Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2007 р.                                                           Справа № 05/122-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Демченко В.О.

при секретарі Гудковій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Матяш Т.В., Шерстюк Р.В.

відповідача -  Коваленко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 3434Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 19.09.07 р. по справі № 05/122-07

за позовом ВАТ "Страхова компанія "Країна", м. Київ

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Безуглий Максим Володимирович, м. Харків

до  Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача  Казаков Володимир Геннадійович, м. Харків

про стягнення 8874,10 грн. -

встановила:

В лютому 2007 р. позивач – ВАТ „Страхова компанія „Країна”, м. Київ звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просив суд стягнути з відповідача –ТОВ „Міжнародна страхова компанія”, м. Харків в порядку регресу виплачене ним страхове відшкодування в сумі 8528,50 грн., витрати на оплату експертних послуг в сумі 345,60 грн., та судових витрат.

В процесі розгляду справи господарським судом до її участі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Безуглого М.В., м. Харків, а також в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Казакова В.Г., м. Харків.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.09.07 р. (суддя Ольшанченко В.І.) по справі № 05/122-07 позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто страхове відшкодування за страховим полісом № ВА/4927173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.09.05 р. в сумі 3735,65 грн., державне мито в сумі 37,36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 49,67 грн.

Рішення мотивоване з тих підстав, що  з урахуванням вимог ст. ст. 1166, 1188, 988, 979, 990 , 993 ЦК України, ст. 27 Закону України „Про страхування”, ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, а також того, що відповідач взяв на себе відповідальність за заподіяні Казаковим В.Г. збитки по страховому полісу № ВА/4927173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.09.05 р. та відповідно до Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач після виконання своїх зобов'язань за договором № 02/45/2.1.5.1 страхування наземного транспорту від 28.10.05 р. набув право вимоги до відповідача стосовно компенсації сплаченого Безуглому М.В. страхового відшкодування; що реальною вартістю втраченого майна є визначена у висновку № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Lanos ТF696 д.н. АХ 3293 АВ в наслідок ДТП 24.02.06 р., відповідно до якого сума матеріального збитку становить 6194,72 грн. і складається із вартості відновлювального ремонту в сумі 4245,65 грн. та втрати товарної вартості в сумі 1949,07 грн.; що до реальної вартості втраченого майна з урахуванням вимог ст. 27 Закону України „Про страхування" не відносяться витрати на оплату експертних послуг в сумі 345,60 грн., в зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають; що сума реальної вартості втраченого майна, тобто матеріальної шкоди, визначеної у висновку Харківського НДІСЕ № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р., яка становить 6194,72 грн., з урахуванням вимог ст. 9 Закону України „Про страхування” та ст. 32 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підлягає зменшенню на суму франшизи, яка згідно з п. 2 страхового полісу № ВА/4927173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.09.05 р. становить 510,00 грн., та на суму втраченої товарної вартості, яка згідно з висновком Харківського НДІСЕ № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р. становить 1949,07 грн. та ін.

Позивач з рішенням господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не погоджується, вважає рішення в цій частині незаконним та необґрунтованим, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення змінити, та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що експертний висновок № 3569 від 16.07.07 р., який був застосований господарським судом при визначенні вартості матеріальних збитків, є, на думку відповідача, сфабрикованим; що господарський суд, на думку відповідача, також  безпідставно залишив без задоволення подане ним клопотання про призначення повторної судової експертизи; що дійсна вартість матеріальних збитків відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ЗАТ „Український центр післяаварійного захисту „Експорт-Сервіс” за № 72 від 05.04.06 р. становить 8836 грн., і саме вказана сума була виплачена позивачем страхувальнику на підставі страхового акту № 217 від 11.05.06 р. та ін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що позивач в обґрунтування своїх вимог не надав доказів того, що експертний висновок № 3569 від 16.07.07 р. був сфабрикований; що звіт про оцінку майна, складений ЗАТ „Український центр післяаварійного захисту „Експорт-Сервіс” за № 72 від 05.04.06 р. відповідно до рецензії № 967 від 29.11.07 р. не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, в зв'язку з чим, на думку відповідача, господарський суд правомірно відхилив вказаний доказ в якості належного доказу; що питання про призначення є виключно правом суду, а не його обов'язком та ін.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, та правомірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки Фрунзенського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області від 02.03.06 р. за № 59/1830, 24.02.06 р. о 22:35 год. в місті Харкові на перехресті вулиць Рибалка та Ощепкова сталося зіткнення двох автомобілів Daewoo Lanos ТF696 державний номер АХ 3293 АВ, який належить Безуглому Максиму Володимировичу, та ВАЗ-21099 державний номер 012-39 ХК, який належить Казакову Анатолію Геннадійовичу, та яким керував Казаков Володимир Геннадійович на підставі запису в свідоцтві про реєстрацію ТЗ серії ХАС № 430021 від 28.01.2000 р., внаслідок порушення Казаковим В.Г. пункту 8.4 Правил дорожнього руху України.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.04.06 р. по справі № 3-1982/06, яким Казакова В.Г. притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУАП, встановлено, що ДТП сталося внаслідок недотримання водієм Казаковим В.Г. п. 8.4 Правил дорожнього руху в Україні. В діях водія Безуглого М.В. порушень вимог ПДР України не встановлено, і вини в настанні ДТП немає. Факт здійснення правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АЗ № 0554019 від 25.02.06 р., протоколом огляду місця ДТП, схемою до протоколу огляду місця ДТП, поясненнями учасників ДТП.

