Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                            Справа №  11/4342а

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Мельника С. М. (доповідач по справі),

суддів:                                 Гаврилюк  О.М суддів:                                 Корсакової Г.В.

.

При секретарі судового засідання           Огієнко В.О.

розглянувши заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Черкаси, м. Черкаси, на постанову господарського суду Черкаської області від 13.11.2006 року

по справі №          11/4342а (суддя Довгань К.І.)

за позовом          Приватного виробничо –комерційного підприємства „Декор –А”, м. Черкаси

до          Державної податкової інспекції у місті Черкаси, м. Черкаси

про          визнання нечинним рішення

за участю представників :

від позивача:          не з’явились

від відповідача:          Рябокінь З Р., Слюсар Л.П. –за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Приватно виробниче –комерційне підприємство „Декор –А”, м. Черкаси звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Державної податкової інспекції у місті Черкаси, м. Черкаси про визнання нечинним рішення.

Постановою господарського суду Черкаської області від 13.11.2006 року у справі № 11/4342а позов Приватного виробничо –комерційного підприємства „Декор –А”, м. Черкаси до Державної податкової інспекції у місті Черкаси, м. Черкаси про визнання нечинним рішення –задоволений повністю.

Судом першої інстанції досліджено, що працівниками Черкаської об’єднаної державної податкової інспекції (правонacтyпником якої є ДПІ в місті Черкаси) було проведено комплексну документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства позивачем, за результатами якої було складено акт № 3033/23-208/30344477 від 03.11.2005 року у якому перевіряючими зроблено висновок про те, що позивач є користувачем земельної ділянки площею 3857 кв.м., розташованої за адресою м. Черкаси, пров. Комунальний, 29, та не сплачував до бюджету земельний податок за 2003 -2004 року та за січень - вересень 2005 року в сумі 11569, 82 грн.

На підставі перевірки прийняте податкове повідомлення - рішення № /0 відповідно до якого позивачу було донараховано 11569 грн. 82 коп. земельного податку за 2003 року, 2004 року та три квартали 2005 року та 6294, 91 грн. штрафних санкцій.

Підставою для донарахування позивачу контролюючим органом оспорюваної суми податкового зобов’язання за платежем із земельного податку послужив договір купівлі продажу між позивачем та ТОВ „Бетонна компанія „Титан” щодо об’єктів нерухомості від 16.11.2001 року та рішення Черкаської міської ради від 30.01.2003 року № 3-144 „Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 3857 кв.м.”

З фактом придбання позивачем зазначених приміщень та названим рішенням відповідач пов’язує використання позивачем земельної ділянки саме площею 3857 кв. м., та обrpунтував платність останнього з посиланням на ст. 2 Закону України „Про плату за землю”, відповідно до якої використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Державна податкова інспекція у місті Черкаси звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову господарського суду Черкаської області від 13.11.2006 року та винести нову постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог, з огляду на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права та неповно досліджено матеріали справи.

Відповідно до витягу з рішення третьої сесії Черкаської міської ради від 30.01.2003 року № 3-144 „Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок юридичним особам" пунктом 35 даного рішення ПВКП „Декор –А” надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0.4 га по пров. Комунальному, 29 у зв’язку з придбанням бази.

В порушення статей 2,5,14,1 5 Закону України „Про плату за землю” від 03.07.1992 року за № 2535-ХІІ зі змінами та доповненнями підприємство не подало до податкової інспекції розрахунки по податку за землю за 2003-2005 роки.

Оскільки грошова оцінка земельної ділянки не проведена, в акті перевірки визначено суму податку за землю, виходячи з діючої у 2003, 2004 роках та за січень - вересень середньої ставки земельного податку - 1,0908 грн. за 1 кв.м. (ставка земельного податку по м. Черкаси згідно Рішення Черкаської міської ради від 13.05.1997 року № 6-22/30 х 3,03 (збільшення ставки земельного податку згідно законів України про Державний бюджет на поточні роки). При цьому ДПІ у місті Черкаси виходила з площі земельної ділянки, підтвердженої даними кадастрового плану для позивача ( кадастровий номер земельної ділянки 71 -060-0029), де загальна площа землі, на якій розташовані викуплені ПВКП „Декор-А” будівлі за адресою: м. Черкаси, пров. Комунальний, 29, становить 3857 кв.м.

