ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.11.2007
Справа №2-30/9498-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі :

Головуючого судді Ловягіної Ю.Ю.

Секретаря судового засідання Золотарьової А.В.

З участю представників сторін:

Від позивача – Сахно, за дов. від 06.08.2007 р. у справі.

Від відповідача – Дика, за дов. від 01.10.2007 р. № 02/2271 у справі.

розглянувши адміністративну справу

за позовом Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-комунального господарства м. Сімферополя», м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, буд. 5.

до відповідача Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, буд. 81.

Про визнання нечинним припис № 01-01-12/704-617 від 06.06.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-комунального господарства м. Сімферополя» – звернувся до господарського суду АР Крим з позовом про визнання нечинним припису Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим № 01-01-12/704-617 від 06.06.2007 р.

Ухвалою від 10.09.2007 р. відповідно до ст. 52 КАС України господарський суд замінив позивача – Сімферопольське ВПВКГ на правонаступника належного позивача - Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-комунального господарства м. Сімферополя».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що припис № 01-01-12/704-617 від 06.06.2007 р. необґрунтований, безпідставний та незаконний, а тому повинен бути визнаний нечинним.

Відповідач у відзиві від 07.09.2007 р. № 02/2066 проти позову заперечує і просить у його задоволенні відмовити з мотивів, що підстав для визнання припису № 01-01-12/704-617 від 06.06.2007 р. нечинним немає, оскільки під час перевірки відповідачем були встановлені порушення законодавства про працю.

Розглянувши представлені докази, суд встановив.

06 червня 2007 р. Територіальною державною інспекцією праці в Автономній Республіці Крим на підставі звернення Аблялімової Ш.Ш. була проведена первинна перевірка Сімферопольського ВПВКГ дотримання законодавства про працю, за результатами якої складений акт № 01-01-12/704.

На підставі даного акту відповідачем був винесений припис № 01-01-12/704-617 від 06.06.2007 р. про усунення допущених порушень законодавства про працю, а саме, було приписано:

1.          На виконання наказу Міністерства статистики України від 09.10.1995 р. № 253 «Про затвердження типових форм первинного обліку» наказ від 20.03.2007 р. №19 про звільнення Аблялімової Ш.Ш. по п.3 ст. 40 КЗпП України привести у відповідність в частині зазначення підстав звільнення.

2.          На виконання ст. 86 КЗпП України, п. 4.2., 4.4. розділу IV колективного договору норми праці на підприємстві затвердити та застосувати у встановленому договором порядку.

3.          На виконання п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, п. 24 Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства не допускати порушень триденного ознайомлення працівників з наказом про догану.

4.          На виконання п. 3 ст. 40 КЗпП України привести у відповідність з вимогами закону звільнення Аблялімової Ш.Ш. у зв’язку з систематичним невиконанням робітником без поважних причин обов’язків, покладених на неї трудовим договором або Правил внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

5.          На виконання ст. 170 КЗпП України розглянути заяву Аблялімової Ш.Ш. як працівника, яка потребує за станом здоров’я в наданні легшої праці у відповідності з медичним висновком на термін, вказаний в медичному висновку.

Дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 18.01.2003 р. № 50 (далі – Положення) Держнаглядпраці у межах своїх повноважень організовує виконання актів законодавства та здійснює систематичний контроль за їх реалізацією.

Основними завданнями Держнаглядпраці є, зокрема, забезпечення захисту прав працівників шляхом здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю (крім питань охорони праці). (п. 3 Положення).

Відповідно до покладених на Держнаглядпраці  завдань (п. 4 Положення), він здійснює контроль додержання законодавства про працю та загальнообов’язкове державне соціальне страхування в частині забезпечення реалізації прав і гарантій працівників шляхом проведення перевірок роботодавців.

На підставі п. 3 ч. 6 Положення посадові особи мають право давати посадовим особам роботодавців приписи щодо усунення порушень законодавства про працю.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 19 від 20.03.2007 р. Аблялімова Ш.Ш. (а.с. 15) звільнена з роботи на підставі п. 3.ст 40. КЗпП України у зв’язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов’язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

В даному наказі міститься вказівка на підстави звільнення (п. 3 ст. 40 КЗпП України), наказ відповідає нормам Наказу Міністерства статистики України від 09.10.1995 р. № 253 «Про затвердження типових форм первинного обліку» щодо оформлення наказів про звільнення.

