РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"22" жовтня 2007 р.

Справа № 14/6-50(3/87-1118)

Господарський
суд Тернопільської області

у складі   судді Руденка О.В.

Розглянув справу

за позовом  Підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Тернопільський речовий ринок" вул. Живова, 9, а/с 532, м.
Тернопіль

про  захист цивільних прав та відшкодування
моральної шкоди.

За участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 17.08.96 р.;

ОСОБА_2, довіреність № 234992
від 08.02.07 р.;

відповідача:
Петяк Ю.М., довіреність від 12.01.07 р.;

Трач В.І., довіреність.

Суть справи:

Приватний підприємець ОСОБА_1, с.
Гаї Шевченківські, Тернопільський р-н звернулась в господарський суд Тернопільської
області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Тернопільський речовий ринок", м. Тернопіль про захист цивільних
прав та відшкодування моральної шкоди.

Позивач свої позовні вимоги
підтриманні у судових засіданнях, обґрунтовує тим, що відповідачем в
односторонньому порядку були вилучені орендовані підприємцем торгові місця в
зв'язку з реконструкцією ринку та не надано після реконструкції в оренду двох
реконструйованих місць, що завдало позивачу шкоди в тому числі і моральної.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву, та згідно із поясненнями уповноважених представників, позовні вимоги
заперечує, посилаючись на те, що позивача було належним чином повідомлено про
реконструкцію ТОВ "Тернопільський речовий ринок", вказує на   припинення договорів оренди, на неможливість
виконання зобов'язання в натурі, безпідставність вимог про стягнення шкоди та
інше.

Ухвалою суду від 19.03.07 року по
справі призначалась почеркознавча експертиза; результати її проведення
відображені у висновку експерта №691, що складений 25.07.2007 року і
знаходиться у матеріалах справи.

Представникам сторін роз'яснено
належні їм права і обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Строк вирішення спору судом
продовжувався в порядку передбаченому статтею 69 ГПК України.

За відсутності відповідного
клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та доводи позивача, заперечення відповідача, оцінивши
представлені докази в їх сукупності та зважаючи на вимоги статті 111-12 ГПК
України (щодо обов'язковості вказівок, які містяться у постанові касаційної
інстанції) господарський суд встановив наступне.

26 лютого 1999 року між Управлінням
економіки Тернопільської міської ради та ТзОВ "Тернопільський речовий ринок"
укладено Договір купівлі-продажу майна, за умовами якого, продавець передавав у
власність покупця майно (основні засоби) орендоване покупцем, яке знаходиться у
АДРЕСА_2 за ціною визначеною у даній угоді.

29 вересня 1999 року Управлінням
економіки Тернопільської міської ради видано ТзОВ "Тернопільський речовий
ринок" Свідоцтво про право власності на майно за реєстраційним № 386, яке
знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Розділом 5 договору купівлі-продажу
від 26.02.1999 року контрагенти договірних відносин узгодили ряд зобов'язань
покупця, в тому числі і проведення ремонту, реконструкції та добудови
торгових рядів та павільйонів.

04.12.2003 року Товариством з
обмеженою відповідальністю (орендодавець) та
приватним підприємцем - позивачем по справі (орендар) укладено договори
оренди № 101 та № 102 (далі - Договори), за умовами яких орендодавець передає,
а орендар приймає в строкове платне користування торгові місця № 471 та № 575,
які розташовані в павільйонах № 5 та № 6 відповідно, для здійснення торгівлі промисловими
товарами.

Згідно з пунктом 2.1 Договорів
орендар вступає у строкове платне користування наданим торговим місцем у
термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами
договору;  відповідно до пункту 2.3
Договорів орендар зобов'язаний звільнити торгове місце на вимогу орендодавця:
після закінчення терміну дії договору; у разі несплати передбаченої цим
договором суми оплати за торгове місце понад двох місяців або у разі відмови
сплатити пеню, передбачену договором; пунктом 9.1 Договорів передбачено, що
договір діє з 01.01.2004 по 31.12.2004; за відсутності претензій він може бути
пролонгований на наступний термін; згідно з пунктом 9.3 Договорів зміни і
доповнення або розірвання цих договорів, окрім передбачених пунктом 2.3
Договорів умов, допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що
пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до
розгляду іншій стороні.

Із матеріалів справи слідує,
що  контрагенти за зобов'язаннями
виконували умови правочинів по травень 2004 року включно, а з червня 2004 року
позивач припинив сплачувати орендну плату, зважаючи на позбавлення його
відповідачем можливості використовувати торгові місця за призначенням, в
порядку та спосіб, що визначені Договорами (з огляду на реконструкцію ринку
торгові місця у  рядах № 5 та  № 6 (в тому числі й торгові місця позивача)
знищено, а на їх місці побудовано якісно нові кіоски-магазини площею 4 та 16
м.кв.).