За результатами перевірки позивачу донараховане 11 569,82 грн. земельного податку. Податковим повідомленням - рішенням від 07.11.2005 року № /0 позивача зобов’язано сплатити податкові зобов’язання по платі за землю в сумі 17864,73 грн. (основний платіж - 11 569,82 грн, штрафні санкції - 6294,91 грн.).

Відповідно до ст. 2 ЗУ „Про плату за землю” використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди (ст. 5 ЗУ „Про плату за землю”).

Суб’єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Так як грошова оцінка земельної ділянки не проведена, то податок за 2003-2005 роки розраховано за середньою ставкою земельного податку встановленою ст.ст. 7, 14 ЗУ „Про плату за землю”.

Згідно з ст. 13 ЗУ „Про плату за землю” підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 193 Земельного кодексу Державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Пунктом 2 Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 року визначено, що Державний земельний кадастр включає дані реєстрації права власності, права користування землею та договорів на оренду землі, обліку кількості та якості земель, бонітування ґрунтів, зонування територій населених пунктів, економічної та грошової оцінки земель.

Згідно з п. 7 зазначеного Положення до земельно кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, які містять відомості про межі адміністративно-територіальних утворень, межі земельних ділянок власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, правовий режим земель, що перебувають у державній, колективній і приватній власності, їх кількість, якість, народногосподарську цінність та продуктивність по власниках землі і землекористувачах, населених пунктах, територіях сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів, областях, Республіці Крим та Україні в цілому. Земельно-кадастрова документація включає книги реєстрації державних актів на право колективної, приватної власності на землю, право постійного користування землею, договорів на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди.

Згідно договору купівлі - продажу від 16.11.2001 року ПВКП „Декор-А” придбало у ТОВ „Бетонна компанія „Титан” склад цементу, з прибудованими бункерами для зберігання цементу, та навіс які знаходяться на території комплексу будівель, що належать ТОВ „Бетонна компанія „Титан” за адресою: м. Черкаси, провулок Комунальний, 29 загальною площею 3857 кв.м.

Частиною 5 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що при переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Згідно з ст. 377 Цивільного кодексу України, що вступив в дію з 01.01.2004 року до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка с необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна їх обслуговування.

Таким чином, позивач фактично набув право користування земельною ділянкою, яка перейшла до нього у зв’язку з придбанням об’єкту нерухомості. Відсутність оформлених документів на користування земельною ділянкою не звільняє позивача, як фактичного землекористувача від сплати земельного податку, тому він повинен був після прийняття об’єктів у власність подати розрахунок земельного податку та сплачувати його.

Відповідачі в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представником позивача надано заперечення за № 2-05/136 від 15.01.2007 року в якому він просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, з огляду на те, що перехід права власності на будівлю чи споруду не означає перехід прав на земельну ділянку в цілому, на якій та розташована, конкретний розмір земельної ділянки та правий статус щодо неї нового власника будівлі (споруди) визначаються умовами відповідної цивільно-правової угоди, зокрема, договору оренди, що залежить від змісту волевиявлення суб’єктів земельного право відношення.

Виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою при цьому визначається відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України.

Представник позивача в дане судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а постанова господарського суду Черкаської області від 13.11.2006 року по справі № 11/4342а частковому скасуванню з підстав передбачених п. 1 пп. 3,4 ст. 202 КАС України - невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції приймаючи постанову виходив з того, що між позивачем та ТОВ „Бетонна компанія „Титан” 16.11.2001 року було укладено договір купівлі -продажу, відповідно до якого у власність позивача перейшло нерухоме майно (склад цементу з прибудованими бункерами для зберігання цементу) за адресою м. Черкаси, пров. Комунальний, 29, загальна площа нерухомості складає 523,5 кв.м. а площа земельної ділянки, необхідної для обслуговування придбаних об’єктів складає 132,6 кв.м. Відразу після набуття права власності на нерухоме майно підприємство подало до Черкаської міської ради заяву про надання в користування земельної ділянки площею 3857 кв.м. 30 січня 2003 року Черкаською міською радою було прийняте рішення № 3-144 про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 3857 кв. м. До цього часу Черкаською міською радою не прийнято рішення про передачу в користування земельної ділянки по пров. Комунальному, 29 площею 3857 кв. м.

