копію рахунку-фактури ТОВ „РВС Розробка Виробництво Сервіс” № СФ-00135 від 23.01.07р.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що кран, стріла якого впала  з території будівельного майданчику, де генеральним підрядником є відповідач, належить Дочірньому підприємству «Управління спеціальних машин № 2»Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація», яке згідно Договору № 33 від 22.02.06р. надає відповідачу послуги субпідряду. Крім того, відповідач клопотав про заміну відповідача -  ТОВ «Вакан» - належним відповідачем –ДП «Управління спеціалізованих машин № 2»ВАТ «Будмеханізація».

Крім того, позивач у судовому засіданні клопотав про витребування від Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві матеріалів по факту часткового пошкодження рекламного щита 24.09.06р. за адресою м. Київ, вул. Ак. Заболотного, 156/1, оскільки позивач самостійно не може витребувати вищевказані матеріали.

Враховуючи приписи ст. 38 ГПК України, суд задовольнив заявлене клопотання позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2007 року продовжено строк вирішення  спору, відкладено розгляд справи на 11.09.07р., зобов’язано сторони надати суду певні документи.

Сторони у судове засідання 11.09.2007 року з’явилися, позивач на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 13.08.2007 року надав витребувані судом документи.

Відповідач у судове засідання 11.09.20078 року з’явився, проте вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 13.08.2007 року не виконав.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи приписи ст. 27 ГПК України, а також й те, що відповідач знаходиться з Дочірнім підприємством «Управління спеціальних машин № 2»ВАТ «Будмеханізація»в матеріально –правових відносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі  можуть зазнати певних змін,  суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, – Дочірнє підприємство «Управління спеціальних машин № 2»ВАТ «Будмеханізація».

Враховуючи те, що Голосіївське РУ ГУ МВС України в м. Києві на вимогу ухвали  суду від 13.08.2007 року не було надіслано на адресу Господарського суду міста Києва  витребуваних судом документів, суд відповідно до ст. 38 ГПК України  уповноважив позивача на одержання таких доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2007 року відкладено розгляд справи на 03.10.2007 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Дочірнє підприємство «Управління спеціальних машин № 2»ВАТ «Будмеханізація». Зазначеною ухвалою суду зобов’язано учасників судового процесу надати суду витребувані документи та вчинити певні дії.

Позивач та відповідач у судове засідання 03.10.2007 року з’явилися, позивач на вимогу суду надав докази на підтвердження направлення на адресу третьої особи копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідач підтримав свої заперечення викладені у відзиві на позовну заяву та на підтвердження обставин, зазначених в ньому, надав суду належним чином завірену копію Договору на виконання робіт (надання послуг) № 33 від 22.02.2006 року, предметом якого є виконання Дочірнім підприємством «Управління спеціальних машин № 2»ВАТ «Будмеханізація»своїми механізмами, автомобільною і будівельною технікою разом з обслуговуючим персоналом будівельно –монтажних, навантажувавально –розвантажувальних та інших робіт і послуг на будівельному майданчику, що наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «Вакан», Акт приймання виконаних  третьою особою робіт № 6670 від 30.09.2006 року на загальну суму 11 681 грн. 04 коп. та довідку про виконані третьою особою  роботи за період з 16.09.2006 року по 30.09.2006 року.

Отже, судом було встановлено, що правовідносини в сфері ремонтних робіт  виникли саме між відповідачем та третьою особою, а пошкодження щита –цінника інформаційного, який належить позивачу,  відбулося саме під час виконання третьою особою робіт передбачених Договором № 33 від 22.02.2006 року.

Згідно ч. 1 ст. 24 ГПК України, господарський суд, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Питання про достатність підстав для вчинення відповідної процесуальної дії вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин та матеріалів певної справи і з огляду на те, чи сприятиме залучення іншого відповідача з'ясуванню усього кола обставин, що входять до предмета доказування у справі, встановленню наявності або відсутності правопорушення, прийняттю законного та обґрунтованого рішення. Необхідно також мати на увазі, що інший відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої в принципі можливо було б задовольнити позовні вимоги, - на відміну від третьої особи на стороні відповідача, за рахунок якої такі вимоги ніколи не задовольняються. Зазначена позицію підтверджується висновком ВГСУ від 11.04.2005 року № 01-8/344 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році».

