донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

20.12.2007 р.                                                                         справа №20/299

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Мирошниченка  С.В.

суддів
Величко  Н.Л. , Скакуна  О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Коваленко Л.М.-за довір.,

від відповідача:
Любач В.В.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецька область

на рішення господарського суду

Донецької області

від
07.11.2007 року

по справі
№20/299 (Донець О.Є.)

за позовом
Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м.Київ

до
Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецька область

про
стягнення 20858115,58грн.

Комунальне підприємство "Макіївтепломережа" м.Макіївка Донецька область подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2007р. по справі №20/299.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (судді Донець О.Є., Ломовцева Н.В., Гаврищук Т.Г.) збільшені позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м.Київ до Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка  задовольнив частково. Розмір стягуваної пені зменшив до 145000,00грн. Стягнути з Комунального підприємства "Макіївтепломережа" м.Макіївка на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м.Київ основний борг в сумі 17368650,08 грн., пеню в сумі 145000,00грн., 1917803,47 грн.-суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних  процесів, 3% річних в сумі 608921,01 грн., 25500,00 грн. –витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. –витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м.Київ звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до  Комунального підприємства "Макіївтепломережа"м.Макіївка про стягнення 20858115,58 грн. за договором № 1-06/05-2130 ТЕ-8 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 30.12.2005р., з яких 17368650,08 грн. –сума основного боргу, 1442159,87 грн. –сума пені, 1538080,69 грн. –сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 509224,94 грн. –сума 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 1-06/05-2130 ТЕ-8  на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 19.10.2006р. із додатковими угодами; акти прийому –передачі природного газу; акт звірення розрахунків; розрахунок боргу.

11.10.2007р. позивач надав господарському суду заяву № 31/10-10255 про збільшення позовних вимог, у якій посилався на те, що відповідач продовжує не виконувати зобов"язання по оплаті вартості поставленого природного газу, що призводить до подальшого прострочення грошового зобов"язання, та просить суд стягнути з відповідача 17368650,08 грн. –суму основного боргу, 1442159,87 грн. –суму пені, 1917803,47 грн. –суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 608921,01 грн. –суму 3% річних.

Відповідач проти збільшення позовних вимог заперечує, посилаючись на ст.617 ЦК України, відповідно до якої особа звільняється від відповідальності, у зв"язку із порушенням зобов"язань у випадку форс-мажорних обставин. Відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог стосовно штрафних санкцій в розмірі 3489465,50 грн., в тому числі: 1442159,87 грн. –суми пені, 1538080,69 грн. –суми, на яку збільшився внаслідок інфляційних процесів, 509224,94 грн. –суми 3 % річних, посилаючись на відсутність своєї вини у неналежному виконанні зобов"язання зі сплати природного газу. В зв"язку з важким фінансовим становищем просить відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно штрафних санкцій.

30.12.2005р. між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" м.Київ (Постачальник) та Комунальним підприємством "Макіївтепломережа" м.Макіївка (Покупець) був укладений договір № 1-06/05-2130 ТЕ-8 на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що Постачальник зобов"язується передати у власність Покупцю у 2006 році природний газ, а Покупець зобов"язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ та послуги з його транспортування проводиться грошовими коштами у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу проводиться не пізніше 10 числа поточного місяця; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання та транспортування газу до 20 та 30 (31) числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично спожиті та протранспортовані обсяги газу здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 6.1 договору, Покупець сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно із п. 7.5 договору, неустойка нараховується протягом 6 місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Додатковими угодами № 1 від 15.03.2006р., № 2 від 13.10.2006р., № 3 від 23.10.2006р., № 4 від 24.11.2006р. до договору сторони за взаємною згодою змінювали та доповнювали умови договору.

Позивач належним чином виконав свої зобов"язання за договором та додатковими угодами до нього, постачав природний газ відповідачеві, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому –передачі природного газу.

Відповідач свого обов"язку з повної та своєчасної сплати отриманого природного газу у встановлені строки не виконав, чим порушив умови договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов"язань за договором, позивач звернувся до суду із позовними вимогами, збільшив їх, та просить суд стягнути з відповідача 17368650,08 грн. –суму основного боргу, 1442159,87 грн. –суму пені, 1538080,69 грн. –суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 509224,94 грн. –суму 3% річних.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб"єкти господарювання та інші  учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов"язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних  вимог щодо виконання зобов"язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов"язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву,  що  зобов"язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Збільшені позовні вимоги підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями договору 1-06/05-2130 ТЕ-8  на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій від 19.10.2006р. із додатковими угодами, актів прийому –передачі природного газу, акту звірення розрахунків, розрахунку боргу.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 17368650,08 грн. –суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від  простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Збільшені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1442159,87 грн. –суми пені, 1538080,69 грн. –суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 509224,94 грн. –суми 3% річних є обґрунтованими.

Доказів існування форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач суду не надано.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідач є комунальним підприємством, основним споживачем послуг якого є населення, яке ці послуги сплачує несвоєчасно та не у повному обсязі, суд вважає за можливе, керуючись правом, наданим йому ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір стягуваної пені до 145000,00 грн.

Відповідач вважає, що господарський суд безпідставно застосував ст.625 ЦК України до спірних відносин, оскільки вони (відносини) є господарськими і на них розповсюджується тільки дія Господарського кодексу України.

Цей довод є необгрунтованим з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом.

Вдповідач наполягає на тому, що відповідно до ч.2 ст.217 ГК України у сфері  господарювання застосовуються господарські санкції: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції. Відповідач вважає, що інші санкції застосовуватися не можуть.

Стаття 625 ЦК України передбачає сплату 3% річних та частини боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за прострочку виконання грошового зобов"язання. Це є відповідальністю за порушення грошового зобов"язання, але це не є санкцією, оскільки цивільний кодекс у гл.51 не дає такого терміну.

За таких обставин не можна говорити про те, що господарський суд застосував відносно відповідача господарські санкції всупереч закону.

Стаття 217 ЦК України дає перелік саме господарських санкцій, при цьому ця стаття не встановлює заборону застосування відповідальності за порушення грошового зобов"язання, встановленої цивільним кодексом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що господарський суд прийняв вірне рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково.

Керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 07.11.2007р. по справі №20/299 залишити без змін.

Головуючий          С.В.  Мирошниченко

Судді:          Н.Л.  Величко

О.А.  Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду