ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"22" серпня 2007 р.
Справа №  17/442

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Таран С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні 22.08.2007 р. о 10 год. 55 хв. при секретарі Власенко Т.С. матеріали справи № 17/442

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Укртелеком",  від імені якого діє Кіровоградська філія відкритого акціонерного товариства "Укртелеком", м. Кіровоград

до відповідача:  Державної інспекції по контролю за цінами в Кіровоградській області, м. Кіровоград

про визнання нечинним рішення

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Майнард Н.О., довіреність № 25  від 10.01.06  р., юрисконсульт;

від відповідача - Куницький В.В., довіреність №9-02  від 09.01.07 р., головний спеціаіліст-юрисконсульт організаційно-аналітичної та правової роботи Держінспекції цін.

В судовому засіданні 14.08.2007 р. оголошувалась перерва до 10 год. 30 хв. 22.08.2007р.

Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком", від імені якого діє Кіровоградська філія  подано позов  до державної інспекції з контрою за цінами в Кіровоградській області про визнання нечинним рішення останньої №32 від 22.06.2007р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін - вилучення у ВАТ "Укртелеком в дохід державного бюджету 2327,28 грн. безпідставно отриманого доходу та штрафу на суму 4654,56 грн., а разом - 6981,84 грн.

Відповідач позов заперечив, посилаючись на законність та правомірність винесення оскаржуваного рішення (а.с.50-56, 90-93).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський  суд встановив наступне.

На підставі посвідчення повноважною особою Державної інспекції з контролю за цінами в Кіровоградській області відповідно до плану роботи інспекції на червень місяць 2007 р. проведено перевірку дотримання державної дисципліни цін в Добровеличківському цеху електрозв'язку №8 Новоукраїнського центру електрозв'язку Кіровоградської філії ВАТ "Укртелеком" за період з 01.06.2006 р. по 01.06.2007 р.

За наслідками даної перевірки складено акт №527 від 21.06.2007 р. Із змісту вказаного акту вбачається наступне. Для всіх абонентів з початку року застосовувалися граничні тарифи, затверджені наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України №120 від 07.06.02. Підприємством з 15.07.06 р. застосовувалися нові граничні тарифи, затвердженні рішенням Національної комісії регулювання зв'язку (далі- НКРЗ) № 258 від 05.05.06. В порушення ст. 57 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення в порядку, встановленому законом, Указу Президента України № 493/92 від 03.10.1992 р. "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", "Положення про державну реєстрацію актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. № 731, підприємством граничні тарифи застосовані раніше їх офіційного оприлюднення у віснику "Офіційний вісник України" - 19.07.05, тобто тарифи введено в дію на 4 дні раніше. Результатом застосування тарифів до набрання чинності наказу НКРЗ № 258 від 05.05.06 стало отримання додаткової виручки у сумі 1659,56 грн. (з ПДВ), що призвело до обрахування бюджетних абонентів. Також в ході перевірки було встановлено порушення вимог п.1.16 ст. 32 Закону України "Про телекомунікації", яким передбачено безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги за особистим звернення споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв'язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв'язку. В порушення вказаної норми Добровеличківським цехом електрозв'язку №8 Новоукраїнського центру електрозв'язку Кіровоградської філії ВАТ "Укртелеком" бралася плата за надання роздруківок. При вибірковій перевірці сума оплати  за роздруківки, яка надавалася бюджетним установам, підприємствам та організаціям становить 667,72 грн.

На підставі  акту перевірки №527 від 21.06.2007 р. заступником начальника Державної інспекції з контролю за цінами в Кіровоградській області було прийнято рішення №32 від 22.06.2007 р. про застосування  до позивача економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін у вигляді вилучення у ВАТ "Укртелеком" у доход державного бюджету 2327,28 грн. та штрафу в сумі 4654,56 грн. Згідно зазначено рішення позивачем порушено вимоги статті 57 Конституції України, Закону України "Про ціни і ціноутворення", п.16 ч.1 статті 32 Закону України "Про телекомунікації", п. 15 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів Міністерств та інших органів виконавчої влади", рішення НКРЗ від 05.05.2006 р. №258 "Про затвердження граничних тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги" та наказ держкомзв"язку України від 07.06.2006 р. №120 "Про затвердження граничних тарифів на основні послуги електрозв'язку".

