СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.07                                                                                 Справа № 12/217пн.

Суддя О.С.Палей, розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаспромпоставка", м.Луганськ

до  Відкритого акціонерного товариства "Луганське АТП -10964", м.Луганськ

про визнання недійсним статуту

Представники сторін:

від позивача - Нікітенко О.О., дов. № 137 від 07.11.06 ;

від відповідача - Лісечко О.С., дов. № 198 від 30.08.06;

в судовому засіданні присутній - Гончаров С.І., посв. водія № 969343 від 25.10.1980

Суть спору: заявлено вимогу про визнання недійсним статуту ВАТ "Луганське АТП -10964" через невідповідність його вимогам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

На обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 11.01.2004р. між ТОВ "Донбаспромпоставка" та Гончаровим Сергієм Івановичем укладено договір відступлення права вимоги № 11/01-04.

Відповідно до умов, договору № 11/01-04 Гончаров СІ. передає ТОВ "Донбас-промпоставка" право вимоги за належним йому праву власності на прості іменні акції ВАТ "Луганське АТП 10964", у кількості 2000 шт.

Статтею 154 ЦК України встановлено, що  статут є засновницьким документом акціонерного товариства. Вимоги до змісту Статуту як установчого документа    зазначені в ст.ст. 88,   154  ЦК України. Згідно п. 1 ст. 88 ЦК України у статуті вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень тощо. У відповідності до п. 2 ст. 154 ЦК України у статуті, крім відомостей, передбачених ст. 88 ЦК України повинні міститися відомості про: розмір статутного капіталу; умови про категорії акцій, випущених товариством, їх номінальну вартість та кількість;  права акціонерів; склад та компетенцію органів управління товариством та про  порядок прийняття ними рішень. В статуті акціонерного товариства повинні бути також міститися інші відомості, передбачені законом.

Вище перелічені відомості повинні міститися у статуті у відповідності з вимогами Закону України "Про господарські товариства".

Позивач вважає, що п.9.2.1 Статуту відповідача не відповідає вимогам ст.41 Закону України "Про господарські товариства", що порушує його права як акціонера.

У зв"язку з викладеним, а також невизнанням відповідачем прав позивача, передбачених ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", позивач звернувся з цим позовом до суду та просить визнати статут ВАТ "Луганське АТП-10964" недійсним.

Відповідач відзивом б/н від 21.06.07 проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що :

-заміна кредитора в корпоративних правовідносинах не допускається, у зв‘язку з чим ТОВ "Донбаспромпоставка" не є належним позивачем у даному спорі;

-оскільки в п.9.2.1 Статуту питання про затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в Статуті  віднесено до компетенції правління товариства, відповідно саме збори своїм рішенням передали належні їм повноваження правлінню ВАТ "Луганське АТП 10964";

-оскільки право власності на акції належить акціонеру Гончарову С.І., то саме він може скористатися своїм правом, передбаченим ст.43 Закону України "Про господарські  товариства".

Позивачем подано заяву про забезпечення позову із клопотанням;

-накласти арешт на майно та грошові кошти, належні ВАТ "Луганське АТП -10964";

-заборонити ВАТ "Луганське АТП -10964" здійснювати будь-які дії, пов‘язані з ліквідпроцедурою до набрання законної сили рішенням у даній справі;

-заборонити ліквідатору ВАТ "Луганське АТП -10964" здійснювати  будь-які дії, пов‘язані з ліквідаційною процедурою ВАТ "Луганське АТП-10964" до набрання  законної сили рішенням по даній справі.

Суд заявлене  клопотання  залишає без задоволення у зв‘язку із відсутністю будь-якого зв‘язку між предметом позову та заявленими заходами його забезпечення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх  вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що  позовні вимоги необгрунтовані та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

На обгрунтування права звертатися до суду з даним позовом позивач посилається на передане йому за договором № 11/01-04 від 11.01.2004 р. акціонером Гончаровим С.І. право вимоги за правом власності на прості іменні акції ВАТ "Луганське АТП –10964" в кількості 2000 шт.

Що розуміється під "правом вимоги на право власності" ні позивач ні сам акціонер суду не пояснили.

Відповідно до ст.6 Закону  України "Про цінні папери та фондовий ринок" від 23.02.2006 р. № 3480 (далі – Закон № 3480),  акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного  товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі  його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України  та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

За змістом ст.4 зазначеного закону права, посвідчені цінним папером належать пред‘явникові цінного  паперу (цінний папір на  пред‘явника), особі, зазначеній у цінному папері (іменний цінний папір).

Обіг цінних паперів – вчинення правочинів, пов‘язаних з переходом прав власності на цінні папери і прав за цінними паперами, за винятком договорів, що укладаються  під час розміщення цінних паперів.

Згідно ст.4 Закону № 3480 права, посвідчені цінним папером, передаються  у порядку, встановленому законами України, при цьому до особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять усі посвідчені ним права.

Зазначена норма кореспондується з приписами ст.194 Цивільного кодексу України, згідно з якою до особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять у сукупності усі права, які ним посвідчуються.

Згідно ст.28 Закону України "Про господарські товариства" акції купуються учасниками при створенні акціонерного товариства на підставі договору з його засновниками, а при додатковому  випуску акцій у зв‘язку із збільшенням статутного (складеного) капіталу –з товариством.

Акція може бути придбана також на підставі договору з її власником або держателем за ціною, що визначається сторонами, або  за ціною, що склалася на фондовому ринку, а також у порядку спадкоємства громадян чи правонаступництва юридичних осіб та з інших підстав, передбачених  законодавством.

Таким чином, враховуючі вищевикладені норми права, обов‘язковою передумовою реалізації прав за іменним цінним папером є набуття права власності на акції, як об‘єкт цивільних прав.

За змістом ст.509 ЦК України зобов‘язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов‘язана вчинити на користь  другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від  певної дії.

Таким чином передумовою відступлення права вимоги є наявність самого зобов‘язання у розумінні ст.509 ЦК України. Правовідносини між ВАТ "Луганське АТП 10964" та акціонерами товариства є суто корпоративними та  уступка права вимоги за даними відносинами  неможлива  апріорі"  у зв‘язку з відсутністю такового "права вимоги" у розумінні зобов‘язального права.

Відтак, покладений у підставу даного позову договір № 11/01-04 від 11.01.2004 р. не  породжує для позивача правових наслідків у вигляді набуття права  на належні акціонеру Гончарову С.І. іменні акції, у зв‘язку з чим жодного відношення до управління діяльністю товариства позивач не має та будь-які питання корпоративного управління товариством позивача не стосуються.

Згідно з доданої позивачем до матеріалів справи виписки з реєстру власників іменних цінних паперів на 12.01.2007 р. прості іменні акції ВАТ "Луганське АТП –10964"  у кількості 2000 шт. номінальною вартістю 500 грн. належать на праві власності громадянину Гончарову Сергію Івановичу.

Оскільки судом встановлено, що ТОВ "Донбаспромпоставка" статусу акціонера (власника акцій) ВАТ "Луганське АТП 10964" не набула, то названий позивачем інтерес не пов‘язаний з його суб‘єктивними правами, не може вважатись законним інтересом, а відтак не підлягає правовому захисту.

На підставі вищевикладеного суд у задоволенні позову відмовляє повністю.

Відповідно до ст.49 ГПК України понесені позивачем судові витрати в сумі 203 грн. покладаються на позивача.

В судовому засіданні, за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст.49,82,84,85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1.У задоволенні позову  відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку з дня підписання.

Повне рішення підписано 06.07.2007 р.

Суддя                                                                      О.С.Палей