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України „Про плату за землю” використання землі в Україні є платним.

Підставою для донарахування позивачу контролюючим органом оспорюваної суми податкового зобов’язання за платежем із земельного податку послужив договір купівлі продажу між позивачем та ТОВ „Бетонна компанія „Титан” щодо об’єктів нерухомості від 16.11.2001 року та рішення Черкаської міської ради від 30.01.2003 року № 3-144 „Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 3857 кв.м.”

Згідно з ст. 13 цього Закону підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній чи комунальній власності, договір оренди такої земельної ділянки.

Частиною першою ст. 15 цього Закону передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктів 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду, право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно - правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Виходячи з викладеного суд першої інстанції вважає, що відповідачем в ході перевірки позивача було безпідставно зроблено висновок про те, що останній є користувачем земельної ділянки, площею 3857 кв.м., а відповідно і прийняте на підставі акту такої перевірки податкове повідомлення-рішення, що є предметом спору у даній справі, не відповідає вимогам закону.

Але з таким висновком колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду погодитись не може із слідуючих підстав.

З 20 жовтня 2005 року по 31 жовтня 2005 року працівниками Черкаської об’єднаної державної податкової інспекції (правонacтyпником якої є ДПІ в місті Черкаси) було проведено комплексну документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства позивачем, за результатами якої було складено акт № 3033/23-208/30344477 від 03.11.2005 року у якому перевіряючими зроблено висновок про те, що позивач є користувачем земельної ділянки площею 3857 кв.м., розташованої за адресою м. Черкаси, пров. Комунальний, 29, та не сплачував до бюджету земельний податок за 2003 -2004 року та за січень - вересень 2005 року в сумі 11569,82 грн.

За результатами перевірки заступником керівника ЧОДПІ 07.11.2005 року було прийняте податкове повідомлення --рішення № /0 відповідно до якого позивачу було донараховано 11569, 82 грн. земельного податку за 2003 року, 2004 року та три квартали 2005 року та 6294,91 грн. штрафних санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ „Бетонна компанія „Титан” 16.11.2001 року було укладено договір купівлі -продажу, відповідно до якого у власність позивача перейшло нерухоме майно ( склад цементу з прибудованими бункерами для зберігання цементу) за адресою м. Черкаси, пров. Комунальний, 29. Загальна площа нерухомості складає 523,5 кв.м. а площа земельної ділянки, необхідної для обслуговування придбаних об’єктів складає 132,6 кв.м. Відразу після набуття права власності на нерухоме майно підприємство подало до Черкаської міської ради заяву про надання в користування земельної ділянки площею 3857 кв.м. 30 січня 2003 року Черкаською міською радою було прийняте рішення № 3-144 про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 3857 кв.м. До цього часу Черкаською міською радою не прийнято рішення про передачу в користування земельної ділянки по пров. Комунальному, 29 площею 3857 кв.м.

Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України „Про плату за землю” використання землі в Україні є платним.

Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Розміри податку на земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначається до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з ст. 13 цього Закону підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній чи комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Частиною першою ст. 15 цього Закону передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або і права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 30 ЗК України, якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об’єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження –будівлі та споруди. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об’єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Відповідно до статті 23 ЗК УРСР право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.

Із матеріалів справи вбачається, що до підприємства „Декор –А” право власності на приміщення перейшло на підставі договору купівлі –продажу, спірна земельна ділянка не виділялась, право користування спірною земельною ділянкою не оформлялось та не надавалось, що підтверджується відсутністю відповідного державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору її оренди чи державного акта про право власності.

Таким чином, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає доведеним, що до відповідача відповідно до ст. 30 ЗК України з переходом прав власності на приміщення перейшло право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Своє право на стягнення земельного податку з позивача за користування рештою земельної ділянки, яка є предметом даного спору, відповідач не обґрунтував та не довів.

