ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.12.07 р.                                                                               Справа № 36/186

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії “Укрвуглепромтранс” м. Донецьк ()

до відповідача  товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаський збагачувальний комбінат” м. Торез ()

про стягнення 94878,65 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Матузна Н.М. – в.о. голови правління

від відповідача: Пржиємський В.В. за довіреністю № 1-543 від 16.06.07 р.

Господарським судом Донецької області 02.07.2007 р. порушено провадження у  справі № 36/186 за позовом Державної холдингової компанії “Укрвуглепромтранс” м. Донецьк до товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаський збагачувальний комбінат” м. Торез про стягнення 94878,65 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.08.2007 року на підставі пункту 4 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України позов ДХК “Укрвуглепромтранс” залишено без розгляду. Постановою від 20.11.2007 р. Вищого господарського суду України ухвала господарського суду Донецької області від 28.08.2007 р. скасована, справа направлена  на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 04.12.2007 року справа № 36/186 передана на новий розгляд судді Богатирю К.В.

Ухвалою від 07.12.2007 р. справа № 36/186 призначена до нового розгляду в судовому засіданні, сторони зобов’язані надати документи та виконати певні дії.

Згідно статуту, свідоцтва про державну реєстрацію серії А00 № 315125 повне найменування позивача: відкрите акціонерне товариство Державна холдингова компанія “Укрвуглепромтранс”.

У судовому засіданні представниками позивача та відповідача було заявлено клопотання  про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалася фіксація судового процесу. Судом, відповідно до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.1998 р. між  Державною холдинговою компанією „Укрвуглепромтранс“ (постачальник) та ДВАТ ГЗФ “Червона Зірка” (покупець) був укладений договір № 2/102 щодо купівлі-продажу продукції – тепловозу марки ТГМ6 у кількості 1 од. за ціною 450000 грн. з ПДВ. Постачальник був зобов’язаний поставити продукцію на протязі 1-го кварталу 1999 р., а покупець – провести оплату протягом 45 днів з моменту отримання продукції. Строк дії цього договору передбачений до 30.06.1999 р.

Постачальник продукцію згідно умов договору поставив, а покупець оплатив продукцію частково. Згідно актів звірки від 01.07.2000 р., від 01.02.2001 р. заборгованість покупця перед постачальником складала 94878,65 грн. (акти додані до справи).

05.02.2001 р. господарським судом Донецької області порушена справа про банкрутство ДВАТ ГЗФ “Червона Зірка”. У встановлений законом строк з кредиторськими вимогами до боржника звернулося ВАТ ДХК „Укрвуглепромтранс“. Боржник разом з розпорядником майна боржника у відзиві на претензію (лист № 1-7-16/28 від 09.04.01 р. доданий до справи) визнали вимоги кредитора на суму 94878,65 грн. Ухвалою від 25.05.2001 р. господарський суд затвердив реєстр вимог кредиторів, куди були включені також вказані вимоги ВАТ ДХК „Укрвуглепромтранс“ як безспірні, тобто такі, що не оспорювалися боржником. Реєстр вимог кредиторів та відповідні ухвали із справи № 5/9Б про банкрутство додані до матеріалів даної справи.

Ухвалою від 22.11.2002 р. господарський суд затвердив мирову угоду по справі № 5/9Б про банкрутство між боржником та кредиторами, припинив стосовно боржника провадження у справі про банкрутство. Відповідно до умов вказаної мирової угоди боржник прийняв на себе зобов’язання погашати заборгованість перед кредиторами, в тому числі перед ВАТ ДХК „Укрвуглепромтранс“  на суму 94878,65 грн. протягом 6 місяців по 15813,11 грн. у місяць, починаючи з 01.01.2003 р. Вказана мирова угода разом з ухвалою суду додані до позовної заяви.

Таким чином, з дня затвердження судом підписаної між боржником та кредиторами мирової угоди для боржника встановлюється новий строк для виконання грошового зобов’язання на суму 94878,65 грн.

