ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 46/24-07

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 28.08.2007

у справі
господарського суду Харківської області

за позовом
прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі   Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

до
Приватної фірми "Грін"

про
розірвання договору оренди, стягнення 1714,29 грн. та виселення

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
не з'явилися

від відповідача:
Шингарьова Л.М.- директор, Трофіменко О.Ф. -дов. від 11.12.2007

від Генеральної прокуратури:
Громадський С.О.- прокурор відділу –посв.№76 від 10.02.2005

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.06.2007  в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2007 залишено без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що відповідно ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за  згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір  може  бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у  разі  істотного  порушення  договору другою  стороною  та в інших випадках,  встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору,  коли  внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Прокурор та позивач не надали суду доказів того, що вимоги ст.188 Господарського кодексу України  виконанні.

Не погоджуючись з судовими рішеннями Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами порушені норми матеріального права, зокрема,  ч.1 ст. 530, ст.ст. 628, 651, 782, ч.1 ст. 783 Цивільного кодексу України, ст. 10,  п.3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна в Україні"

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради та ПФ "Грін" 11.05.1995 уклали договір оренди нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, 174, корпус 2 літера "А" площею 68,1кв.м. з метою розташування кафе.

В подальшому договори оренди переукладались. Оскаржуваний договір укладений 11.05.2005 за № 1654. Додатковою угодою №1 договір подовжений до 11.03.2007.

24.05.2005 позивачем прийнято розпорядження "Про переукладення договору оренди" та з метою визначення розміру орендної плати проведено експертну оцінку приміщення. Експертний висновок наданий 06.06.2005.

Отже, як  встановлено господарським судом, прострочка орендної плати в період з 11.05.2005 по 10.08.2005 мала місце не з вини відповідача, а у зв'язку з проведенням оцінки вартості об'єкту оренди.

Після отримання договору оренди відповідачем 09.08.2005, орендна плата визначена за договором з урахуванням пені –сплачена повністю.

Станом на 01.10.2006 у відповідача існувала заборгованість перед позивачем з орендної плати у сумі 1687,85грн. та 26,44 грн. пені. Цей борг сплачений відповідачем до подання позову - 13.12.2006. Також, правомірною визнана поважною причина пропуску затримки орендної плати за червень, липень 2006 року.

Відповідно до статті 188 Господарського Кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну або розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання ) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована особа має право передати спір на вирішення суду.

Прокурор та позивач не надали суду доказів того, що вимоги статті 188 Господарського кодексу виконані.

Господарські суди встановили, що відповідач з 1995 року не допускав порушень умов договору та неодноразово перераховував орендну плату авансовим платежем на декілька періодів вперед.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завдання цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Колегія суддів вважає, що суд першої та апеляційної інстанцій обгрунтовано дійшли висновку, що несвоєчасна сплата орендної плати, мала місце не з вини відповідача та з інших поважних причин, що не підтверджує істотне порушення умов договору.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач та відповідач подовжили договірні відносини укладанням додаткової угоди № 2 до договору оренди  нежитлового приміщення, якою встановили термін дії договору з 11.03.2007 до 11.02.2008.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що господарськими судами  дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для їх скасування  немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 28.08.2007 Харківського апеляційного господарського суду зі справи 46/24-07 залишити без змін.

Головуючий                                                            В.С. Божок

Судді                                                                         Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко