донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

19.12.2007 р.
справа №20/281

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка  О.В.

суддів

Гези  Т.Д. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:

Ластовецький В.В. (за
довіреністю,

від відповідача:

ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі
Донецьких електричних мереж м.Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від

06.09.2007 року

по справі

№20/281 (Донець О.Є.)

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі
Донецьких електричних мереж м.Донецьк

до

Приватного підприємця ОСОБА_1
м.Донецьк

про

стягнення 29 205,40 грн.

В С Т А Н О В
И В:

У липні 2007 року до господарського
суду звернулось Відкрите акціонерне товариство "Донецькобленерго"
м.Горлівка Донецької області в особі Донецьких електричних мереж м.Донецьк
(позивач) із позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1 м.Донецьк (відповідач)
про  стягнення  збитків у
розмірі 27686,05грн., індекс
інфляції  у  сумі 1107,44грн., 3% річних  у
сумі  411,91грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 06.09.2007р.   у
задоволені  позовних  вимог
відмовлено за   недоведеністю.

Позивач, не погодившись із рішенням  господарського суду, подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати  спірне рішення
господарського суду та  задовольнити  його
позовні  вимоги.

В обґрунтування своїх вимог заявник
скарги посилається на те, що суд порушив норми
процесуального  та  матеріального.

Відповідач   вважає
рішення  суду  законним
та  обґрунтованим.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи із наступного.

Як
вбачається з матеріалів  справи
між позивачем та відповідачем було укладено
Договір № 3867 від 20.09.00р. на користування електричною енергією

Відповідно до умов Договору
позивач  постачає  електричну
енергію  відповідачу,  а
відповідач оплачує  позивачу  Ії
вартість та  здійснює  інші
платежі згідно  з  умовами
Договору. Під  час  виконання
умов  Договору , а також  вирішення
всіх  питань , що  не
обумовлені цим Договором, сторони
зобов»язуються  керуватися  Правилами
користування  електричною  енергією, затвердженим    в
установленому  порядку.

Позивач, в  обґрунтування
заявлених  позовних  вимог посилається на виявлення  на
підприємстві  відповідача  порушення Правил  користування
електричною  енергією,
(надалі-Правила) у  вигляді  самовільної
подачі   напруги на  кіоск з
порушенням  встановленої  Правилами процедури, про  що
складено  акт №022429 від
03.11.06р.

Зі
спірного  акта  вбачається, що  перевірка
була  проведена у  присутності
ОСОБА_1, яка  не погодилась  з
викладеним  в ньому правопорушенням,  зазначивши в акті, що кіоск  не
працює після його відключення, а
магазин  працює від  іншої
підстанції.

Зазначені  доводи
споживачки  позивачем
перевірені  не  були.

Спірний  акт  було  розглянуто
на  засіданні  комісії
позивача на  якому  прийнято рішення, що  викладено в протоколі №393 від
20.11.06р.,  про здійснення  нарахування по  акту
вартості   недоврахованої  електричної
енергії  у  сумі 27686,05грн., яку  позивач
і  вимагає  стягнути
з  відповідача.

Відповідач  проти
заявлених  вимог  заперечує
та  посилається  на  те,
що  його магазин споживає електричну  енергію
від  іншого  постачальника, а  кіоск взагалі
не  працює та  споживання
електричної  енергії  не  здійснює.

За
приписами п.6.40 Правил у разі виявлення у споживача пошкоджень пломб
електропередавальної організації та/або пломб держповірки або за умови
збереження цілісності пломб держповірки та електропередавальної організації
пошкодження розрахункових приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності
корпусу приладу обліку тощо), встановлення перемички, шунтуючої коло струму
лічильника, використання різного роду пристроїв з метою зменшення показів
приладу обліку, несанкціонованого втручання у параметри багатофункціональних
лічильників, порушення цілісності ізоляції вторинних кіл трансформаторів струму
чи напруги, знеструмлення кіл струму або кіл напруги приладу обліку,
самовільного встановлення споживачем трансформаторів струму чи напруги,
коефіцієнти трансформації яких не відповідають указаним на паспорті (табличці)
трансформатора та/або вказаним у договорі про постачання, інших дій або
бездіяльності споживача з метою зниження значення показів засобу обліку, покази
розрахункового засобу обліку не враховуються, а електропередавальна організація
(постачальник електричної енергії за регульованим тарифом) здійснює перерахунок
обсягу фактично спожитої електричної енергії за період від дня останнього
контрольного зняття представником електропередавальної організації
(постачальника електричної енергії за регульованим тарифом) показів
розрахункового засобу обліку чи фактично проведеної і підтвердженої актом
технічної перевірки роботи схеми комерційного обліку, що мала передувати
виявленню порушень, але цей період має не перебільшувати шести місяців.

Відповідно  до п.2.1.7., п.2.1.8. Методики
визначення  обсягу та  вартості електричної енергії, не  облікованої внаслідок  порушення споживачами Правил користування
електричною  енергією,що затверджена  постановою НКРЕ від 04.03.06р. №562
(далі-Методика), на  яку  посилається
позивач, Методика  застосовується,
зокрема,  у  разі
самовільного  підключення  електроустановок, струмоприймачів або  проводів до
мережі електропередавальної
організації; самовільного  підключення
до електричної мережі електроустановок, струмоприймачів  або електропроводки поза  розрахунковими засобами  обліку електричної  енергії
з  порушенням схеми обліку.