Загальна площа під придбаними будівлями Приватного виробничо –комерційного підприємства „Декор –А” становить 523, 1 кв.м., в т.ч.:

- компресорна –227, 4 кв.м.,

- склад цементу –171,2 кв.м.,

- навіс –74, 5 кв.м.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 03.07.1992 року № 2535-ХІІ «Про плату за землю»(із змінами і доповненнями) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Статтею 14 Закону України «Про плату за землю»передбачено, що платники земельного податку, самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Статтею 15 Закону України «Про плату за землю»(в редакції Закону України від 19.09.1996 року № 378/96-ВР, зі змінами та доповненнями) визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

В порушення вимог ст. 2, ст. 5 розділу 1, ст. 14, ст. 15 розділу 6 Закону України від 03.07.1992 року за № 2535-ХІІ „Про плату за землю” (із змінами та доповненнями), підприємством не було подано до податкової інспекції м. Черкаси податкові розрахунки земельного  податку за 2003-2005 роки .

Відповідно до належного розрахунку загальна незадекларована сума податку на землю складає 1569,15 грн., в т.ч.

- 2003 рік - 570,60 грн. ( 523,1 кв.м. х 1,0908 грн.)

- 2004 рік - 570,60 грн. ( 523,1 кв.м. х 1,0908 грн.)

- січень-вересень 2005 року - 427,95 грн. (523,1 кв.м. х 1,0908 грн. / 12 місяців х 9 місяців).

Оскільки грошова оцінка земельної ділянки не проведена, тому податок правомірно розраховано за діючою в 2003-2005 роках ставкою земельного податку - 1,0908 грн. за 1 кв.м. (0,36 грн. за 1 кв.м. (ставка земельного податку по м. Черкаси згідно Рішення Черкаської міської ради від 13.05.1997 року № 6-22/30) х 3,03 (збільшення ставки земельного податку згідно законів України про Державний бюджет на поточні роки).

Згідно підпункту 17.1.1 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Підпунктом 17.1.2 пункту 17.1 статті 17 вищевказаного Закону передбачено, що у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов’язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті „а” підпункту 4.1.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, додатково до штрафу, встановленого підпунктом 1 7 .1.1 цього пункту, платник податків сплачує штраф у розмірі десяти відсотків суми податкового зобов’язання за кожний повний або неповний місяць затримки податкової декларації, але не більше п’ятдесяти відсотків від суми нарахованого податкового зобов’язання та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до розрахунку підлягають стягненню штрафні санкції в загальній сумі –1294, 58 грн. в т.ч.:

510,0 грн. (відповідно до пп. 17 .1.1. ЗУ № 2181-ІІІ);

784,58 грн. (відповідно до пп. 17.1.2. ЗУ № 2181-ІІІ).

Таким чином, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що повідомлення рішення є дійсним в частині донарахованого земельного податку у сумі 2863, 73 грн. в т.ч.:

- 1569,15 грн. - основний платіж

- 1294,58 грн. - штрафні санкції, а підлягає визнанню недійсним: основний платіж 11569, 82 грн. -1569, 15 грн. = 10000, 67 грн., штрафні санкції 6294, 91 грн.-1294, 58 грн. = 5000, 33 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 199, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Черкаси, м. Черкаси, на постанову господарського суду Черкаської області від 13.11.2006 року у справі № 11/4342а –задовольнити частково.

2.          Постанову господарського суду Черкаської області від 13.11.2006 року у справі № 11/4342а –скасувати частково.

3.          Прийняти нову постанову якою позов про визнання податкового повідомлення –рішення від 07.11.2005 року № /0 недійсним - задовольнити частково

Визнати недійсним податкове повідомлення – рішення від 07.11.2005 року № /0 в частині нарахування основного боргу - 10000, 67 грн., та основного боргу - 5000, 33 грн. –штрафних санкцій, в іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4.          Постанова протягом одного місяця може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України.

5.          Стягнути з позивача на користь державного бюджету України 2, 85 грн.

6.          Матеріали справи № 11/4342а повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя:                                                                          Мельник С. М.                                            Судді:                                                                                      Гаврилюк  О.М  Судді:                                                                                      Корсакова Г.В.