Вказане рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами врегульований Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства економіки та з питань європейської  інтеграції України, Міністерства фінансів України 03.12.01 № 298/519, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.12.01 за № 1047/6238 (далі - Інструкція).

Підставою для прийняття рішень про вилучення сум економічних та фінансових санкцій є акти перевірок, які складаються посадовими особами органів державного контролю за цінами (пункт 3.1. Інструкції).

В порушення вимог п. 3.2 Інструкції акт перевірки не містить посилання на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими здійснювалися розрахунки, на яких базується обчислення додаткової виручки, отриманої підприємством позивача від введення нових тарифів з 15.07.2006 р., а тому господарський суд не може визнати його підставою для прийняття Держінспекцією з контролю за цінами оспореного рішення.

Відповідно до п. п. 2, 7, 12, 21, 23 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про телекомунікації" НКРЗ видає нормативні акти з питань, що належать до її компетенції, здійснює відповідно до закону тарифне регулювання у сфері телекомунікацій, приймає у межах своєї компетенції рішення, які є обов'язковими для виконання суб'єктами ринку телекомунікацій, розробляє та затверджує у межах своєї компетенції Регламент НКРЗ, а також інші нормативно-правові акти, видає офіційний друкований орган і публікує в ньому нормативно-правові акти, відомості, передбачені цим Законом, та іншу інформацію.

Пунктами 1.1, 4.19 (підп. "д"), 14.2, 14.3 Регламенту НКРЗ, затвердженого наказом НКРЗ № 1 від 17.05.05, визначено, що НКРЗ є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який підконтрольний Президенту України; рішення тарифного регулювання у сфері телекомунікацій, прийняті в межах повноважень НКРЗ є обов'язкові для виконання всіма суб'єктами ринку телекомунікацій; рішення НКРЗ після прийняття їх у встановленому порядку в тижневий термін з моменту підписання розміщують на офіційному веб-сайті НКРЗ і публікуються у черговому номері Інформаційного бюлетеня НКРЗ.

Рішенням №258 від 05.05.06 НКРЗ затверджено граничні тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги на період з 15.07.06 по 31.10.06 включно.

Таке рішення прийнято відповідно до ст. 18 Закону України "Про телекомунікації", підп. 12. п. 4 Положення про НКРЗ, затвердженого Указом Президента України від 21.08.04 № 943.

В п. 2 рішення НКРЗ № 258 від 05.05.06 вказано про подання його на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України в установленому порядку.

Згідно ст. 117 Конституції України нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 2, 3 Указу Президента України від 03.10.1992 № 493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України, і такі нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку для надання їм чинності.

Державна реєстрації названого рішення здійснена Міністерством юстиції України 29.06.06 за № 766/12640.

Пунктами 4.4., 5.8 наказу Мін'юсту України від 12.04.05 № 345/5 "Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.05 за № 381/10661, нормативно-правові акти, які занесені до державного реєстру, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку набрання ними чинності; після включення нормативно-правового акта до Єдиного державного реєстру і присвоєння йому реєстраційного коду  Департамент систематизації (Мін'юста) передає нормативно-правовий акт для опублікування в бюлетені "Офіційний вісник України".

Згідно із частиною третьою ст. 12 Закону України "Про  засади державної регуляторної політики у сфері господарських відносин" регуляторні акти, прийняті центральними органами виконавчої влади, офіційно оприлюднюються в "Офіційному віснику" та у газеті "Урядовий кур'єр" не пізніш як у десятиденний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, у випадку, якщо ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації.

Тобто, виходячи із викладеного, набрання чинності нормативно-правовим актом пов'язано із датою реєстрації, а не із публікацією його в бюлетені "Офіційний вісник України".