Як
вбачається з вищенаведених
норм,   вимогами Правил  та  Методики
не передбачено    такого  правопорушення  як «самовільна  подача
напруги з порушенням  встановленої
Правилами процедури». При  проведенні
перевірки не  встановлено факту
приєднання електроустановок відповідача саме
до  електромереж позивача.

Отже  за змістом
спірного  акту  не
вбачається  порушення, що  передбачено
п. 6.40 Правил (а також п.п.1.3, 3.1, 3.2, 3.13, 3.16, 3.19, 5.1 , що
зазначені в акті) за  яке,
відповідно  до  вимог п.п. 6-41-6.43 Правил,  здійснюється
нарахування за  недовраховану
електричну  енергію відповідно  до
Методики.

Отже  судова
колегія  вважає, що   в
спірному акті  не   міститься
встановлених  фактичних  обставин на
підставі  яких  зроблено
висновок  про  порушення
відповідачем  Правил.

Інших  доказів на
підтвердження  порушення  відповідачем
вимог  Правил  позивачем
не  надано.

За
таких  підстав   судова
колегія  не  може
прийняти  зазначений  акт,
як  доказ порушення  відповідачем
Правил користування
електричною  енергією, тому  вимоги
позивача  про  стягнення
спірної  суми  з
відповідача  задоволенню  не підлягають, як не  засновані
на  законі та  не доведені
належними  доказами.

Позивач,  керуючись
ст. 625 ЦК України  вимагає
стягнути  суму  боргу з
урахуванням    індексу  інфляції
у  сумі 1107,44грн., 3% річних  у
сумі  411,91грн. Зазначені   вимоги
задоволенню  також  не
підлягають  через  відсутність
спірної заборгованості.

Відповідачем в  обґрунтування
того, що  він  не
здійснює  електроспоживання
від  позивача  до
матеріалів  справи  надано Договір  про
постачання  електричної  енергії №904/02 від  01.10.05р. за
яким  відповідач  отримує
електричну  енергію  від ДП «Укренерговугілля», а  також
довідку, про  те, що його  об»єкт
підключений   до  електричних
мереж Донецької  філії  ВАТ «Укренерговугілля»з 07.09.06р.  до
наступного  часу.

Вказані матеріали  справи судова
колегія вважає  достатніми  для
відмови у задоволенні
позовних  вимог.

Отже  судова
колегія  вважає  вірним
висновок   суду  першої
інстанції про  відмову  у задоволенні  позовних
вимог. Разом  з  тим,
мотиви за  якими  суд
першої  інстанції відмовив  в
задоволенні  позову,
викладені  з  порушенням
вимог ст. 22 ЦК України та
внаслідок неповного з»ясування
обставин, що   мають  значення
для  справи.

Відмовляючи  в задоволенні   вимог
про   стягнення   збитків, суд
першої  інстанції посилається на
невідповідність визначених  в  рішенні комісії відповідача та заявленої до
стягнення спірної суми як «збитків»та
визначенню «збитків»в п.1.2. Правил.

Разом  з  тим,
правове  поняття «збитки», що є предметом
позову, визначено не Правилами користування електричної енергії, а нормами
закону, зокрема ст. 22 ЦК України, що охоплює визначення   «недоврахованої  електричної
енергії»- як обсяг електричної енергії, використаний  споживачем або  переданий
транзитом, але  не  врахований
розрахунковими засобами  обліку
або  врахований  неправильно (п.1.2.Правил).

На
підставі  вищенаведеного,
судова  колегія  вважає,
що  мотивувальна  частина
рішення господарського суду Донецької області від 06.09.07р. у справі
№20/281 є   помилковою та  викладеною
з  порушенням норм  матеріального
права  та  внаслідок
неповного з»ясування  судом  обставин, що мають  значення
для  справи, тому підлягає  зміні за
мотивами, викладеними в  постанові  апеляційної
інстанції. Оскільки це не
призвело  до    неправильного   висновку
суду по  суті  спору, резолютивна  частина
рішення  суду має бути залишеною
без змін.

Наведені  доводи
апеляційної  скарги  не
спростовують  висновку  господарського  суду та
до  уваги  судовою
колегією  не  приймаються

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог ч.1 п.п.1,4 ст.104 Господарського процесуального кодексу
України мотивувальну частину рішення
господарського суду Донецької області від  06.09.07р. у справі №20/281слід змінити,
виклавши її в редакції постанови апеляційної інстанції, а резолютивну  частину рішення  слід залишити без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній
скарзі покладаються на позивача  по
справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103,
104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької
області в особі Донецьких електричних мереж м.Донецьк на рішення господарського
суду Донецької області від 06.09.07р. у справі №20/281 залишити без
задоволення.

Змінити   мотивувальну
частину  рішення господарського
суду Донецької області від 06.09.07р. у справі №20/281, виклавши ії в редакції  постанови
апеляційної  інстанції.

Резолютивну  частину
рішення господарського суду Донецької області від  06.09.07р. у справі №20/281  залишити
без  змін

Головуючий          О.В.
Стойка

Судді:          Т.Д.
Геза

Г.І.
Діброва

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС