ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 р.
№ 8/383пн

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу комунального підприємства "Управління генерального плану міста Донецька", м. Донецьк,

на рішення господарського суду Донецької області від 06.02.2006

та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2006

зі справи № 8/383пн

за позовом  товариства  з  обмеженою  відповідальністю  "Логос-Реклама" (далі –Товариство),  м. Київ,

до комунального підприємства "Управління генерального плану міста Донецька" (далі –Управління)

про визнання акта незаконним та спонукання виконати дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2005 року Товариство звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про визнання недійсним рішення Управління як робочого органу з регулювання розміщення зовнішньої реклами про відмову у встановленні пріоритету та про зобов’язання вчинити дії.

Рішенням названого суду від 06.02.2006 (суддя Ємельянов А.С.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2006 (колегія суддів у складі: Діброва Г.І. –головуючий суддя, судді Волков Р.В., Стойка О.В.), позов задоволено. Прийняті судові рішення мотивовано наявністю правових підстав для задоволення позову.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Управління просить змінити рішення суду першої інстанції та скасувати постанову апеляційного суду зі справи внаслідок їх прийняття з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо правомірності визнання недійсним рішення (акта) Управління як робочого органу з регулювання розміщення зовнішньої реклами та зобов’язання його вчинити певні дії зі здійснення делегованих повноважень.

У зв’язку з набранням чинності Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України) з 01.09.2005 до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові спори, позивачами в яких є особи, на захист прав, свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб’єкта владних повноважень (статті 2, 3, 17, 50 і 104 названого Кодексу).

Відповідно до приписів статті 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Визначення суб’єкта владних повноважень наведено в пункті 7 частини першої статті 3 КАС України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 5 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003                  № 2067, для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільською, селищною, міською радою може утворюватися відділ, управління або уповноважуватися установа, організація (далі - робочий орган).

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що таким робочим органом у місті Донецьку є Управління.

За приписами пункту 6 згаданих Типових правил до повноважень робочого органу належать, зокрема: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; прийняття рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету.

Отже, в даному випадку Управління виступає саме як суб'єкт владних повноважень у сфері розміщення зовнішньої реклами, а тому даний спір є публічно-правовим та відповідно до приписів статті 4 та частини другої статті 17 КАС України (за відсутності встановленого законом іншого порядку його судового вирішення) на нього поширюється компетенція адміністративних судів.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим та апеляційним господарськими судами у порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України розглянуто в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.05.2006 касаційну скаргу Управління на рішення господарського суду Донецької області від 06.02.2006 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2006 разом з матеріалами справи № 8/383пн передано для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.09.2007 касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою Управління закрито та її разом зі справою повернуто до Вищого господарського суду України, що мотивовано відсутністю у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду судових рішень, постановлених не за правилами КАС України.

Таким чином, розгляд господарськими судами першої та апеляційної інстанцій публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначені судові рішення підлягають безумовному скасуванню згідно з статтею 11110 ГПК України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

У свою чергу, абзацом третім пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України встановлено, що після початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні позови, подані до відповідних місцевих господарських судів у справах, що підсудні окружному адміністративному суду, передаються цими судами до окружного адміністративного суду, якщо провадження у справі ще не відкрито.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу комунального підприємства "Управління генерального плану міста Донецька" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Донецької області від 06.02.2006 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2006 зі справи № 8/383пн скасувати.

Справу передати до господарського суду Донецької області для виконання вимог розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                 В. Селіваненко

Суддя                                                                                                  І.Бенедисюк

Суддя                                                                                               Б.Львов