Із долучених відповідачем до
матеріалів справи документів слідує, що реконструкція ним розпочата на підставі
рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1099 від 30.08.2001
року, яким  ТзОВ "Тернопільський
речовий ринок" надано дозвіл влаштувати торговий комплекс та реконструкцію
існуючих торгових рядів на земельній ділянці, наданій в оренду згідно договору
оренди від 17.07.2001 року по АДРЕСА_2 та зобов'язано ТзОВ "Тернопільський
речовий ринок" проектну документацію погодити в управлінні містобудування
та архітектури у встановленому порядку.

07.06.2002 року управління
містобудування та архітектури Тернопільської міської ради надало ТзОВ
"Тернопільський речовий ринок" Архітектурно-планове завдання (АПЗ)
на проектування об'єктів нового будівництва, розширення, реконструкції,
капітального ремонту та комплексного благоустрою території - влаштування
торгового комплексу та реконструкції старих існуючих торгових рядів., а
10.09.2003р. (терміном дії-1 рік) і 09.09.2004р. (терміном дії - до вересня
2005 р.) дозволи на виконання будівельних робіт. Будівництво об'єктів заплановано
в декілька черг; листи - погодження влаштування торгового комплексу та
реконструкції існуючих торгових рядів, що надавались  уповноваженими органами владних повноважень
(пожежний нагляд, санітарно-епідеміологічна станція, тощо)  в матеріалах справи.

Актом держкомісії, затв. рішенням
МВК від 23.06.2004р. №593, прийнято в експлуатацію першу чергу об'єктів. Із
пояснень представників відповідача наданих у судовому засіданні слідує, що
будівництво об'єктів інших черг, серед яких і ті, що розміщенні на місці
колишніх спірних торгових місць в експлуатацію, на час розгляду справи судом не
прийняті.

Відповідно до підпункту 9.5.5
пункту 9.5 Договорів їх чинність припиняється, зокрема, у разі планового
закриття ринку, окремих його приміщень або частини території (для проведення
санітарних, протипожежних заходів, технічного переобладнання, реконструкції,
ремонту), про що орендодавець повідомляє орендаря не пізніше як за п'ять
днів.

У відзиві на позов товариство з
обмеженою відповідальністю вказує, що на виконання наведених вище умов
договору, Орендодавцем 15.05.2004 року, підприємцям -орендарям, в тому числі і
позивачу по справі направлено повідомлення про планове закриття частини
території ринку.

У своїх поясненнях без номера та
дати (отримані судом 19.10.07 року, вхідний № 28596) відповідач посилається на
те, що всі підприємці та продавці які торгували на території ринку, частина
якої підлягала до реконструкції були повідомлені про проведення реконструкції у
відповідності до вимог п. 9 Правил торгівлі на ринках, затверджених  наказом Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України,
Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації,
метрології та сертифікації України від 26 лютого 2002 р. № 57/188/84/105 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції України
22 березня 2002 р. за № 288/657 (далі -Правила), шляхом розміщення біля
входів до ринку повідомлення-інформації, а також повідомлення про початок
проведення реконструкції через радіовузол ринку.

Оцінюючи вказані доводи суд
враховує, що два підписи від імені ОСОБА_1 у списку підприємців, які отримали
повідомлення про планове закриття частини території ТОВ "Тернопільський
речовий ринок", виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (висновок експерта
№691  складений 25.07.2007 року у
матеріалах справи).

Посилання відповідача на приписи
Правил, як на доказ виконання ним вимог п.п.9.5.5 п.9.5 Договорів, суд оцінює
критично, з огляну на те, що Правила носять рекомендаційний характер (п.2
Наказу), а їхній п.9 регулює правовідносини між адміністрацією ринку та
громадянами, а не Орендодавця та Орендаря - приватного підприємця, що є
позивачем по справі.

Вважаючи що відповідач по справі
неналежним чином виконав взяті на себе договірні зобов'язання приватний
підприємець звернувся із відповідним позовом до суду.

Оцінивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників сторін у засіданні, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з статтею 509 Цивільного
кодексу України (далі -ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено,
що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,
що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачено,
що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України визначено,
що  у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, в тому числі і відшкодування моральної школи, однак
тільки в тому разі коли це прямо встановлено договором або визначено законом.

Згідно з стаття 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Правові наслідки порушення
контрагентами умов договору найму (оренди) визначені у главі 58 ЦК України,
приписи якої не передбачають відшкодування
моральної  шкоди. Не передбачають
таких наслідків ні вимоги  інших
законодавчих актів, що регламентують спірні правовідносини, ні умови Договорів,
що укладені між учасниками спору.

Верховний Суд України у рішенні від
02.03.05 року та рішенні від 01.02.2006 року (копії у справі) зазначив, що за
договірними відносинами відшкодування моральної
шкоди,  у випадку їх
порушення,  законом не передбачено.

