ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.
№ 37/23

Вищий  господарський  суду  України  в складі колегії

суддів:
Грейц К.В. - головуючого,
Бакуліної С.В.,
Фролової Г.М.,

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ “Будснабресурс”

на  постанову
від 22.11.2005

Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі господарського Дніпропетровської області № 37/23

за позовом
ТОВ “Будснабресурс”

до
Центральної МДПІ у м. Кривому Розі

про
визнання недійсними податкових повідомлень - рішень

за участю представників:
- позивача

Калюпина Ю.В., Беляєвої С.Ю

- відповідача
Котовича Д.В., Горбаня В.М

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2005 у справі № 37/23 (суддя Кеся Н.Б.) позовні вимоги ТОВ “Будснабресурс” задоволені, визнані недійсними податкові повідомлення –рішення Центральної МДПІ у м. Кривому Розі № /0 від 25.11.2004 та № /0 від 25.11.2004.

Рішення мотивовано тим, що спірні повідомлення-рішення прийняті за результатами позапланової перевірки ТОВ “Будснабресурс” з питань дотримання податкового та валютного законодавства під час комерційних взаємовідносин з його контрагентом ПП “Універсал-Д” в 2002 році, установчі документи якого визнані недійсними лише в 2004 році. При цьому, ТОВ “Будснабресурс” здійснювало господарську діяльність у відповідності з вимогами чинного податкового законодавства і правомірно віднесло до складу валових витрат і до складу податкового кредиту відповідні суми по факту виконання укладених з ПП “Універсал-Д” договорів купівлі-продажу.

Дніпропетровський  апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі головуючого судді В.І.Крутовських, суддів А.К.Дмитренко, А.Є.Прокопенко), здійснюючи апеляційну перевірку в зв’язку зі скаргою Центральної МДПІ у м. Кривому Розі, постановою від 22.11.2005 рішення у справі скасував, в задоволенні позовних вимог відмовив.

Постанова мотивована тим, що встановлені рішенням Дніпропертовського районного суду від 05.04.2004 у справі № 2-589/2004 факти свідчать, що у господарських операціях з позивачем по угодах, при здійсненні яких виявлено порушення податкового законодавства, на стороні продавця від імені ПП “Універсал-Д” діяла особо, яка не мала законних повноважень на здійснення таких операцій та підписання документів податкової звітності, оскільки паспортні дані та прізвище Універсал О.В. –особи, за паспортними даними якої зареєстровано ПП “Універсал-Д”, використовували невстановлені особи без волевиявлення Універсала О.В. та всупереч його волі.

ТОВ “Будснабресурс”, не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, в поданій касаційній скарзі просить її скасувати, рішення у справі залишити без змін.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що,  за його переконанням, суд апеляційної інстанції під час прийняття постанови у справі неправильно застосував положення чинного податкового законодавства України, натомість рішення у справі є законним та обґрунтованим.

Склад колегії суддів, якою згідно ухвали від 23.10.2007 прийнята до провадження касаційна скарга у справі, змінено розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 08.11.2007 № 02-12.2/356а.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування норм процесуального законодавства судом апеляційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню,  виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи постанову у справі, суд апеляційної інстанції керувався нормами Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, поза увагою суду апеляційної інстанції залишився той факт, що в з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і, приймаючи постанову від 22.11.2005 у справі, судом не враховано наступне.

Відповідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів  1,  7,  9 статті  3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Отже, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

За змістом ст. ст. 2, 4, 10, 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції є органами виконавчої влади, які здійснюють   контроль  за  своєчасністю,  достовірністю, повнотою  нарахування  та  сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), застосовують до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягують до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені  у  випадках,  порядку  та розмірах,  встановлених законами України, тобто, є контролюючими органами та органами стягнення, що узгоджується з приписами пп. 2.1.4 та 2.3.1 ст. 2 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а в розумінні пункту 7 статті 3 КАС України Центральної МДПІ у м. Кривому Розі є суб’єктом владних повноважень.

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

На порушення вимог зазначених норм суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови у справі керувався положеннями Господарського процесуального кодексу України, однак, розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а після початку діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в адміністративних справах, подані до відповідних апеляційних господарських судів, передаються до апеляційного адміністративного суду.

Виходячи з викладеного, апеляційний господарський суд за наслідками дослідження повинен був встановити правильну підвідомчість спору і визначити які процесуальні норми необхідно застосовувати –ГПК чи КАС України, проте, вказаного зроблено не було, що відповідно до приписів ст. 11110 ГПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, однак, унеможливлює здійснення її касаційної перевірки в порядку адміністративного судочинства, отже, справа підлягає передачі створеному Дніпропетровському апеляційному адміністративному суду (49083 м. Дніпропетровськ, пр-т ім. Газети “Правда”, 29), який розпочав свою діяльність з 16.04.2007.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.11.2005 у справі господарського суду Дніпропетровської області № 37/23 скасувати.

Справу направити до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Касаційну скаргу ТОВ “Будснабресурс”  задовольнити частково.

Головуючий суддя                                                                К.Грейц

Судді                                                                                                    С.Бакуліна

Г.Фролова