Той факт, що Міністерство юстиції України оприлюднило рішення НКРЗ № 258 від 05.05.06, у віснику "Офіційний вісник України" № 27 19.07.06, не є підставою вважати, що таке рішення не набрало законної сили після закінчення 10 днів після його реєстрації і є необов'язковим для виконання всіма суб'єктами ринку телекомунікацій.

Указ Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", відповідно до ст. 3 якого нормативно-правові акти, зазначені у ст. 1, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності, відповідно до ст. 4 "Перехідні положення" Конституції України від 24.08.1991 р. має силу закону.

Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р.  №731, на п. 15 якого  посилається відповідач, застосовується щодо державної реєстрації нормативно-правових актів будь-якого виду (постанови, накази, тощо), якщо в них є одна або більше норм, що зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надано Верховною радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації; мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, а також підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав виконавчий документи.

Указ Президента України "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" має вищу юридичну силу. Державна реєстрація нормативно-правових актів, про які йдеться у п. 1 "Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", здійснюється відповідно до названого Указу Президента України, тобто не повинний йому протирічить.

Вказуючи на те, що за п. 15 "Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р.  № 731, порушення вимог про направлення для виконання нормативно-правових актів лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування є підставою вважати, що нормативно-правові акти не набрали чинності і не можуть застосовуватись, Державна інспекція  з контролю за цінами в Кіровоградській області  не довела, чому вона вважає, що нормативно-правовий акт все ж таки набрав законної сили, на її думку,  з 19.07.06, тобто дати його публікації у віснику "Офіційний вісник України" і саме з цієї дати, а не з 15.07.06, мають діяти граничні тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги.

Посилання  Державної інспекції з контролю за цінами в Кіровоградській області  на Указ Президента України від 10.06.1997 № 503/97 "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів на набрання ними чинності" у запереченнях на позов є безпідставним, так як в Указі Президента України йдеться про нормативно-правові акти, що приймають Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України.

Не можна визнати обґрунтуванням дати набрання чинності рішення НКРЗ №258 від 05.05.06, яке стосується суб'єктів ринку телекомунікацій, і посилання Держінспеції з контролю за цінами на ст. 57 Конституції України, за якою нормативно-правові акти, які визначають права та обов'язки громадян, набирають чинності  не раніше дня доведення до відома населення, з огляду на наступне.

Закон України "Про телекомунікації" не містить таких термінів як "людина", "громадянин",  "населення".

Суб'єктами ринку телекомунікацій, як то визначено у ст. 1 Закону України "Про телекомунікації", є оператори, провайдери телекомунікацій, споживачі телекомунікаційних послуг, виробники та/або постачальники технічних засобів телекомунікацій.

Одним із суб'єктів ринку телекомунікацій, як вбачається із ст. 1 названого Закону, є споживач телекомунікаційних послуг - юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує телекомунікаційні послуги для власних потреб; споживач телекомунікаційних послуг є абонентом, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває у його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; абонентною платою є не граничний тариф, а фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійні основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

Порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, порядок розрахунків за такі послуги регулюються ст. ст. 63, 68 Закону України "Про телекомунікації".

Розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційний послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовлення за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Одержання абонентами (споживачами) телекомунікаційних послуг за плату від операторів, провайдерів телекомунікацій, якими такі послуги надаються у сфері їх господарської діяльності, не відносяться до прав, свобод, та обов'язків людини і громадянина, про які йдеться у розділі ІІ Конституції України. Відносини споживачів із операторами, провайдерами телекомунікацій щодо надання, отримання послуг, розрахунків за них є правочинами, що регулюються нормами Закону України "Про телекомунікації", Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що рішенням Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 05.05.2006 р. №258 затверджені граничні тарифи на загальнодоступні телекомунікаційні послуги та чітко визначено період їх застосування  (з 15.07.2006 р. по 31.10.2006 р. включно). Отже, у відомчому нормативному акті прямо встановлено період часу, в який він має бути застосований. Аналогічний висновок щодо набрання чинності граничними тарифами на загальнодоступні телекомунікаційні послуги з 15.07.2006 р. зроблено Міністерством юстиції України (а.с.86).

