ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.07
Справа №АС16/510-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

Головуючого судді – Моїсеєнко В.М.

секретаря судового засідання – Данілова Т.А.

розглянувши справу

За позовом           Дочірнього підприємства «Восток»Товариства з обмеженою відповідальністю детективної фірми «Еридан, м.Суми

до відповідача     Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м.Суми

про скасування акту перевірки  від 15.02.2007р. № 38/3-26 та вимоги від 15.02.2007р. № Ю-414

Представники сторін:

Від позивача:    Дегтярь І.Ф.

Від відповідача:  Супрунов І.Ю,

В судовому засіданні оголошувалася перерва  до 11 год.05 хв. 05.11.2007р.

Суть справи: позивач просить суд скасувати  акт перевірки  від 15.02.2007р. № 38-/3-26 та вимогу від 15.02.2007р. № Ю-414 Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми  про сплату боргу в розмірі 107666 грн.92 коп.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов від 30.09.2007р. № 4533/8-23, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні.

Позивач подав пояснення   від 17.10.2007р. № 49 щодо заперечень відповідача проти позову, в яких  додатково обгрунтовує свою позицію по справі та наполягає на задоволенні своїх вимог.

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши пояснення повноважних представників сторін ,  дослідивши та оцінивши надані докази по справі, суд встановив наступне :

Позиція позивача полягає в тому, що його підприємство  є суб’єктом  підприємницької діяльності відповідно до свідоцтва № від 16.12.2006р. про право сплати єдиного податку, знаходиться на спрощеній системі оподаткування і є платником єдиного податку. Позивач вважає, що  відповідно до п.6 Указу Президента України № 727/98 « Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності  суб’єктів малого підприємництва» його підприємство   не є платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, оскільки сплату цього збору для нього замінено сплатою єдиного податку і, саме тому , підприємство не повинно сплачувати страхові внески  у розмірах, передбачених даним Законом.

Суд не погоджується з позицією позивача , вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України від 09.07.2003р. № 1058-1У « Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»( далі-Закон) , який, згідно з преамбулою, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, зміна умов і норм щодо загальнообов’язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно зі ст. 5 Закону України  « Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-1У, цей Закон  регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших законів та нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до ч. 15 Прикінцевих положень Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень ст.ст. 14 та 15 Закону страхувальниками та відповідно платниками страхових внесків до Пенсійного фонду є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, включаючи юридичних осіб, які обрали особливий спосіб оподаткування, зокрема єдиний податок.

Згідно з Указом Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів підприємницької діяльності" позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Але в даному випадку  позивачем нарахована сума страхових внесків, а не збору на обов 'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. З, 4 ст. 18  зазначеного Закону страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Закон України «Про систему оподаткування» передбачає вичерпний перелік податків і зборів (обов'язкових платежів), страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до них не віднесені. Отже, сума нарахованих страхових внесків не є збором на обов'язкове державне пенсійне страхування. Звільнення від сплати внесків вищезазначеним Указом Президента України не передбачено.

Крім того, Указ Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів підприємницької діяльності" належить до податкового законодавства, яке на страхові внески не розповсюджується.

Також відповідно до п. п. 14, 15 Прикінцевих положень Закону всі законодавчі акти, в т.ч. і ті, що регулюють спрощену систему оподаткування, повинні бути приведені у відповідність до вимог цього Закону, а до того часу Закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить вищезазначеному Закону.

Таким чином, Указ Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів підприємницької діяльності" відносно сплати страхових внесків до Пенсійного фонду суб'єктами підприємницької діяльності діє в частині, що не суперечить Закону України від 09.07.2003р.№1058-1V "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ч. 2 ст. 17 Закону України « Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-1У  встановлені обов'язки страхувальників, серед яких нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Ч. 6 ст. 18 Закону України « Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-1У  визначає, що законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Нарахування страхових внесків здійснюється у відповідності до ст. 19 Закону України « Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-1У, а саме: для позивача об'єктом нарахування внесків є суми фактичних витрат на оплату праці працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Отже, нараховані страхові внески підлягають сплаті в строки, визначені ст. 20 Закону України « Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-1У. Відповідно до ч. 10 цієї норми, у випадках, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками відповідача  з 29.01.2007р. по 15.02.2007р. була проведена перевірка позивача з питань повноти нарахування, своєчасності сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду за період з 01.04.2005р. по 01.01.2007р., за результатами якої було складено акт перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду від 15.02.2007р. № 38/3-26.

В ході перевірки було встановлено факт необчислення належних до сплати сум страхових внесків у розрахунках за травень 2005р.- грудень 2006р.    Також позивачу було донараховано страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на суму 107666,92 грн. За  результатами перевірки  відповідачем була направлена вимога про сплату боргу від 15.02.2007р. № Ю-414

Позивач посилається на те, що  сума донарахованих внесків згідно акту складає 99476,90 грн. Це твердження не відповідає матеріалам справи, оскільки в п.2 висновку до  акту  перевірки зазначена  сума донарахованих внесків в розмірі 107666,92 грн., тобто та сума , яка зазначена у вимозі від 15.02.2007р. № Ю-414.

Підставами для  скасування акту , визнання недійсним є невідповідність йо го вимогам чинного законодавства або визначеній законом ком петенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнан ня акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації — позивача у справі. Якщо за результа тами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у гос подарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, як необґрунтовані та  неправомірні.

Згідно ст. ст. 94 - 98 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені  адміністративного позову Дочірнього підприємства «Восток» Товариства з обмеженою відповідальністю  детективної фірми «Еридан», м.Суми  про скасування  акту перевірки  від 15.02.2007р. № 38-/3-26 та вимоги від 15.02.2007р. № Ю-414 Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми  про сплату боргу в розмірі 107666 грн.92 коп.-  відмовити.

2.Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом 10 днів з дня її складення у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                                В.М.Моїсеєнко

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови, повний текст постанови складний і  підписаний  07.11.2007р.