Автомобіль Daewoo Lanos ТF696 державний номер АХ 3293 АВ, який належить Безуглому Максиму Володимировичу, був застрахований позивачем за договором № 02/45/2.1.5.1 страхування наземного транспорту (автомобільного) від 28.10.05 р. на страхову суму 61500 грн.

При цьому, як свідчать матеріали справи, Позивач має ліцензію державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України серії АБ № 123968 від 27.04.2005 р. на здійснення страхової діяльності у формі добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного).

На підставі п. 9.2.2 договору № 02/45/2.1.5.1 страхування наземного транспорту (автомобільного) від 28.10.05 р. громадянин Безуглий М.В. звернувся до позивача з письмовою заявою № 238/217 від 28.02.06 р. про настання страхового випадку.

За заявою позивача Харківською філією ЗАТ „Український центр після аварійного захисту „Експерт-Сервіс" була здіснена оцінка вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Lanos ТF696 державний номер АХ 3293 АВ в наслідок ДТП. Представник відповідача був присутнім на огляді пошкодженого транспортного засобу.

Згідно з звітом № 72 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 05.04.06 р. матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Daewoo Lanos ТF696 державний номер АХ 3293 АВ в наслідок ДТП, становить 8836 грн. За умов ремонту на СТО „Авто престиж", так як ціни цього СТО найбільш наближені до цін в Харківському регіоні.

За проведення автотоварознавчого дослідження позивач сплатив Харківській філії ЗАТ „Український центр після аварійного захисту „Експерт-Сервіс" 345,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29 від 14.03.06 р.

11.05.06 р. позивачем складено страховий акт № 217 про виплату Безуглому М.В. страхового відшкодування, з урахуванням безумовної франшизи, в сумі 8528,50 грн.

Платіжним дорученням № 1031 від 16.05.06 р. страхове відшкодування було перераховане Безуглому М.В. через Харківську філію АКБ „Мрія" в сумі 8528,50 грн.

Відповідно до полісу № ВА/4927173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.09.05 р. автомобіль Казакова А.Г. ВАЗ-21099 д.н. 012-39 ХК був застрахований відповідачем на суму 25000 грн.

При цьому, відповідач має ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України серії АБ № 123679 на страхову діяльність у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.01.05 р.

27.02.06 р. Казаков В.Г. письмово повідомив відповідача про ДТП (а.с. 132-133).

06.10.06 р. позивач надіслав відповідачу лист № 1121 від 06.10.06 р. про компенсування йому в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 8528,50 грн. та вартості експертних послуг в сумі 345,60 грн. До свого листа додав всі необхідні документи.

Відповідач у відповіді № 660 від 14.12.06 р. на лист позивача відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що відповідно статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто відповідальною за збитки особою є Казаков В.Г., а не відповідач. При цьому, відповідач посилається на те, що Безуглий М.В. не звертався до нього з заявою про виплату страхового відшкодування, а тому у відповідача не виникло зобов'язання перед Безуглим М.В. по виплаті страхового відшкодування.

Відповідач, не погодившись з розміром виплаченого позивачем Безуглому М.В. страхового відшкодування, замовив Харківському НДІСЕ рецензію на висновок автотоварознавчого дослідження № 72 від 05.04.06 р.

