ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  6/276

12.11.07

За позовом                     Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

До                              Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

Третя особа                    на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, закрите акціонерне товариство з іноземними інвестиціями "Синтез Ойл"

Про                              стягнення 88680,84 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники:

від позивача                    не з’явились

від відповідача           Бунечко В.І. (за дов. юр-666/д від 26.12.2006)

від третьої особи    не з’явились

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом державне підприємство (далі –ДК) "Одеський морський торговельний порт" до відкритого акціонерного товариства (далі –ВАТ) "Укрнафта" про стягнення 88680,84 грн. за контрактом               № 29/70-Р від 01.12.2005.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення умов вищевказаного договору, не сплатив льодовий збір протягом льодової компанії 2006 року, заборгувавши суму, стягнення якої є предметом позову. Льодова компанія тривала з 21.01.2006 по 01.03.2006.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю, виклавши свої заперечення у поданому суду відзиві. Зокрема, за твердженням відповідача, він не є контрагентом позивача за контрактом № 29/70-Р від 01.12.2005, оскільки контракт укладено між відповідачем та спільною діяльністю, що здійснюється ДП "Одеський морський торговельний порт" та закритим акціонерним товариством з іноземними інвестиціями (далі –ЗАТ) "Синтез Ойл".  Крім того, як вважає відповідач, оскільки відповідно до умов контракту, на підставі якого здійснювався експорт нафтопродуктів, він вважається таким, що виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, платником льодового збору є одержувач товару.

Під час розгляду справи до участі в останній було залучено ЗАТ "Синтез Ойл" як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Третя особа відзиву чи письмового пояснення по суту спору не надала, її повноважні представники у судові засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ст. 75 ГПК України,  справу розглянуто за наявними матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників сторін, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

19.12.2001 між ДП "Одеський морський торговельний порт" та ЗАТ "Синтез Ойл" було укладено договір про спільну діяльність № КД-2245 (далі –Договір). За вказаним Договором сторони зобов’язувались здійснювати спільні дії на території та акваторії Одеського морського торговельного порту

Оскільки права і обов’язки за Договором продовжують існувати (строк дії Договору до 31.12.2021), в силу п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України до них застосовуються правила ЦК України.

За свою правовою природою Договір є договором простого товариства (ст. 1132 ЦК України), оскільки передбачає зобов’язання сторін щодо об'єднання своїх вкладів та спільно діяти з метою одержання прибутку.

Організаційно-правова форма спільної діяльності не передбачає створення юридичної особи, а тому основним актом, який врегульовує правовідносини між учасниками спільної діяльності, у тому числі координує спільні дії учасників або ведення їх спільних справ, є договір про спільну діяльність (ст. 1131 ЦК України).

За Договором, в редакції додаткової угоди № 4 від 08.07.2003, керівництво спільною діяльністю здійснюється спільно ДП "Одеський морський торговельний порт" та ЗАТ "Синтез Ойл" в особі їх керівників, або других належним чином уповноважених ними осіб, на підставі виданих ними довіреностей.

01.12.2005 між ЗАТ "Синтез Ойл", ДП "Одеський морський торговельний порт", з однієї сторони, які діяли на підставі договору про спільну діяльність № КД-2245 від 19.12.2001, та ВАТ "Укрнафта", з другої сторони, було укладено контракт № 29/70-Р (далі –Контракт), предметом якого є регулювання взаємовідносин сторін, що  виникають в процесі використання замовником, яким за Контрактом є спільна діяльність, інфраструктури (причалів №№ 1-6) нафторайону Одеського морського торговельного порту при опрацюванні танкерів (виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт), що прибувають у порт і перевозять світлі і темні нафтопродукти.

Таким чином, сторонами за Контрактом, з однієї сторони (виконавцем), є спільна діяльність в особі ДП "Одеський морський торговельний порт" та ЗАТ "Синтез Ойл", а з другої сторони –ВАТ "Укрнафта" (замовник).