За таких обставин, твердження відповідача про те, що граничні тарифи введено в дію на 4 дні раніше суперечить діючому законодавству, оскільки рішення НКРЗ №258 від 05.05.06 набрало чинності через 10 днів після його реєстрації Міністерством юстиції України 29.06.06 за № 766/12640 і є обов'язковим після набрання чинності для виконання всіма суб'єктами ринку телекомунікацій.

Підстави, за яких позивач мав застосовувати граничні тарифи не з 15.07.06, а з 19.07.06, тобто з дати публікації  рішення НКРЗ № 258 від 05.05.06,  Державною інспекцією з контролю за цінами в Кіровоградській області  не доведені.

Порушенням державної дисципліни цін підприємством ВАТ "Укртелеком" Державна інспекція з контролю за цінами вважає одержання плати за надання роздруківок.

Правом споживача телекомунікаційних послуг є безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги, що встановлено у п. 16 ст. 32 Закону України "Про телекомунікації".

Докази того, що такі послуги надавалися позивачем за плату, відсутні.

Пункт 16 ч. 1 ст. 32  Закону України "Про телекомунікації" встановлює, що за особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номеру абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв'язку,  обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожен сеанс зв'язку.

Фактично йдеться про послугу щодо розшифровки суми, зазначеної у рахунках за надані телекомунікаційні послуги не взагалі при наданні кожного рахунку для оплати, а за розрахунковий період, до якого споживач має претензії.

Отже, законодавець  розрізняє два документа, які можуть бути отримані споживачем: рахунок та розшифровка наданих телекомунікаційних послуг.

Надання послуги щодо розшифровки безоплатно, як на тому наполягає відповідач, не витікає із того факту, що оператором, провайдером телекомунікацій безоплатно надаються рахунки за телекомунікаційні послуги.

Законом України "Про телекомунікації" встановлено лише безкоштовне надання рахунків за надані телекомунікаційні послуги. Щодо стягнення плати за надання розшифровок, то надання послуг з розшифрування тривалості та напрямку телефонних дзвінків за особистим зверненням абонента належить до переліку додаткових телекомунікаційних послуг, вартість яких встановлюється внутрішніми актами товариства. Згідно наказу ВАТ "Укртелеком" №319 від 12.07.2006 р. "Про затвердження тарифів на додаткові послуги міжміського, міжнародного телефонного зв'язку" позивач надавав послуги, передбачені пунктами 1, 2 вказаного наказу.

В акті перевірки відповідачем не відображено факт звернення абонента з претензіями за конкретний розрахунковий період, до якого він має претензії. Враховуючи викладене, у господарського суду відсутні підстави вважати неправомірним стягнення позивачем плати за надання розшифровки нарахованої до оплати суми за надані міжміські (міжнародні) телефонні розмови.

За таких обставин, підстави вважати, що суми 1659,56 грн. та 667,72 грн. є необґрунтовано одержаною ВАТ "Укртелеком" виручкою в результаті порушення державної дисципліни цін відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів, як це вимагає стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірність застосування до позивача  економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Відтак позовні вимоги заявлені обґрунтовано і повністю підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати ВАТ "Укртелеком" у вигляді сплати до державного бюджету 3 грн. 40 коп. державного мита присуджуються йому з Державного бюджету.

Керуючись статтями 94, 160, 162, 163, частинами 1-4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 6 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати нечинним рішення державної інспекції з контролю за цінами в Кіровоградській області №32 від 22.06.2007 р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Присудити з Державного бюджету України на користь відкритого акціонерного товариства "Укретелеком", м.Київ від імені якого діє Кіровоградська філія ВАТ "Укртелеком" (м.Кіровоград, вул.Гоголя, 72, код 2211233)- 3 грн. 40 коп. судового збору.

Виконавчий лист про стягнення судового збору видати за заявою позивача після набрання рішенням законної сили.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 23.08.2007 р.

Суддя