ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.07.07                                                                                           Справа№ 26/225

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „АПК „Агроінтер”, м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства „Виробничо-комерційна фірма Торговий дім „Самбір”, м. Львів

про стягнення 59 363,04 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Фарина М.Я.

Представники:

від позивача Єськов І.Г. –представник

від відповідача не з’явився

Представнику позивача роз’яснено його права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.09.2007 р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „АПК „Агроінтер”, м. Київ звернулося до господарського суду з позовом до Приватного підприємства „Виробничо-комерційна фірма Торговий дім „Самбір”, м. Львів про стягнення 59 363,04 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 16.07.2007 р. Ухвалою суду від 16.07.2007 р. розгляд справи відкладався до 31.07.2007 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду від 26.06.2007 р. та 16.07.2007 р. не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне:

29.05.2006 р. між сторонами укладено контракт № 33 на поставку продукції (далі по тексту –контракт).

На виконання умов контракту позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 53 875,00 грн., що підтверджується довіреністю на отримання товару та видатковою накладною, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1. контракту передбачено, що оплату за кожну партію товару, який поставляється за даним контрактом, Покупець (відповідач) проводить в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів у вигляді 100% оплати за кожну окрему партію товару на поточний рахунок Постачальника (позивача) на протязі 5-ти банківських днів з дати поставки кожної партії товару, згідно даного контракту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов’язання згідно контракту щодо оплати отриманого товару виконав частково на загальну суму 15 400,00 грн.

Таким чином станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить суму в розмірі 38 475,00 грн.

Згідно п. 8.3. контракту у випадку несвоєчасної оплати кожної партії товару, що має поставлена, Покупець (відповідач) сплачує Постачальнику (позивачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка була встановлена і діяла на період прострочення, від загальної вартості неоплаченої партії товару за кожен день прострочення оплати за даним контрактом. Позивачем нараховано відповідачу пеню на загальну суму 19 924,72 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем нараховано відповідачу три проценти річних на загальну суму 963,32 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення повністю.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Приватного підприємства „Виробничо-комерційна фірма Торговий дім „Самбір”, м. Львів, вул. Заводська, 6/9 (р/р в ЛОД АППБ „Аваль”          м. Львів, МФО 325570, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „АПК Агроінтер”, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 38/б, оф. 15 (р/р 6501 в АКБ „ТАС-Комерцбанк”, МФО 300164, ) 38 475 грн. 00 коп. основного боргу, 19 924 грн. 72 коп. пені, 963 грн.      32 коп. –3% річних, 593 грн. 63 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.  Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Суддя