На відміну від цивільного законодавства, яким не заборонено простому товариству бути учасником цивільних правовідносин, господарсько-процесуальне законодавство України не передбачає можливість простому товариству бути стороною (позивачем чи відповідачем) під час розгляду справи за правилами господарського судочинства (ст.ст. 1, 21 ГПК України).

З огляду на це, у разі не врегулювання договором про спільну діяльність порядку представництва інтересів спільної діяльності у суді, право на звернення до суду за захистом інтересів останньої належить учаснику діяльності, що може бути стороною у господарському процесі.

Причому, оскільки, як зазначено вище, організаційно-правова форма спільної діяльності не передбачає створення юридичної особи, подаючи позовну заяву вказаний учасник діє від свого імені, а не від імені спільної діяльності.

Умовами Договору не врегульовано питання порядку представництва спільної діяльності у суді, у зв’язку з чим звернення позивача з позовом щодо виконання відповідачем своїх зобов’язань за Контрактом не суперечить чинному матеріальному та процесуальному законодавству України. Порядок розподілу прибутків спільної діяльності врегульовуються умовами Договору, а не Контракту, за яким (Договором) відповідач не є стороною. З огляду на це, заперечення відповідача, які стосуються правового статусу стягуваної суми (спільна часткова власність, тощо), судом до уваги не приймаються.

Відповідно до п. 4.4 Контракту замовник (відповідач) здійснює оплату виконавцю (спільній діяльності) льодового збору за ставками та в порядку, передбаченому чинним  законодавством України. Строк оплати –не пізніше трьох днів з моменту виставлення рахунку виконавцем.

Підстави, порядок сплати та ставки льодового збору передбачено "Збірником тарифів на роботи та послуги, що надаються вантажовласникам морськими портами України", затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 31 жовтня 1995 року за № 392 "Про затвердження Збірника тарифів на роботи та послуги, що надаються вантажовласникам морськими портами України", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 грудня 1995 року за № 476/1012 в редакції від 12.03.2003 (далі –Збірник).

Підставою для сплати льодового збору, в силу п. 2.4.1. Збірника, є робота криголамів, буксирів та інших плавзасобів, які забезпечують проходження суден каналами та акваторією порту.

Відповідно до наказу № 8 від 21.01.2006 та наказу № 32 від 01.03.2006 Державного департаменту морського річкового транспорту Міністерства транспорту та зв’язку України льодова компанія у північно-західній частині Чорного моря тривала з 24.01.2006 по 01.03.2006.

28.02.2006 відповідач завіз в Одеський морський торговельний порт 13676,45 тонн вантажу, стосовно чого сторони не заперечують. 13.03.2006 позивач виставив відповідачу рахунок № 530230 для опати льодового збору на суму 88680,84 грн. Розрахунок вартості льодового збору здійснено за тарифом, встановленим Збірником, і правомірність її визначення сторонами не оспорюється.

Пунктом 2.4.2 Збірника передбачено, що льодовий збір стягується з вантажовласника з кожної тонни вантажу (табл. 2.4.1) або з кожного контейнера (табл. 2.4.2), що завозиться в порт або вивозиться з порту.

Отже, відповідно до законодавства, платником льодового збору є особа, яка завозить в порт, або вивозить з порту вантаж.

Оскільки завезення вантажу на територію Одеського морського торговельного порту було здійснено відповідачем, обов’язок щодо оплати льодового збору покладається на останнього.

У той же час, свої зобов’язання за Контрактом відповідач не виконав.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, вимоги про стягнення з відповідача 88680,84 грн. льодового збору є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача. Зокрема, з останнього підлягає  стягненню 886,81 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" (м. Київ, пров. Несторівський, 3/5, рахунок № 0478 в ЗАТ КБ ПриватБанк м. Дніпропетровська, МФО 305299, код 00135390) на користь державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (м. Одеса, Митна пл., 1, рахунок 2590 в ООФ АКБ "Укрсоцбанк", МФО 328016, код 01125666) 88680,84 грн. боргу, 886,81 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя
С.А. Ковтун