В рецензії Харківського НДІСЕ № 9697 від 29.11.06 р. зроблено висновок, що звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду від 04.04.07 р. за клопотанням відповідача призначалася судова автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса

Харківський НДІСЕ провів судову автотоварознавчу експертизу і надіслав суду висновок № 3569 від 16.07.07 р., згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля  Daewoo Lanos ТF696 д.н. АХ 3293 АВ, в наслідок ДТП 24.02.06 р., з урахуванням втрати товарної вартості складає 6194,72 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення крім іншого виходив з того, що  з урахуванням вимог ст. ст. 1166, 1188, 988, 979, 990 , 993 ЦК України, ст. 27 Закону України „Про страхування”, ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, а також того, що відповідач взяв на себе відповідальність за заподіяні Казаковим В.Г. збитки по страховому полісу № ВА/4927173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.09.05 р. та відповідно до Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач після виконання своїх зобов'язань за договором № 02/45/2.1.5.1 страхування наземного транспорту від 28.10.05 р. набув право вимоги до відповідача стосовно компенсації сплаченого Безуглому М.В. страхового відшкодування; що реальною вартістю втраченого майна є визначена у висновку № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Lanos ТF696 д.н. АХ 3293 АВ в наслідок ДТП 24.02.06 р., відповідно до якого сума матеріального збитку становить 6194,72 грн. і складається із вартості відновлювального ремонту в сумі 4245,65 грн. та втрати товарної вартості в сумі 1949,07 грн.; що до реальної вартості втраченого майна з урахуванням вимог ст. 27 Закону України „Про страхування" не відносяться витрати на оплату експертних послуг в сумі 345,60 грн., в зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають; що сума реальної вартості втраченого майна, тобто матеріальної шкоди, визначеної у висновку Харківського НДІСЕ № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р., яка становить 6194,72 грн., з урахуванням вимог ст. 9 Закону України „Про страхування” та ст. 32 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підлягає зменшенню на суму франшизи, яка згідно з п. 2 страхового полісу № ВА/4927173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.09.05 р. становить 510,00 грн., та на суму втраченої товарної вартості, яка згідно з висновком Харківського НДІСЕ № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р. становить 1949,07 грн. та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів,  повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм  надана правильна та належна правова оцінка, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу  господарський суд  оцінює  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в  судовому  процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог п. 9 ст. 7 Закону України „Про страхування", страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового страхування

П. 3 ч. 1 статті 988 ЦК України встановлює обов'язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Ст. 512 ЦК України встановлено, що крім випадків, визначених в цій статті, кредитор у зобов'язанні може бути замінений і в інших випадках, встановлених законом.

Одним із таких випадків, як перехід від страхувальника до страховика прав кредитора до боржника, відповідального за настання страхового випадку можливо ще іменувати суброгацією, хоча дане поняття має різні науково-правові  тлумачення та ознаки.

Такий перехід зокрема передбачено ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач, сплативши Безуглому М.В. страхове відшкодування в сумі 8528,50 грн. за договором № 02/45/2.1.5.1 страхування наземного транспорту від 28.10.05 р., набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто в даному випадку відбулася заміна сторони в зобов'язанні.

Згідно зі ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Враховуючи викладене, судова колегія також погоджується з висновками господарського суду про те, що після виконання своїх зобов'язань за договором № 02/45/2.1.5.1 страхування наземного транспорту від 28.10.05 р. позивач набув право вимоги до страховика цивільної відповідальності (відповідача) стосовно компенсації сплаченого Безуглому М.В. страхового відшкодування, оскільки страховик цивільної відповідальності взяв на себе відповідальність за заподіяні збитки по страховому полісу № ВА/4927173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.09.05 р. та відповідно до Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і, саме останній повинен відшкодувати позивачу реальну вартість втраченого майна, розмір якого підлягає доказуванню.

