ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ                РІШЕННЯ
"10" жовтня 2007 р.                                                             Справа №  02/4256
Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання  Давиденко В.Г., за участю представників:
позивача:  Лічевецький І.О. - за довіреністю,
відповідача: Сенченков І.Г., Чучупак І.М. - за довіреностями,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу
за позовом   фермерського господарства "Вікторія"
до відкритого акціонерного товариства  "Мегабанк" в особі Черкаського центрального регіонального відділення
про  визнання договору застави  недійсним,
Заявлено вимогу про визнання недійсним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України  договору застави великої рогатої худоби № 56/2005 від 29.07.2005 року, укладеного сторонами, з мотивів невідповідності його  чинному законодавству, оскільки: по-перше, зазначення  у договорі застави лише  виду тварин, що передаються у заставу, та їх кількості, без зазначення  індивідуального номеру, не дозволяє виділити предмет застави із загальної кількості худоби, що знаходиться у фермерському господарстві, тобто, що в порушення вимог статті 12 Закону України “Про заставу” та  статті 7 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та  реєстрацію  обтяжень” спірний договір застави не містить опису, який би дозволяв ідентифікувати предмет обтяження; по-друге, у договорі застави вказано, що заставою  забезпечується зобов’язання позивача з повернення кредиту в розмірі 440 000 грн., але  додатковою угодою до кредитного договору було внесено зміни та збільшено розмір зобов’язання позивача до 616 250 грн., однак відповідних змін до договору застави не було внесено, тобто, спірний договір застави не містить  розміру основного зобов’язання.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав  повністю з мотивів, викладених у позовній заяві.
Відповідач  у відзиві на позов заперечив проти вимоги позивача з мотивів її безпідставності, оскільки при заставі товарів в обороті індивідуалізація предмету застави здійснюється  шляхом зазначення  знаходження товарів у володінні заставодавця чи їх розміщення у певному місці або іншим способом, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави, що чітко вказано у оспорюваному договорі застави; також у ньому вказано, що він забезпечує виконання позивачем зобов'язання за кредитним договором та за будь-якими додатковими угодами до нього; відповідач стверджує, що  позивач не обґрунтував, яке право він захищає поданим позовом, тому відповідач  просить відмовити позивачу в  задоволенні позову.
Представники відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, посилалися на доводи і міркування, викладені у відзиві на позов,   та пояснили,  що  доводи  позивача про неможливість  ідентифікування ВРХ є надуманими,  оскільки поданими суду доказами відповідач підтверджує, що у заставу банку була передана вся наявна у господарстві на той момент худоба;  у договорі застави чітко виписані критерії цієї худоби,  а для відповідача немає значення номер худоби,  головне –це виконання позичальником своїх зобов’язань за кредитним договором та забезпечення такого виконання. Представники відповідача просять відмовити  позивачу в  позові.
У судовому засіданні оголошувалася перерва із 04.10.2007 року по 10.10.2007 року.
Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників сторін,  суд  встановив наступне.
29 липня 2005 року фермерське господарство "Вікторія" та  відкрите акціонерне товариство "Мегабанк" в особі Черкаського центрального регіонального відділення  уклали кредитний договір № 56/2005, за умовами якого відповідач надає позивачу грошові кошти в розмірі 440 000 грн. на строк з 29.07.2005 року до 28.07.2008 року, на придбання молодняка ВРХ та розрахунків з іншими діловими партнерами, а  позивач зобов'язався повернути кредит та сплатити 19% річних, на умовах,  передбачених договором.
Додатковою угодою № 4 від 22.09.2005 року сторони внесли зміни до кредитного договору № 56/2005 від 29.07.2005 року, якими збільшили суму кредиту до 616 250 грн.
Згідно пояснень представника позивача кредит отримано у  повній сумі,  використано за призначенням, станом на час розгляду даної справи кредит позивачем не повернуто, є наявна прострочена заборгованість позивача по кредиту та  процентах. Сторони не заперечили факт дійсності кредитних правовідносин за кредитним  договором  № 56/2005.
Як вбачається із матеріалів справи, в день укладення кредитного договору  - 29.07.2005 року було укладено договір застави № 56/2005, за умовами якого позивач передав  у заставу відповідачу 1103 голови великої рогатої худоби  та свиней, які знаходяться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, м. Шпола, вул. Островського, 95, для забезпечення виконання фермерським господарством "Вікторія" зобов'язання за кредитним договором № 56/2005 від 29.07.2005 року та за будь-якими додатковими угодами до нього (що іменується за текстом договору застави як основне зобов’язання).  У пункті 1.2. договору застави наведений перелік предмета застави.