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність виключення зі складу третіх осіб - Дочірнього підприємства «Управління спеціальних машин № 2»ВАТ «Будмеханізація»та залучення останнього до участі у справі в якості іншого відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2007 року відкладено розгляд справи на 17.10.2007 року,  виключено  зі складу третіх осіб - Дочірнє підприємство «Управління спеціальних машин № 2»ВАТ «Будмеханізація»та залучено його до участі у справі в якості іншого відповідача.

В судовому засіданні 17.10.2007 року позивач підтримав свою правову позицію.

Відповідач у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження у справі, посилаючись на те, що дана справа не підлягає розгляду в Господарських судах України, оскільки як передбачено ст. 26 ЦПК України, при об’єднанні кількох пов’язаних між собою вимог, одні з яких підвідомчі районному (міському), а інші господарському суду, всі вони підлягають розглядові районним (міським) судом.

Обґрунтовуючи заявлені клопотання, відповідач 2 зазначив, що 24.09.2006р. кран працював на об’єкті ТОВ «Вакан»сім годин, тобто з 9:00 год. до 16:00 год., про що свідчить довідка про виконані роботи за період з 20.09.2006р. по 30.09.2006р. Стріла крану впала близько 19:00 год., тобто машиніст крану виконував роботу в позаурочний час без узгодження такої роботи з адміністрацією ДП «Управління спеціальних машин № 2»ВАТ «Буд механізація». Відповідач 2 зауважив на тому, що падіння стріли відбулося внаслідок несанкціонованого виконання робіт машиністом, тому підприємство не може нести відповідальність за дії свого працівника, що були зроблені в неробочий час та не при виконанні трудових обов’язків.

Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на п. 1 ст. 80 ПК України, якщо при розгляді справи буде, зокрема, встановлено, що спір непідвідомчий господарському суду (ст. 12 ГПК України).

За змістом ст.12 ГПК України поняття підвідомчості розкривається через перелік категорій справ, які підпадають під юрисдикцію господарських судів.

Елементами підвідомчості є по –перше, коло юридичних справ, що віднесені до відання того чи іншого юрисдикційного органу, а по –друге, це той правовий обов’язок, який існує між юридичною справою та юрисдикційним органом, який зумовлює віднесення конкретної категорії справ до предмета відання цього органу. Зазначена позиція, зокрема, підтверджується роз’ясненням ВАСУ від 08.02.1996 року № 02-5/62.

Справи, віднесені до підвідомчості господарських судів, кваліфікуються за сукупністю предметного та суб’єктного критеріїв. Так, за предметним критерієм до компетенції господарських судів відносять спори і справи, пов’язані зі здійсненням господарської діяльності (ст. 1 ПК України). За суб’єктним критерієм до компетенції господарських судів відносять спори і справи між юридичними особами, фізичними особами –підприємцями та в передбачених законом випадках за участі державних органів, органів місцевого самоврядування та інших осіб.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що справа № 27/324 віднесена до підвідомчості господарського суду як за предметним та і за суб’єктним критерієм, оскільки матеріально –правовою вимогою ТОВ «Газовик», яка кореспондує зі способом захисту його прав передбачених ст. 16 ЦК України,  є стягнення з збитків зі сторін, перелічених у ст. 1 ПК України.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача 2 на те, що оскільки заявлена позовна  вимога є господарським позовом, то вона  повинна розглядатись Господарським судом міста Києва в порядку господарського судочинства за правилами Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з чим суду не зрозуміле посилання відповідача 2 на ст. 26 Цивільно процесуального кодексу України, яка встановлює перелік осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд відхилив заявлене клопотання відповідача 2, та зауважив на тому, що факт наявності чи відсутності вини в діяннях відповідача 2  буде встановлено судом  при  повному, об’єктивному всебічному  розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та прийнятті відповідного  рішення по справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши їх пояснення, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

