КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2007                                                                                           № 43/505

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:                     Котелянець О.О.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора - Качерова Л.Б. (дов. № ЮР-602/д від 12.12.2006 р.);

від  боржника - Шевченко Г.П. (дов. № 5 від 30.01.2007 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 31.01.2007

у справі № 43/505 (Пасько М.В.)

за позовом                               Відкритого акціонерне товариство "Укрнафта"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт"

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду м. Києва від 31 січня 2007 року, яка прийнята у справі № 43/505 (суддя – М.В. Пасько), за заявою відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" (надалі – Ініціюючий кредитор) до товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт" (надалі – Боржник, Товариство) про визнання останнього банкрутом, визнаний розмір вимог Ініціюючого кредитора до Боржника в розмірі 3 186 647 грн. 80 коп., заявника зобов’язано подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення справи про банкрутство Боржника, розпорядником майна Боржника призначений арбітражний керуючий Москаленко І.О., якого зобов’язано надати суду на затвердження реєстр вимог кредиторів боржника. Також, призначена дата попереднього  засідання (а.с. 78-79).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт", не погоджуючись з прийнятою ухвалою судом першої інстанції, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зупинити виконання ухвали від 31.01.2007 р. до закінчення її перегляду в порядку апеляції, скасувати цю ухвалу та прийняти нову ухвалу про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 7/4-21/52 в господарському суді Львівської області (а.с. 82-83).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26 березня 2007 р. розгляд апеляційної скарги відкладався у зв’язку з витребуванням додаткових доказів (а.с. 95-96).

Представник Ініціюючого кредитора у судових засіданнях 26.03.2007 року та 23.04.2007 року не погоджується з вимогами, що викладені Боржником в апеляційній скарзі, а тому просить залишити ухвалу підготовчого засідання господарського суду м. Києва від 31 січня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу № юр 426 від 26.03.2007 року (а.с. 90-91) та наданих поясненнях.

Київський апеляційний господарський суд частково задовольняє заявлене у судовому засіданні 23.04.2007 року усне клопотання представника Ініціюючого кредитора про залучення  до матеріалів справи клопотання № юр.1408 від 23.08.2006 р.(а.с. 97). Між тим, при розгляді апеляційної скарги у даній справі апеляційний суд не враховує, не досліджує та не оцінює зазначене клопотання у якості доказу у справі відповідно до ст.ст. 33, 34, 36, 43 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у зв’язку з наступним.  Частинами 1, 3 ст. 101 ГПК України передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими  доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Апеляційна інстанція звертає увагу на те, що нормами означеної статті та будь-якими іншими положеннями ГПК України не передбачено  здійснення перегляду в апеляційному провадженні  на підставі нових доказів, які  не існували на момент  прийняття судом першої інстанції відповідного процесуального документу та на прийняття якого  такі документи ( докази)  не могли вплинути ніяким чином, оскільки  вони не існували взагалі. Незважаючи на те, що вищевказане клопотання датовано 23.08.2006 р., тобто до прийняття оскаржуваної ухвали, у матеріалах справи відсутні докази подання такого клопотання Ініціюючим кредитором у суді першої інстанції. При цьому, клопотання № юр.1408 від 23.08.2006 р. подане представником Ініціюючого кредитора без обґрунтування неможливості його подання у суді першої інстанції, у зв’язку з чим воно не може бути доказом, який спростовує або підтверджує викладені  в оскаржуваній ухвалі  обставини та впливає на її прийняття.

