ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.11.07                                                                                           Справа  № Б-7/133-16/194-13/125

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                              Михалюк О.В.

суддів                                                                                     Новосад Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної філії АКБСР «Укрсоцбанк»

на ухвалу  господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2007р.

у справі    № Б-7/123-16/194-13/125

за заявою    Івано-Франківської обласної філії АКБСР «Укрсоцбанк», м.Івано-Франківськ

до                  ТзОВ «Каріф», м.Івано-Франківськ

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника –Данилюк В.Р.

від боржника  -   не з»явився

арбітражний керуючий –Ільків М.І.

В ході судового засідання сторонам права і обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України роз”яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

Боржник належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак повноважного представника в засідання не скерував, в зв”язку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2007р. у справі № Б-7/133-16/194-13/125 (суддя Шкіндер П.А.) про банкрутство ТзОВ «Каріф», м.Івано-Франківськ задоволено заяву ліквідатора арбітражного керуючого Ільківа М.І., припинено його обов»язки ліквідатора у справі про банкрутство та затверджено оплату праці арбітражного керуючого в розмірі двох мінімальних заробітних плат в сумі 9777,00 грн.; відмовлено в задоволенні скарги ініціюючого кредитора на дії ліквідатора тощо.

Не погоджуючись з даною ухвалою ініціюючий кредитор –Івано-Франківська обласна філії АКБСР «Укрсоцбанк» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що витрати на оплату праці арбітражного керуючого по загальному правилу та відповідно до спеціальної норми повинні відшкодовуватись за рахунок коштів, одержаних у результаті продажу майна боржника. Крім того, на думку скаржника, суд першої інстанції перебрав на себе повноваження по встановленню заробітної плати ліквідатору та не надав можливість кредитору встановити розмір витрат на оплату послуг арбітражного керуючого в порядку, встановленому чинним законодавством.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Представленим відзивом арбітражний керуючий Ільків М.І. доводи скаржника заперечує, просить  суд ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»учасником провадження у справі про банкрутство є арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Зокрема, якщо інше не передбачено вказаним Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу-суб»єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів.

Про призначення арбітражним керуючим особа має подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії осіб, які не можуть бути призначені як арбітражний керуючий.

Як з»ясовано судом, арбітражний керуючий Ільків М.І. був призначений ліквідатором у справі про банкрутство ТзОВ «Каріф»постановою господарського суду Івано-Франківської області від 12.08.2005р., якою також боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Судом першої інстанції з»ясовано, що ліквідатор здійснював свої повноваження у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором було виявлено майно банкрута, що підтверджується поданими до справи доказами. Крім того, ліквідатором по справі подано докази про реалізацію заставного майна, що належало боржнику з відповідним перерахуванням коштів ініціюючому кредитору. Тому, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що посилання ініціюючого кредитора на неправомірні дії ліквідатора є недоведеними у встановленому Законом порядку.

Крім того, як з»ясовано судом, в зв»язку з виникненням конфліктних ситуацій між ініціюючим кредитором та ліквідатором останнім була подана до господарського суду заява про звільнення його від виконання обов»язків ліквідатора, яка судом першої інстанції підставно задоволена, оскільки таке право арбітражного керуючого прямо передбачено п.4 статті 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», де зазначено, що арбітражний керуючий має право подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх обов»язків.

Слід також наголосити, що оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв»язку з виконанням ним своїх обов»язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержавних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу.

За таких обставин, доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно до ст.ст.91,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2007р. у справі № Б-7/133-16/194-13/125 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий       суддя                                                                    Михалюк О.В.

суддя                                                                                                  Новосад Д.Ф.

суддя                                                                                                 Мельник Г.І.