ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 22/106

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                       Кривди Д.С,

суддів                                             Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:          Спиридонова К.С.

від відповідача:      Крижановський Д.О.

від третьої особи:   Гнатюк Л.А.

розглянувши  касаційну скаргу Приватного підприємства “Наш молочник”

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2007р.

у справі № 22/106  Господарського суду м. Києва

за позовом  Приватного підприємства “Наш молочник”

до Акціонерного комерційного банку “Аркада”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ірпінське бюро технічної інвентаризації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство холдингова компанія “Київміськбуд"”

про стягнення 5122,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство “Наш молочник”  звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного комерційного банку “Аркада” про стягнення 5122,00 грн. різниці між вартістю об’єкта інвестування та фактичної площі отриманих квартир.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.06.2007р. (судді Л.В.Прокопенко), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2007р. (судді: В.М.Коваленко, О.В.Вербицька, Л.Л.Гарник), в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями,

Приватне підприємство “Наш молочник” подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 25.06.2007р. та  постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2007р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свою вимогу Приватне підприємство “Наш молочник” мотивує тим, що  господарським судом першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Приватного підприємства “Наш молочник” підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 11 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" фінансова установа, яка відповідає вимогам цього Закону, може за власною ініціативою створити ФФБ. ФФБ не є юридичною особою.

Господарським судом встановлено:

16.02.2005р. між позивачем та відповідачем укладено договір № М215 про участь у фонді фінансування будівництва, за яким позивач зобов’язався передати відповідачу у довірче управління кошти з метою отримання у власність об’єкта інвестування.

25.02.2005р. між позивачем та відповідачем укладено договір № М215, яким визначено, що об’єктом інвестування є квартира № 73, що знаходиться за адресою: смт. Буча, бул. Б.Хмельницького, буд. 4 загальною площею 97,63кв.м. вартістю 205837,23грн.

Правила щодо підстави функціонування ФФБ визначені ст. 12 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", згідно якої у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, управитель для кожного ФФБ розробляє й затверджує Правила ФФБ та інші необхідні внутрішні документи, що регламентують функціонування цього ФФБ. Правила ФФБ є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами цієї системи фінансування будівництва житла. Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об'єктів інвестування, порядок та умови закріплення об'єкта інвестування за довірителем, умови кредитування довірителя, розмір винагороди управителя та інші умови функціонування ФФБ. Правила ФФБ є публічною пропозицією для вступу до фонду особи, яка бажає стати довірителем цього фонду, на підставі визнання цих Правил.

Порядок укладання договору про участь у ФФБ встановлений ст. 14 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", згідно ч. 1 та ч. 2 якої у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, фізична або юридична особа стає довірителем ФФБ за умови передачі коштів в управління управителю ФФБ та укладання з управителем ФФБ договору про участь у ФФБ.

Порядок закріплення за довірителем об'єкта інвестування та умови передачі коштів в управління управителю ФФБ визначений ст. 15 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", при укладенні договору про участь у ФФБ довіритель обирає конкретний об'єкт інвестування з переліку не закріплених за іншими довірителями об'єктів інвестування, що є у пропозиції управителя. Цей об'єкт інвестування управитель має закріпити за довірителем на умовах Правил ФФБ. Розмір вимог довірителя на об'єкт інвестування визначається кількістю закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкта інвестування. Управитель після внесення довірителем коштів до ФФБ закріплює за довірителем відповідну кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування з урахуванням поточної ціни вимірної одиниці об'єкта інвестування. Поточна ціна вимірної одиниці об'єкта інвестування визначається виходячи з встановлених поточної ціни вимірної одиниці об'єкта будівництва, коефіцієнтів поверху та комфортності цього об'єкта інвестування. На підставі цих даних управитель розраховує вартість зобов'язань довірителя щодо внесення коштів до ФФБ. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що об’єкт інвестування закріплюється за довірителем на умовах правил ФФБ і цей об’єкт закріплюється за довірителем у відповідній кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування з урахуванням поточної ціни вимірної одиниці об'єкта інвестування.

Проте, вирішуючи даний спір, господарський суд попередніх інстанцій на підставі відповідних доказів у встановленому законом порядку не досліджував обставини щодо умов закріплення за позивачем об’єкту інвестування відповідно до Правил ФФБ, з якими погодився позивач,  та умов договору про участь у ФФБ, що свідчить про неповне з’ясування обставин даної справи, а отже і прав та обов’язків сторін.

Господарським судом встановлено, що 28.02.2005р. відповідач видав позивачу довідку № 185 про 100% інвестування об’єкту інвестування позивачем, яка підтверджує право позивача на отримання у власність об’єкта інвестування, яким є квартира № 73, що знаходиться за адресою: смт. Буча, бул. Б.Хмельницького, буд. 4 загальною площею 97,63кв.м. вартістю 205837,23грн.

Згідно ст. 2 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" для цілей цього Закону термін "вимірна одиниця об'єкта інвестування" вживається в такому значенні:  встановлена правилами фонду фінансування будівництва одиниця виміру об'єкта інвестування, яка визначається в метричних одиницях або в частках (відсотках) цього об'єкта інвестування як єдиного цілого.

Проте, господарським судом не досліджено обставин щодо того чи є 97,63кв.м. загальної площі об’єкту інвестування вимірними одиницями відповідно до правил ФФБ.

Наведене свідчить про неповне з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а останні встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Приватного підприємства “Наш молочник” задовольнити частково.

Рішення Господарського суду м. Києва від 25.06.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2007р. у справі № 22/106  скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Головуючий - суддя                                                       Кривда Д.С.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.