Заслухавши усні пояснення представників Ініціюючого кредитора та Боржника у судових засіданнях, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до господарського суду м. Києва із заявою № юр-1144 від 05.07.2006 року, в якій просило порушити провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “Брайт” (а.с. 3-4). Кредитор обґрунтував свої вимоги заборгованістю Боржника, що підтверджується рішенням господарського суду м. Києва від 07.10.2003 року у справі № 20/82 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт" на користь відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" 2 669 479 грн. основного боргу з урахуванням офіційного індексу інфляції за 2000 р., а також 1769 грн. судових витрат та постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2004 р. у справі № 20/82 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт" на користь відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" 850 грн. державного мита, про що виданий  наказ, який був пред’явлений  до виконавчої служби  для примусового  виконання  та відкрите  виконавче провадження. Наказ Господарського суду м. Києва № 20/82 від 15.06.2004 р. про стягнення боргу з Товариства було повернуто без виконання у зв’язку з відсутністю Боржника за його юридичною адресою, відсутністю майна, на яке може бути звернене стягнення, і безрезультатністю заходів щодо розшуку такого майна. Ініціюючий кредитор вважає, що відносно Товариства має бути порушена справа про банкрутство згідно ст.ст. 6, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 1, 2, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України, ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 209-213 Господарського кодексу України (а.с. 3-4).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.07.2006 року було порушено провадження у справі про банкрутство Товариства (а.с. 1-2).

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду м. Києва від 31 січня 2007 року визнаний розмір вимог Ініціюючого кредитора до Боржника в розмірі 3 186 647,80грн., Ініціюючого кредитора зобов’язано подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення справи про банкрутство Боржника, розпорядником майна Боржника призначений арбітражний керуючий Москаленко І.О., якого зобов’язано надати суду на затвердження реєстр вимог кредиторів боржника. Також, визначена дата попереднього засідання.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що судом встановлено факт неплатоспроможності боржника, безспірність заявлених вимог кредитора підтверджується поясненнями сторін та поданими документами і боржником не заперечується, а також на те, що Ініціюючим кредитором запропонована кандидатура арбітражного керуючого Москаленка І.О. для призначення розпорядником майна Товариства, у зв’язку з чим є всі підстави закінчити підготовче засідання. При цьому, місцевий суд керувався нормами ст.ст. 11, 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 64, 65, 86, 89 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (а.с. 78-79).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід визнати таким, що зроблений з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи, та з порушенням норм матеріального права  (п.п.1, 2, 3, 4 ч. 1 ст.104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржувана ухвала підготовчого засідання суду першої інстанції підлягає повному скасуванню, а апеляційна скарга – частковому задоволенню.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла враховуючи наступне:

Відповідно до частини 2 ст. 4-1  ГПК України  господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до  ст. 43  ГПК України  господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 ст. 52 Закону у разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

Частиною 2 ст. 52 Закону передбачено, що господарський суд у двотижневий строк з дня винесення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника виносить постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього.

При цьому частиною 6 ст. 52 Закону визначено, що за клопотанням ліквідатора у разі виявлення ним майна відсутнього боржника, визнаного банкрутом, господарський суд може винести ухвалу про припинення процедури ліквідації, передбаченої цією статтею, і переходу до загальних судових процедур у справі про банкрутство, передбачених цим Законом.

Аналізуючи вищенаведену норму Закону, можна зробити висновок, що підставою переходу до загальних судових процедур у справі про банкрутство відсутнього боржника, порушеної відповідно до ст. 52 Закону, є клопотання ліквідатора (ініціюючого кредитора) у разі виявлення ним майна відсутнього боржника, про що господарський суд виносить вмотивовану ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог зазначеної норми, місцевий господарський суд продовжив провадження у справі про банкрутство Боржника за загальною процедурою, передбаченою ст.ст. 11, 13 Закону за відсутністю такого клопотання, жодним чином не зазначивши в оскаржуваній ухвалі про підстави переходу з процедури банкрутства відсутнього боржника до загальної процедури.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26 березня 2007 р. розгляд апеляційної скарги відкладався у зв’язку з витребуванням від Ініціюючого кредитора додаткових доказів в частині підтвердження підстав переходу з процедури банкрутства, передбаченої ст. 52 Закону, до загальної процедури.

