ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.
№ 32/86

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:
Першиков Є.В.

судді
Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

за участю представників сторін
позивача -

відповідача -

третіх осіб

розглянувши  матеріали касаційної скарги

пр. Федусова Р.М. –дов. №367 від 01.01.07р.

не з'явився

1) пр. Дачковська С.Г. –дов. №Н-01/3168 від 16.12.06р.
2) не з'явився

товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач"

у справі
господарського суду Донецької області

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2007р.

за позовом
державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до

треті особи
товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач"
1) державного підприємства "Донецька залізниця"
2) відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг"

про
стягнення 18 900,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007 року державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач" про стягнення штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу  у сумі 18 900грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.05.2007р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено державне підприємство "Донецька залізниця" та відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг".

Рішенням  господарського суду Донецької області від 19.06.2007р. (Сковородіна О.М.) залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2007р. (Шевкова Т.А., Акулова Н.В., Стойка О.В.) позовні вимоги задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач" на користь державного підприємства "Придніпровська залізниця" штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу у сумі 18 900грн.

Судові рішення ґрунтуються на тому, що державним підприємством "Придніпровська залізниця" доведені ті обставини, на які воно посилалось як на підстави своїх вимог, а також, враховуючи вимоги пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу визначений державним підприємством "Придніпровська залізниця" правомірно.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, товариство з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2007р. та прийняти нове рішення, яким відмовити державному підприємству "Придніпровська залізниця" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки, на думку скаржника, постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи та касаційної скарги на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 08.12.2006р. за залізничною накладною №48746033 товариство з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач" направило на адресу одержувача вантажу – відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" станція призначення Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці вантаж –вугілля кам'яне концентрат марки К0-100 у вагонах №№67146480, 66377987, 67187716 вантажопідйомністю 69тон та у вагоні №65945750 вантажопідйомністю 70тон.

Згідно даних залізничної накладної завантаження вагонів здійснювалось засобами відправника (відповідача) із зазначенням у залізничній накладній №48746033 маси тари та нетто вантажу. По спірним вагонам було зазначено: вагон №67146480 –маса вантажу 68500кг, тара 21,7тони; вагон №65945750 –маса вантажу 68300кг, тара 24,3тони.

11.12.2006р. за вимогою одержувача вантажу на станції Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці було здійснено переважування вагонів №67146480 та №65945750 на 150-тонних вагонних вагах вантажоодержувача та встановлено, що у вагоні №67146480 вага брутто –80,55тн, тара з брусу –21,7тн, нетто –58,85тн, що менше даних зазначених у залізничній накладній на 9,65тн; у вагоні №65945750 вага брутто –91,8тн, тара з брусу –24,3тн, нетто –67,5тн, що менше зазначених у накладній даних на 0,8тн. Дані факти зафіксовані у комерційному акті №АЭ022588/953 від 11.12.2006р.

Судами також встановлено, що відповідно до даних комерційного акту 11.12.2006р. за вимогою вантажоодержувача на перевірку маси вантажу у відповідності до п.52 Статуту залізниць України, здійснене переважування вагонів №67146480 та №65945750, прибулих по відправці за накладною №48746033 у відкритому рухомому складі, в присутності вантажоодержувача Пухаєвої О.І., зважувальника Кондуфор О.В., прийомо-здавальника ст. Кривий Ріг-Головний Пикулицької І.В. на справних 150-тонних електронних тензометричних вагах вантажоодержувача ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг”, перевірених органами Держстандарту.

В результаті переважування виявилось, що вага менш зазначеної в документі, а саме: нетто в вагоні №67146480 –9650кг, в вагоні №65945750 –800кг. По прибутті вагонів ознак втрати, розкрадання не виявлено. Навантаження в вагонах рівномірне, нижче бортів, у вагоні №67146480 – на 300мм, у вагоні №65945750 –на 100мм. Люки та двері в вагонах щільно зачинені. З моменту прибуття та до зважування вагони з вантажем знаходились під охороною УВВО ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг", згідно "Правил перевезення вантажів" (розділ 12).

Комерційний акт №АЭ022588/953 від 11.12.2006р., який засвідчив невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у транспортних документах, згідно п.129 Статуту залізниць України визнаний відповідним документом, що може бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення.

Окрім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що комерційний акт №АЭ022588/953 від 11.12.2006р. складений у відповідності до вимог Правилами складання актів, тому комерційний акт є належним доказом факту неправильного зазначення маси вантажу, а також, що перевірка маси вантажу здійснена відповідно порядку, встановленому п.22 Правил видачі вантажів.

Відповідно пунктом 2.1. розділу 2 "Правил оформлення перевізних документів", які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. N644, зареєстровані в Міністерстві юстиції України  24.11.2000р. за №863/5084 графи комплекту перевізних документів "Маса вантажу в кілограмах, визначена відправником" –вказується маса вантажу у кілограмах, заповнюються вантажовідправником.

Згідно із пунктом 5.5. розділу 5 "Правил оформлення перевізних документів", якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно із  п.122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до п.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із п.118 цього Статуту.

Враховуючи вимоги п.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п’ятикратному розмірі перевізної плати за всю відстань перевезення. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до п.37 Статуту залізниць України та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси відправник зазначає у накладній.

Пунктом 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі неправильності, неточності відомостей зазначених ними в накладній, а частиною 2 пункту 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладних, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Щодо твердження скаржника у касаційній скарзі про те, що між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" та ним не існує договору перевезення вантажів в розумінні ст.307 Господарського кодексу України, а тому позивач не має права стягувати з відповідача штрафні санкції, оскільки це не передбачено законом, то колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, який виходив з наступних підстав.

Пунктами 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до п.6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Виходячи з наведеного, слід визнати, що між відповідачем та державним підприємством "Донецька залізниця" укладено належний договір перевезення, яким є накладна №48746033, що відповідає вимогам загального та спеціального законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.306 Господарського кодексу України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Відповідно до ст.12 Закону  України  "Про  транспорт" підприємства  транспорту  мають  право  вимагати  від  пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Враховуючи вимоги п.137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача.

Транспортне законодавство та Статут залізниць України не містять приписів про те, якій залізниці належить право вимагати стягнення штрафу, передбаченого п.122 Статуту залізниць України, а тому державне підприємство "Придніпровська залізниця" як залізниця призначення при перевезенні вантажу за накладною №48746033, має право на пред'явлення позову про стягнення з вантажовідправника, товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач", штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу.

Штемпелем станції відправлення Харцизьк Донецької залізниці, проставленим на накладній № 48746033 та на квитанції про приймання вантажу №48746033, засвідчується лише дата приймання залізницею вантажу до перевезення 08.12.2006р. та правильність оформлення відправником, товариством з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач", перевізних документів, а не відповідність зазначених в цих документах даних дійсності.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що судами попередніх інстанцій досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановлених по справі рішень з наведених у касаційній скарзі мотивів.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вугіллядонпостач" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2007р. по справі №32/86 господарського суду Донецької області  залишити без змін.

Головуючий                                                             Є. Першиков

Судді                                                                                  Т. Данилова

І. Ходаківська