ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.09.07р.

Справа № 9/124-07(28/252-06)

За позовом  Селянського (фермерського) господарства Бойка Василя Васильвича,                   смт.Томаківка Дніпропетровської області

до   Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України"

Мирівський елеватор", с.Мирове Томаківського району Дніпропетровської

області

про зобов'язання вчинення дій

Суддя  Подобед І.М.

Представники:

Від позивача - представник не з'явився.

Від відповідача - Рудовський Ю.Б. - директор.

СУТЬ СПОРУ:

Справа знаходиться на новому розгляді у іншому складі суду.

СФГ „Бойка Василя Васильовича” звернулось у червні 2006 року із позовом до ДП ДАК „Хліб України” „Мирівський елеватор”, в якому просить зобов’язати відповідача здійснити відпуск зерна, а саме: 47200 кг соняшнику та 144309 кг ячменю, яке було прийнято на збереження.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на відсутність цивільно-правових відносин позивачем.

Позивач було заявлено клопотання про залучення до участі у справі Дочірнього підприємства „Мирівське хлібоприймальне підприємство” ТОВ „Орільський об’єднаний елеватор”, у задоволенні якого відмовлено судом, з тих підстав, що цьому перешкоджає сплив строку вирішення спору, який не може бути продовжений за відсутності у судовому засіданні представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд –

ВСТАНОВИВ:

За договором №8823 від 27.12.2004р., укладеним між ДАК „Хліб України” ДП ДАК „Хліб України” „Мирівський елеватор” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Орільський об’єднаний елеватор”, майно, що знаходилось у користуванні ДП ДАК „Хліб України” „Мирівський елеватор” (далі –Відповідач) було передано в оперативну оренду ТОВ „Орільський об’єднаний елеватор”.

В період перебування майна в оренді, тобто в 2005 році, Дочірнє підприємство „Мирівське хлібоприймальне підприємство” ТОВ „Орільський об’єднаний елеватор” самостійно здійснювало прийняття від сільгоспвиробників зерно на зберігання та його обробку.

Так між Дочірнім підприємством „Мирівське хлібоприймальне підприємство”, як „Зберігачем”, та Селянським (фермерським) господарством Бойка Василя Васильовича (далі –Позивач), як ”Замовником” був укладений договір №21 від 13.07.2005р. про надання послуг по прийманню, зберіганню та обробці сільськогосподарської продукції, згідно до умов якого Позивач передав на відповідальне зберігання Дочірньому підприємству „Мирівське хлібоприймальне підприємство” зерно соняшника у кількості 54130 кг фізичної ваги (47200 кг залікової ваги) на суму 47200 грн. та зерно ячменю у кількості 148478 кг фізичної ваги (144309 кг залікової ваги) на суму 72154,50 грн. з визначенням якості, що підтверджується реєстрами накладних на прийняте зерно.

Рішенням господарського суду м. Києва від 03.11.2005р. у справі №2/496, яким задоволено позов Генеральної прокуратури України в інтересах державного майна України до ТОВ „Орільський об’єднаний елеватор” і визнано недійсним договір оперативної оренди майна №8823 від 27.12.2004р., укладений між ДАК „Хліб України” ДП ДАК „Хліб України” „Мирівський елеватор” та ТОВ „Орільський об’єднаний елеватор”, зобов’язано ТОВ „Орільський об’єднаний елеватор” повернути ДАК „Хліб України” одержане за договором оперативної оренди.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.06.2006р. рішення господарського суду м. Києва від 03.11.2005р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2006р., якою вказане рішення залишено без змін, у справі №2/496 скасовані, а справа передана на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Між тим у 2006 році майно ДП ДАК „Хліб України” „Мирівський елеватор”, зокрема, елеватор разом із зерном, що знаходилось у ньому на зберіганні, фактично було передано Відповідачу і на теперішній час знаходиться у користуванні саме цієї особи.

Відповідно до висновку експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати №В-1887 від 06.04.06р. на ДП ДАК „Хліб України” „Мирівський елеватор” знаходилось, зокрема: зерно соняшника врожаю 2004-2005 року в кількості 871030 кг та зерно ячменя врожаю 2004-2005 року в кількості 716180 кг.