Вказаний договір застави оспорюється позивачем  у даній справі.
Суд вважає доводи позивача щодо недійсності договору застави такими,  що спростовуються матеріалами справи та не відповідають  нормам закону, виходячи із наступного.
Оспорюваний договір застави укладено сторонами у відповідності до положень Закону України "Про заставу", він містить всі істотні умови, необхідні для цієї категорії договорів згідно вимог статей 3, 12 Закону України "Про заставу".
Заставою забезпечується дійсна  вимога банку, що випливає із кредитного договору № 56/2005 та із всіх укладених сторонами додаткових угод до  кредитного договору, як це вказано у пункті 1.1. договору застави.  У договорі застави  відсутня умова про необхідність обов’язкового укладення додаткової угоди до договору застави у разі укладення додаткової угоди до кредитного договору.  З огляду на викладене, суд вважає  безпідставними доводи позивача у цій частині.
Суд вважає необґрунтованими також доводи позивача щодо  невідповідності  договору застави вимогам статті 12 закону України “Про заставу” та статті 7 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та  реєстрацію  обтяжень”, оскільки у пункті 1.2. договору застави викладено опис предмета застави,  достатній для того,  щоб чітко визначити,  яка саме худоба чи свині є предметом застави і в якій кількості. У частині 2 статті 12 Закону вказано,  що опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі  (вказівка на вид заставленого майна тощо).  Опис предмета застави у оспорюваному договорі застави відповідає вимогам статті 12 ЗУ “Про заставу”.
Суд вважає,  що опис предмета застави у договорі застави № 56/2005 не суперечить також і припису статті 7 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та  реєстрацію  обтяжень”,  у якій вказано,  що у правочині, на підставі  якого або у зв’язку з яким виникає обтяження,  повинен визначатись опис предмета обтяження.
Стаття 7 вказаного закону визначає,  що обтяження є недійсним у разі відсутності опису предмета обтяження чи якщо існуючий  опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження.
Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та  реєстрацію  обтяжень” опис предмета обтяження повинен надаватися за індивідуальними ознаками, якщо предметом обтяження є окремий об’єкт. Якщо предметом обтяження є сукупність об’єктів рухомого майна,  його опис також може надаватися  за родовими ознаками.  В обох випадках опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження.
Суд вважає,  що позивач не довів і належними доказами не підтвердив неможливість  ідентифікування предмета обтяження за оспорюваним договором застави, не довів,  що існуючий опис  у пункті 1.2. договору застави не дозволяє  ідентифікувати предмет застави,  не довів,  що у когось дійсно виникли проблеми у цьому питанні;  не вказав, хто саме, за яких обставин і з яких причин не зміг ідентифікувати  вказану в описі худобу, свині, кнури.
Навпаки,  із поданих суду довідки Управління ветеринарної медицини в Шполянському районі від 13.07.2005р.,  із довідки  управління статистики від 13.07.2005р.,  Розшифровки балансу станом на 01.04.2005р., актів перевірки наявності заставного майна, поданих  відповідачем до справи,  вбачається,  що на момент  отримання кредиту та укладення  оспорюваного договору застави  державні органи,  позивач,  відповідач чітко  описували наявну у позивача худобу та розуміли,  про що саме йде мова у вказаних документах.
Згідно пункту 1 статті 203 Цивільного кодексу  України  зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.  Відповідно до  статті 215 ЦК України  підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5, 6 статті 203 ЦК України.
Судом не встановлено порушень  сторонами при укладенні оспорюваного договору застави вимог статті 12 Закону України "Про заставу" та статті 7 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", на які  посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.
Позивач не надав доказів, які підтверджували б недійсність договору, що передбачено статтею 215 ЦК України. Інших доводів щодо недійсності договору застави № 56/2005 позивач суду не надав.  Позивач не довів також порушення свого права оспорюваним договором застави.
З огляду на викладене,  суд вважає вимогу позивача про визнання договору застави недійсним безпідставною і необґрунтованою,  тобто такою,  що не підлягає до задоволення.
На підставі  ст. 49 ГПК України  судові витрати повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.
Виходячи з викладеного,  керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,  суд
У  позові відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                            А.Д. Пащенко

Рішення підписане суддею 22.10.2007 року