Зважаючи на наведені вище обставини
та враховуючи що контрагентами Договорів не обумовлено відшкодування моральної
шкоди, як не передбачено її відшкодування у спірних договірних відносинах і
положеннями глави 82 ЦК України, суд, враховуючи відсутність підстав для
відповідальності відповідача у вигляді відшкодування  моральної шкоди (ст.1167 ЦК України)  та доказів, з якими закон пов'язує таке
відшкодування,  констатує про відсутність
підстав для задоволення позову в цій частині.

Вимоги позивача про надання йому
торгових місць за № 471 та № 575, які розташовані в павільйонах № 5 та № 6
ґрунтуються на зобов'язаннях відповідача за договорами № 101 та № 102 які, на
думку позивача, продовжили свою дію через відсутність заперечень з боку
учасників договірних відносин.

Досліджуючи вказані доводи суд
враховує, що відповідно до приписів ст.ст.4,151 ЦК УРСР, ст.ст.11,509 ЦК
України та ст.ст. 173-175 ГК України, цивільно-правові зобов'язання виникають в
тому числі на підставі договорів.

Однією з істотних умов договору
найму (оренди) є предмет найму, оренди (ст.153,256 ЦК УРСР,
ст.ст.626,638,759,760 ЦК України, ст.ст. 179,180, 283,284 ГК України).

З врахуванням вище переліченого а
також змісту ч.2 ст.291 ГК України, загибель (знищення) об'єкта оренди
припиняє відповідний договір.

Із наявних у справі доказів та
пояснень представників сторін у засіданні судом встановлено, що торгові місця
за № 471 та № 575, які розташовані в павільйонах № 5 та № 6  (оренда яких була предметом договорів № 101
та № 102) демонтовано у червні 2004 року, а відтак доводи позивача про
продовження між учасниками спору договірних відносин з оренди торгових місць за
№471 та №571 судом оцінюються критично.

З огляду на демонтаж торгових місць
за № 471 та № 575, які розташовані в павільйонах № 5 та № 6 у червні 2004 року
не підлягає задоволенню і позовна вимога приватного підприємця про зобов'язання
надати  йому вказані місця.

Інших вимог з даного приводу
позовна заява приватного підприємця не містить.

Крім того, суд враховує, що у
судовому засіданні відповідач запропонував фізичній особі - суб'єкту
підприємницької діяльності отримати в оренду торгові місця (т.2, а.с.29-31) за
№1070 -1073 та торгову площу для встановлення торгової валізи за №34, які
розташовані на території ринку, однак позивач, стверджуючи про їх неналежне
розміщення та облаштування, отримати їх у найм відмовився.

Поряд із цим суд констатує, що
учасниками спору суду не надано письмових доказів звернення позивача з приводу
надання йому інших місць для торгівлі та відмови відповідача в цьому. Натомість
відповідачем до матеріалів справи долучено листа №16 від 31.01.2007 року з
доказами його надіслання приватному підприємцю, у якому останньому
запропоновано з'явитися в адміністрацію ТОВ "Тернопільський речовий
ринок" для отримання торгових місць "... рівноцінних торговим місцям,
які були демонтовані внаслідок проведення реконструкції".

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 4-3,33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести належними
та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Щодо позовних вимог про
витребування у ТзОВ "Тернопільський речовий ринок" відомостей про
одержані доходи від оренди торгових місць № 471 та № 575 за період з червня
2004 р. по день подання позову та стягнення з останнього упущеної вигоди в
розмірі відомостей, витребуваних в п.1 позовної заяви суд зазначає наступне.

Як вказувалося вище та вбачається
із пояснень представників сторін та поданих ними до матеріалів справи доказів,
в тому числі довідки ТзОВ "Тернопільський речовий ринок" № 13 від
05.04.2006 р. за наслідками реконструкції ринку, що знаходиться за  адресою: АДРЕСА_2, торгові місця № 471 та №
575, які перебували в оренді у приватного підприємця ОСОБА_1, були демонтовані,
на їхньому місці встановлені нові кіоски-магазини іншої площі. Таким чином,
покликання позивача на те. що торгові місця були надані в оренду іншим особам,
що могло спричинити суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 шкоду у вигляді
упущеної вигоди, є безпідставними і не підтвердженні жодними доказами.

Згідно з положеннями ст.22 ГПК
України, визначення підстав для подання позову та позовних вимог є виключним
правом позивача.

Зважаючи що заявлені вимоги не
ґрунтуються на приписах законодавства та зібраних у справі доказах то
задоволенні позову, з наведених приватним підприємцем підстав, слід відмовити.

Згідно з ст.ст. 44,49 ГПК України
судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 4-3,12,33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор -
апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання)
рішення  - 31 жовтня  2007р.- , через місцевий господарський суд.

Суддя
О.В. Руденко