Як пояснив представник Відповідача у судових засіданнях, виявлене на зберіганні на елеваторі зерно соняшника було відвантажене за рішеннями суду іншим поклажодавцям, що підтверджується реєстром цих судових рішень, але його виявилось недостатньо для повернення усім поклажодавцям, зокрема Позивачу.

Під час розгляду даної справи 06.09.07р. Відповідач передав Позивачу за його заявою шляхом переоформлення з картки Позивача на картку ТОВ „МТ-1 Грейн” зерно ячменя у кількості 194400 кг залікової ваги, що підтверджується відповідним актом від 06.09.06р. „на перерахування отриманого хлібоприймальним підприємством зерна та насіння з одного товариства на інше”, складською довіреністю на зерно №697 від 06.09.06р., довіреністю ЯЛР №373335 від 06.09.06р.

З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Позивач у своїх позовних вимогах посилався на порушення Відповідачем положень ст. 953 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зберігач  зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно ст. 32 Закону України „Про зерно та ринок зерна в Україні”, який є спеціальним законом, що регулює окремий вид зберігання –зберігання зерна на зерновому складі, встановлено, що зерносклад зобов’язаний повернути поклажодавцю або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством.

Як вбачається із встановлених обставин, Позивач не передавав спірне зерно безпосередньо на зберігання Відповідачу, тому у останнього не виникло будь-яких договірних підстав перед Позивачем щодо зберігання та повернення цього майна.

Проте, внаслідок визнання недійсним вище зазначеного договору оперативної оренди майна, Відповідачу було повернуто від ТОВ „Орільський об’єднаний елеватор” майно Мирівського елеватора разом із зерном, яке знаходилось у ньому на зберіганні, зокрема із зерном ячменя та соняшника.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України,  особа, яка набула майно та зберігала його себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов’язана повернути потерпілому це майно.

Таким чином, в силу вищевказаних приписів закону (ст. ст. 387 і 1212 Цивільного кодексу України) у Відповідача виник обов’язок повернути Позивачу належне йому майно, яке було набуте Відповідачем та знаходилось у нього на зберіганні без достатньої правової підстави.

Оскільки на час розгляду справи судом Відповідач у добровільному порядку повернув Позивачу зерно ячменя у кількості 194400 кг залікової ваги, яке за дорученням останнього було переоформлене на іншу особу - ТОВ „МТ-1 Грейн”, між сторонами відсутній предмет спору щодо повернення цього майна і провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає припиненню, згідно ст. 80 ч.1 п. 1-1 господарського процесуального кодексу України.

Щодо решти позовних вимог Позивача до Відповідача про спонукання останнього здійснити йому відпуск зерна соняшника у кількості 54130 кг фізичної ваги (47200 кг залікової ваги) на суму 47200 грн., то, як вбачається із встановлених обставин, безпосередньо Відповідач не отримував від Позивача будь-яке зерно соняшника врожаю 2005 року і на час розгляду справи судом у Відповідача відсутнє майно цього роду, яке приймало у Позивача інша особа Дочірнє підприємство ТОВ „Орільський об’єднаний елеватор” „Мирівське хлібоприймальне підприємство”.

Отже, оскільки Позивач не довів факту знаходження у Відповідача належного Позивачу майна –зерна соняшника, який був зданий на зберігання за договором іншій особі, позовні вимоги Позивача про спонукання Відповідача здійснити відпуск цього майна є необґрунтованими, тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати у справі, у тому числі за розгляд апеляційних і касаційних скарг, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-36, 43, 80 ч.1 п.1-1, 82-85, 117-118 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

В частині позовних вимог про зобов’язання Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії „Хліб України” „Мирівський елеватор” здійснити відпуск Селянському (фермерському) господарству Бойка Василя Васильовича зерно ячменю у кількості 144309 кг провадження у справі припинити.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії „Хліб України” „Мирівський елеватор” на користь Селянського (фермерського) господарства Бойка Василя Васильовича суму 881 грн. 76 коп. витрат на державне мито, 71 грн. 33 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобед

Рішення підписано - 24.09.07р.