Крім того, наказ про звільнення був узгоджений з профспілковою організацією, про що є відмітка в самому наказі, а також про цей факт свідчить протокол профспілки № 37 від 20.03.2007 р. (а.с. 34).

Вимоги припису вказані в п. 2 про незатвердження  норм праці на підприємстві також необґрунтовані, оскільки в матеріали справи представлений наказ Сімферопольського ВПВКГ № 388 від 12.11.2001 р. (а.с. 16), який узгоджений з профспілкою 13.11.2001 р. протокол № 25.

Посилання відповідача, викладені у відзиві на те, що на підприємстві діє лише наказ № 285 від 20.06.2001 р. і змін та доповнень до нього не вносилося не приймаються до уваги, оскільки накази № 285 та № 388 не суперечать один одному, а доповнюють , а тому не дослідження наказу № 388 під час перевірки на підприємстві не може бути підставою для застосування до позивача відповідальності.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження свої доводів позивач представив в матеріали справи наказ № 388 від 12.11.2001 р. (а.с. 16), який свідчить про затвердження норм обслуговування та нормативів чисельності робітників, зайнятих на роботах по експлуатації мереж, очисних споруд, насосних станцій ВКГ та вспоміжних об’єктів на них.

Вимога про недопущення порушень триденного строку ознайомлення працівників з наказами про оголошення догани також безпідставна, оскільки відповідачем не було доведено, що позивачем допускаються такі порушення під час ведення кадрової роботи.

У відзиві відповідач посилається на те, що наказом від 24.03.2006 р. № 130 відповідно до ст. 147 КЗпП України Аблялімової Ш.Ш. була оголошена догана і з даним наказом вона була ознайомлена лише 06.04.2006 р. Проте, матеріали справи свідчать про те, що наказ № 130 від 24.03.2006 р. про оголошення догани був доведений до відома Аблялімової Ш.Ш., про що скаредний відповідний акт від 24.03.2006 р. (а.с. 23).

Що стосується вимог, викладених в п. 4 та 5 припису, то вини також є необґрунтованими, при цьому слід зазначити наступне.

Як вказано в приписі, відповідач зобов’язує позивача привести у відповідність з вимогами закону звільнення Аблялімової Ш.Ш. та розглянути заяву Аблялімової Ш.Ш. як працівника, яка потребує за станом здоров’я в наданні легшої праці у відповідності з медичним висновком на термін, вказаний в медичному висновку.

Проте, дані вимоги фактично зачіпають трудові відносити і є трудовим спором.

Відповідно до ч. 3 п. 6 Положення посадові особи Держнаглядпраці не можуть виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

Як пояснили представники сторін у судовому засіданні, в даний час на розгляді в загальному суді є трудовий спір за позовом Аблялімової Ш.Ш. про поновлення на роботі.

Крім того, слід зазначити, що п. 4 та 5 не можуть бути виконані позивачем з підстав, що на момент винесення припису Аблялімової Ш.Ш. була звільнена.

На підставі Положення Держнаглядпраці має право проводити перевірки та розглядати питання, що належать до його компетенції.

В своїй діяльності Держнаглядпраці керується Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Положенням та наказами Мінпраці. (п. 2 Положення)

Згідно з п. 2 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

З огляду на вкладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки припис № 01-01-12/704-617 від 06.06.2007 р. прийнятий Територіальною державною інспекцією праці в Автономній Республіці Крим з порушенням чинного законодавства, визначеній законом компетенції та порушує права.

Інші доводи відповідача, викладені у відзиві не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3 ст. 160 КАС України, вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 07 листопада 2007 р., постанова складена та підписана суддею 16 листопада 2007 р.

Керуючись ст. ст. 71, 94, 158 – 161, п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно-комунального господарства м. Сімферополя» задовольнити.

2.          Визнати нечинним припис Територіальної державної інспекції праці в Автономній Республіці Крим № 01-01-12/704-617 від 06.06.2007 р.

3.          Стягнути з Державного бюджету України (р/р № 0002, отримувач Державний бюджет м. Сімферополя, код платежу 22090200, , Банк ГУ ГКУ в АРК м. Сімферополь, МФО 824026)  на користь Сімферопольського виробничого підприємства водопровідно-комунального господарства, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, буд. 5 () 3,40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.