Боржник до теперішнього часу умови мирової угоди стосовно своїх грошових зобов’язань перед кредитором не виконав, що змусило кредитора звернутися до суду із цим позовом за захистом порушеного права. Внаслідок проведеної реорганізації підприємств вугільної промисловості та передачею в оренду державного майна у вигляді цілісного майнового комплексу боржника, відповідно до норм чинного законодавства господарський суд по справі № 5/9Б ухвалою від 11.12.2003 р. замінив боржника ДВАТ ГЗФ “Червона Зірка” його правонаступником ТОВ “Донбаський збагачувальний комбінат” м. Торез, який є відповідачем за даним позовом. Ухвала суду про заміну боржника та інші документи стосовно його правонаступництва є в матеріалах справи, тому цей факт суд вважає доведеним належним чином.

Відповідач на позовні вимоги заперечує тим, що просить суд застосувати до правовідносин сторін позовну давність. Сам факт договірних правовідносин та існування грошової заборгованості перед позивачем на умовах мирової угоди по справі про банкрутство відповідач не заперечує.

Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача, суд вважає цю заяву обґрунтованою частково. Так, умовами мирової угоди у правовідносинах між сторонами передбачена оплата заборгованості з січня по червень 2003 р. включно частинами по 15813,11 грн. щомісячно. До вказаних правовідносин застосовується загальний трирічний строк позовної давності. За період січень-лютий 2003 р. строк виконання грошового зобов’язання за мировою угодою сплинув 01.02.03 р. та 01.03.03 р. відповідно. Встановлений законом трирічний строк позовної давності для позивача закінчився 01.02.2006 р. та 01.03.2006 р., а позов до суду надійшов лише 02.07.2007 р. Позивач до суду заяву про відновлення пропущеного строку не надавав, поважних причин для відновлення цього строку не зазначав, за власною ініціативою відновлювати позивачу пропущений строк позовної давності суд не вбачає можливості та законних підстав.

В іншій частині позову суд не вбачає можливості застосувати строк позовної давності у зв’язку з наступним:

Строк виконання грошового зобов’язання згідно мирової угоди за період з березня 2003 р. по червень 2003 р. спливає 1-го числа кожного наступного місяця, тобто починаючи з 01.04.2003 р. Трирічний строк позовної давності за цей період спливає також починаючи з 01.04.2006 р. Але у матеріалах справи є завірена належним чином копія відповіді на претензію позивача за підписом в.о. генерального директора ТОВ “Донбаський збагачувальний комбінат” (лист № 1-330 від 09.03.2006 р.), яким відповідач підтверджує умови мирової угоди у справі про банкрутство, визнає кредиторські вимоги позивача на суму 94878,65 грн., зобов’язується вказану заборгованість погасити у найкоротший строк після погашення податкового боргу.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

На думку суду відповідач відзивом на претензію вчинив саме такі дії, які передбачені вищевказаною нормою закону, тому з 09.03.2006 р. перебіг трирічного строку позовної давності для цих правовідносин почався заново.

Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення боргу на суму 63252,43 грн., в іншій частині на суму 31626,22 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв’язку з пропуском позивачем позовної давності.

Згідно ст. 49 ГПК України у зв’язку з частковим задоволенням позовних вимог суд покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 32-34; 36; 43; 49; 82-85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаський збагачувальний комбінат”  (юридична адреса: 86606, м. Торез, ГЗФ “Червона Зірка”; ; поточний рахунок 842 в філії “Укрексимбанк” в м. Донецьку, МФО 334817) на користь відкритого акціонерного товариства Державної холдингової компанії “Укрвуглепромтранс” (юридична адреса: 83058, м. Донецьк, вул. Бесарабська, 27; ; розрахунковий рахунок 600 в ДОД АППБ “Аваль”, МФО 335076) суму боргу 63252,43 грн., витрати на сплату державного мита в сумі 632,52 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78,67 грн.

Відмовити у задоволенні позову на суму 31626, 22 грн.

В судовому засіданні 19.12.2007 р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний судом 20.12.2007 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання судом.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Богатир К.В.