На виконання зазначеної ухвали апеляційного суду, представником Ініціюючого кредитора у судовому засіданні було заявлене клопотання про залучення до матеріалів справи клопотання № юр. 1408 від 23.08.2006 р. про припинення  ліквідаційної процедури Товариства у зв’язку з виявленням місцезнаходження Боржника та перехід до загальних судових процедур у справі про банкрутство Боржника. При цьому, відповідно до пояснень представника Ініціюючого кредитора, наданих у судовому засіданні 23.04.2007 р., у суді першої інстанції таке клопотання подавалося Ініціюючим кредитором (а.с. 99-100).

Дані твердження представника Ініціюючого кредитора спростовуються поданими та наявними у матеріалах справи на момент прийняття оскаржуваної ухвали доказами. Протоколи судових засідань по даній справі (а.с. 37, 41, 44, 51, 69, 77) не містять інформації, щодо заявлення Ініціюючим кредитором такого клопотання у судовому засіданні, а у матеріалах справи відсутнє таке клопотання, подане через відділ документального забезпечення господарського суду м. Києва.

Слід також зауважити, що Ініціюючим кредитором не було використане його право, передбачене ст. 81-1 ГПК України, на подання письмових зауважень з приводу допущених у протоколах неправильностей або неповноти протоколу, які у всіх випадках долучаються до матеріалів справи. Матеріали справи не містять таких зауважень Ініціюючого кредитора до вищезазначених протоколів судових засідань по справі.

Із вищевикладеного аналізу норм чинного законодавства, обставин справи та наявних у справі доказів, слід зробити висновок, що Ініціюючим кредитором на момент прийняття оскаржуваної ухвали підготовчого засідання в порушення вимог ст. 52 Закону не було заявлене клопотання про перехід до загальних судових процедур у справі про банкрутство Товариства у зв’язку з виявленням місцезнаходження Боржника.

За таких обставин, слід визнати, що місцевий  господарський суд, продовжуючи провадження у справі та приймаючи оскаржувану ухвалу підготовчого засідання, необґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для продовження провадження у даній справі про банкрутство за загальною процедурою, передбаченою ст.ст. 11. 13 Закону.

До вищевикладеного апеляційний господарський суд вважає за необхідне додати, що він відхиляє вимоги скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 7/4-21/52, яка порушена господарським судом Львівської області за заявою товариства з обмеженою відповідальністю “Брайт” до закритого акціонерного товариства Акціонерна компанія “Альфа” про визнання банкрутом, з наступних підстав.

В обґрунтування своєї вимоги про зупинення провадження у справі скаржник зазначає, що у справі № 7/4-21/52 Боржник є ініціюючим кредитором, визнаний судом загальний борг Товариству складає 939 838, 73 грн. і воно має намір відновити свою платоспроможність і повернути борг Ініціюючому кредитору.

Відповідно до частини 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Крім того, згідно частини 2 даної статті господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у наступних випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

Виходячи з аналізу вищенаведеної норми ГПК України, апеляційний господарський суд зазначає, що визначені в апеляційній скарзі підстави для зупинення провадження у справі є неналежними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки ні ст. 79, ні жодною іншої нормою ГПК України та Закону не передбачено такої підстави для зупинення провадження у справі про банкрутство, як розгляд справи про банкрутство, в якій Боржник є ініціюючим кредитором.

Таким чином, вимоги Товариства, щодо зупинення провадження у справі з підстав, що викладені в апеляційній скарзі, не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому апеляційний господарський суд відхиляє їх та залишає апеляційну скаргу в даній частині без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 11, 13, 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст.79, 91, 94, 99, 101 – 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Брайт” задовольнити частково.

2. Ухвалу підготовчого засідання господарського суду м. Києва від 31 січня 2007 року у справі № 43/505 скасувати повністю.

3. Справу № 43/505 передати на розгляд господарському суду м. Києва зі стадії підготовчого засідання.

4. В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення.

5. Справу № 43/505 повернути  до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Пантелієнко  В.О.

28.04.07 (відправлено)