В С Т А Н О В И В :

22.02.2006 року між ТОВ «Вакан»(надалі –замовник) та ДП «Управління спеціальних машин № 2” ВАТ «Буд механізація»(надалі –виконавець) було укладено договір на виконання робіт (надання послуг) № 33, відповідно до якого замовник доручив, а-виконавець прийняв на себе зобов’язання по виконанню своїми механізмами, автомобільною і будівельною технікою разом з обслуговуючим персоналом будівельно-монтажних, навантажувально-розвантажувальних та інших робіт і послуг на будівельному майданчику, що наданий відповідачем замовником.

В період дії договірних правовідносин, які склалися між відповідачами, 24.09.2006 року по вул. Заболотного 156/1 в м. Києві сталося часткове пошкодження рекламного щита для заправки газом транспортних засобів в АЗС-КВКФ «Авант», розташованого на орендуємій позивачем  території.

Зазначений факт підтверджується Висновком дільничного інспектора Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції Філонич В.М. від 19.10.2006 року, який розглянувши матеріали за зверненням ТОВ «Газовик»встановив факт часткового пошкодження з технічних причин зазначеного вище  щитка, який належить позивачу, з причин попадання кабелю на щит, котрий відірвався від падіння стріли крану на кабель з території земельної ділянки поряд діючого будівництва –розширеного автокооператива з будівництвом багатоповерхового гаражу по вул. Заболотного 158-А в м. Києві., де генеральним підрядником  будівництва є ТОВ «Вакан»з субпідрядниками.

Перевірку звернення ТОВ «Газовик»було закінчено за фактом відсутності скоєння злочину.

Судом встановлено, що сума ремонтних робіт понесених позивачем для відновлення пошкодженого щита –цінника інформаційного, з врахуванням витрат пов’язаних на придбання матеріалу, склала 4498 грн. 20 коп., що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-00135 від 23.01.2007р., актом здачі-прийняття робіт № ОУ-0025/04 від 25.01.2007р. та платіжним дорученням № 147108 від 17.10.2007р., які знаходяться в матеріалах справи.

Підтримуючи заявлені позовні вимоги, позивач послався на те, що 28.11.2006 року звернувся до відповідача з вимогою № 1, відповідно до якої просив відповідача 1 відшкодувати завдані товариству збитки, понесеними у зв’язку з проведеними ремонтними роботами по відновленню щитка –цінника.

Проте суд не може погодитися з заявленими позовними вимогами до відповідача 1 виходячи з наступного.

Відповідно до умов Договору № 33 від 22.02.2006 року на замовника було покладено обов’язок  забезпечення повного, своєчасного та безперебійного фінансування робіт, що виконуються виконавцем за даним Договором; забезпечення повної та безперебійної роботи будівельної техніки та інших механізмів виконавця за даним Договором незалежно від будь-яких обставин; своєчасного підписування акту прийому - передачі виконаних виконавцем робіт та іншу документацію, необхідну для виконання виконавцем робіт за даним Договором та її оплати. Окрім того, відповідно до п. 5.2 Договору на замовника було покладено обов’язок прийняти роботу, виконану Виконавцем відповідно до договору, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від договору або інших недоліків заявити про них виконавцю у письмовій формі без зволікання, відшкодувати виконавцю всі витрати, в тому рахунку й упущену вигоду, що понесені виконавцем по відновленню первісного стану до пошкодження або викрадення будівельної техніки чи інших машин та майна Виконавця, які знаходяться на об'єкті Замовника, а також їх складових частин; забезпечення виконання правил техніки безпеки та правил експлуатації механізмів на об"єкті згідно вимог БНіП-Ш-4-80*, ДНАОП 0.00-1.03-02, для чого назначити своїм наказом із числа інженерно-технічних робітників особу, відповідальну за їх дотримання; забезпечити проектом виконання робіт (ПВР), узгодженим з Виконавцем на будівельно-монтажні роботи та забезпечити технологічними картами на виконання вантажо-розватнажувальних робіт.