Як свідчать матеріали справи, при оцінці реальної вартістю втраченого майна (матеріальної шкоди) суд виходив з того, що даних, встановлених висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3569  від 16.07.07 р., призначеної відповідно до ухвали господарського суду від 04.04.07 р., і відповідно до якої вартість Як свідчать матеріали справи, при оцінці реальної вартістю втраченого майна (матеріальної шкоди) суд виходив з того, що даних, встановлених висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3569  від 16.07.07 р., призначеної відповідно до ухвали господарського суду від 04.04.07 р., і відповідно до якої вартість  матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Lanos ТF696 д.н. АХ 3293 АВ в наслідок ДТП 24.02.06 р., з урахуванням втрати товарної вартості, яка становить 6194,72 грн. і складається із вартості відновлювального ремонту в сумі 4245,65 грн. та втрати товарної вартості в сумі 1949,07 грн.

матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Lanos ТF696 д.н. АХ 3293 АВ в наслідок ДТП 24.02.06 р., з урахуванням втрати товарної вартості, яка становить 6194,72 грн. і складається із вартості відновлювального ремонту в сумі 4245,65 грн. та втрати товарної вартості в сумі 1949,07 грн.

Судова колегія вважає вказані висновки суду законними та обґрунтованими, оскільки вказану експертизу було призначено господарським судом, а не проведено за замовленням будь-якої з зацікавлених осіб, експерт який її проводив, мав необхідний професійний та фаховий рівень, його у встановленому законом порядку було попереджено про кримінальну відповідальність, при цьому дані, викладені в означеному експертному висновку № 3569  від 16.07.07 р. оскаржені та спростовані не були, що в свою чергу, з урахуванням вимог ст. ст. 34, 41- 43 ГПУ України, дає суду підстави вважати вказану експертизу достовірною, та такою, що в даному випадку відображає реальну вартість матеріальної шкоди.

При цьому не можуть прийматися судом до уваги доводи позивача про те, що висновки означеної експертизи є сфабрикованими, оскільки при цьому позивач всупереч вимогам ст. 33 ГПК України належним чином не довів означених обставин.

Крім того, також безпідставними є посилання позивача на висновки експертизи, проведеної ЗАТ „Український центр після аварійного захисту „Експорт-Сервіс” за № 72 від 05.04.06 р., оскільки він має значні недоліки, про які вказано в рецензії Харківського НДІСЕ № 9697 від 29.11.06 р. та синтезуючій частині висновку Харківського НДІСЕ № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р., що вплинули на достовірність оцінки; він зроблений на замовлення зацікавленої сторони, а оцінювач, який проводив це дослідження, не був попереджений про кримінальну відповідальність. Таким чином, з урахуванням вимог ст. ст. 34, 43 ГПК України експертний висновок № 27 від 05.04.06 р. не може вважатися судом належним та достатнім доказом дійсної вартості матеріальної шкоди.

Разом з тим, також необґрунтованими є вимоги позивача про скасування прийнятого по справі рішення на підставі того, що господарський суд при розгляді справи залишив без задоволення подане ним клопотання про призначення повторної експертизи, оскільки з урахуванням вимог ст. 42 ГПК України повторна експертиза може бути призначена судом тільки в разі необхідності, і при цьому аналізуючи висновок № 3569  від 16.07.07 р. суд апеляційної інстанції з урахуванням вимог вказаної статті не вбачає обставин які б могли бути підставою для призначення повторної експертизи. Крім того, про наявність таких обставин, які б в будь-якому випадку могли бути підставою для призначення повторної судової експертизи також не зазначив позивач в згаданому клопотанні.

Відповідно до ст. 27  Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток,

Враховуючи викладене, а також те, що Безуглий М.В. не мав фактичних затрат по оплаті експертних послуг, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату експертних послуг в сумі 345,60 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про страхування" та ст.12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, завданої життю та/або здоров'ю потерпілих.

Відповідно до ст. 32 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу

Враховуючи викладене, також правомірними є висновки суду першої інстанції стосовно того, що сума реальної вартості втраченого майна, тобто матеріальної шкоди, визначеної у висновку Харківського НДІСЕ № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р., яка становить 6194,72 грн., підлягає зменшенню на суму франшизи, яка згідно з п. 2 страхового полісу № ВА/4927173 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 01.09.05 р. становить 510,00 грн., та на суму втраченої товарної вартості, яка згідно з висновком Харківського НДІСЕ № 3569 судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.07 р. становить 1949,07 грн.

Беручи до уваги викладене, господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3735,65 грн.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 19.09.07 р. по справі № 05/22-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Повний текст постанови підписано 21.12.07 р.

Головуючий суддя                                                                    Могилєвкін Ю.О.

Судді                                                                    Пушай В.І.

Демченко В.О.