Відповідно до п.п. 5.1.1., 5.1.2 Договору відповідач 2 зобов’язаний  був забезпечити замовника  технічно справними будівельними машинами в необхідній для нього кількості та змінному режимі, та виконувати роботи відповідно до вимог БНіП-Ш-4-80*, Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів ( ДНАОП О.ОО-1.03-02) , проекту виконня робіт вантажопідіймальними кранами, погодженного з адміністрацією УСМ-2.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, роботи, передбачені Договором № 33 від 22.02.2006 року, повинні були здійснюватися  сторонами  з дотриманням Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів (ДНАОП О.ОО-1.03-02), а саме на відповідача 1 було покладено обов’язок забезпечення виконання правил техніки безпеки та правил експлуатації механізмів на об"єкті згідно вимог БНіП-Ш-4-80*, ДНАОП 0.00-1.03-02, шляхом визначення своїм наказом із числа інженерно-технічних робітників особу, відповідальну за їх дотримання, в той час як відповідач 2 зобов’язаний був забезпечити замовника  технічно справними будівельними машинами в необхідній для нього кількості та змінному режимі та виконувати роботи відповідно до вимог БНіП-Ш-4-80*, Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів ( ДНАОП О.ОО-1.03-02).

Правила будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів, які затверджені Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.08.2002 року № 409, які діяли на час договірних правовідносин між сторонами, встановлюють вимоги до будови, виготовлення, встановлення, монтажу, експлуатації, ремонту та реконструкції вантажо –підіймальних кранів і машин, їх складових частин, а також вантажозахоплювальних органів, пристроїв, тари та колисок.

Відповідно до п. 10.4.1 Правил передбачено, що роботодавець, який експлуатує вантажопідіймальні крани і ма шини, знімні вантажозахоплювальні пристрої, тару, кранові колії, колиски для підіймання людей, забезпечує утримання у справному стані та їх без печну експлуатацію згідно з НД шляхом організації належного нагляду, обслуговування, технічного огляду та ремонту або укладає договір із спе ціалізованою організацією на виконання цих робіт з визначенням обов'яз ків і прав з урахуванням вимог розділу 10.4 зазначених Правил, яким,  зокрема,  передбачено, що роботодавець призначає працівника, відповідального за безпечне проведення ро біт вантажопідіймальними кранами, знімними вантажозахоплювальними пристроями, тарою та колисками для підіймання людей відповідно до вимог  ДНАОП 0.00-5.06-94.

Пунктом 10.5.6 Правил передбачено, що у разі використання стрілових кранів робота проводиться у відповідності з проектом або технологічною картою, розробленими спеціалізованою організацією, в яких мають бути наведені схеми стропування та переміщення вантажу із зазначенням послідовності виконання операцій, положення вантажних канатів, а також містити вимоги до підготовки і стану колії та інших вказівки з безпечного підіймання та переміщення вантажу.

Пунктом 12 вказаних Правил передбачена відповідальність за їх порушення, відповідно до якої за безпечність конструкцій вибору матеріалу, якість виготовлення, встановлення, монтажу, налагодження, експлуатації, ремонту та реконструкції вантажо –підіймальних кранів і машин, їх складових частин, а також вантажозахоплювальних органів, пристроїв, тари та колисок, несе організація, що виконує відповідні роботи.

Враховуючи те, що саме відповідач 2 виконував своїми механізмами, автомобільною та будівельною технікою разом із обслуговуючим персоналом будівельно –монтажні, навантажувально –розвантажувальні  роботи на будівельному майданчику відповідача 1, то суд дійшов висновку, що і відповідальність за  порушення Правил будови та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів повинен нести саме він.

Таким чином, пошкодження щита позивача сталося внаслідок виконання відповідачем 2 своїми механізмами, автомобільною і будівельною технікою разом з обслуговуючим персоналом будівельно-монтажних, навантажувально-розвантажувальних та інших робіт і послуг на будівельному майданчику, наданому відповідачем 1.

Окрім того, у зв’язку з тим, що з пояснень відповідача 2 та з довідки про виконані ним  роботи за період з 20.09.2006 року по 30.09.2006 року вбачається, що відповідно до трудового розпорядку підприємства, підрядні роботи на будівельному майданчику відповідача 1 проводилися відповідачем 2 з 9:00 год. до 16:00 год., а часткове пошкодження рекламного щита для заправки газом транспортних засобів в АЗС-КВКФ «Авант», розташованого на орендуємій позивачем  території, сталося 24.09.2006 року о 19:00 год., внаслідок дій працівника відповідача 2, з яким Дочірнє підприємство «Управління спеціальних машин № 2»ВАТ «Будмеханізація»знаходиться в трудових відносинах,  то суд дійшов висновку, що саме відповідач 2 має нести відповідальність за дії свого працівника, які були зроблені не в робочий час, тобто з порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку виконавця, але при виконанні ним своїх трудових обов’язків, оскільки відповідачем 2 не доведено суду, того факту, що його працівник використовував кран, стріла якого впала на щит позивача, для задоволення власних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності шляхом відшкодування заподіяної шкоди можливе за наявності обов'язкових умов, якими є: протиправна поведінка або бездіяльність, наявність прямої дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між діянням та заподіянням шкоди та вина.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.92 (далі - Постанова) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

За змістом ст. 780 Цивільного кодексу України, яка визначає відповідальність за шкоду, що завдана у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, шкода, завдана третім особам у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах.

У відповідності до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України суд може зобов'язати особу, яка спричинила збитки, відшкодувати їх у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Як вбачається з приписів ст. 225 ГК Ураїни, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів (ч. 1 ст. 139 ГК України).

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності  на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов’язання було виконано боржником.

Обов’язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв’язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов’язань –причиною.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неправомірних дій, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв’язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Як вбачається з матеріалів справи, зменшення майнових прав позивача, у вигляді пошкодження щита –цінника інформаційного, сталося внаслідок виконання відповідачем 2 своїх зобов’язань за Договором № 33 від 22.02.2006 року, а саме у зв’язку з виконання Дочірнім підприємством «Управління спеціальних машин №2»ВАТ «Буд механізація»своїми механізмами, автомобільною і будівельною технікою разом з обслуговуючим персоналом будівельно-монтажних, навантажувально-розвантажувальних робіт на будівельному майданчику, наданому відповідачем 1.

Оскільки обов’язковими умовами покладення відповідальності  на винну сторону, є збитки понесені позивачем  у вигляді суми ремонтних  робіт по відновленню щита –цінника інформаційного,  яка складає 4498 грн. 20 коп., вина відповідача 2, внаслідок дій якого спричинено збитки позивачу та причинний зв'язок між діями відповідача 2 та збитками, понесеними позивачем, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з Дочірнього підприємства «Управління спеціальних машин №2»ВАТ «Буд механізація»на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик» грошових коштів у сумі 4498 грн. 20 коп.

В задоволенні позовних вимог до відповідача 1 відмовити повністю.

На підставі ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного обслуговування судового процесу, покладаються на відповідача 2.

Керуючись ст.ст. 139, 224, 225, ст. 623 ЦК, ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 81-1, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1.          В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вакан»відмовити повністю.

2.          Позовні вимоги до Дочірнього підприємства «Управління спеціальних машин №2»ВАТ «Буд механізація» задовольнити в повному обсязі.

3.          Стягнути з Дочірнього підприємства «Управління спеціальних машин №2»ВАТ «Буд механізація»(01013, м. Київ, пров. Деревообробний, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик»(08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 28, ) - з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, 4498 грн. 20 коп. збитків, 102 грн.00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

29.11.07р.

Суддя                                                                                              М.А. Дідиченко