ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.07 р.                                                                                 Справа № 26/128пд

Постановлена у нарадчий кімнаті 12 липня 2007 р. о 15 год. 10 хв.

По справі  26/128пд

Господарський суд Донецької області  у складі судді  Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання –  Капустіні А.Б.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу

За позовом                          Державної податкової інспекції у м. Краматорську (м. Краматорськ)

До                                         Товариства з обмеженою відповідальністю „Дом-Брок” (м. Луганськ) та

Закритого акціонерного товариства „Коммунтранс” (м. Краматорськ)

За участю                     Прокуратури Донецької області (м. Донецьк)

Про                              визнання недійсним господарського зобов’язання, укладеного відповідно до договору купівлі-продажу від 14.04.05р. № 113/7.

Державна податкова інспекція у м. Краматорську (м. Краматорськ), далі за текстом „ДПІ”, звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дом-Брок” (м. Луганськ) та Закритого акціонерного товариства „Коммунтранс” (м. Краматорськ) про визнання недійсним господарського зобов’язання, укладеного відповідно до договору №113/7 від 14.04.05р. постачання нафтобітуму та стягнення з ТОВ „Дом-Брок” на користь ЗАТ „Коммунтранс” грошових коштів у сумі 65085грн. 60коп., а з ЗАТ „Коммунтранс” на користь держави вартість отриманого від ТОВ „Дом-Брок” нафтобітуму у сумі 65085грн. 60коп.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

Відповідно до договору від 14.04.2005р. № 113/7 ТОВ „Дом-Брок”, постачальник, поставив ЗАТ „Коммунтранс”, покупцю, згідно рахунку-фактури, нафтобітум, що підтверджується накладною № 71 від 15.04.05р. та податковою накладною № 82 від 15.04.05р. на суму 21629грн. 40коп., у тому числі ПДВ у сумі 3604грн. 90коп., накладною № 84 від 22.04.05р. та податковою накладною № 97 від 22.04.05р. на суму 21869грн. 10коп., у тому числі ПДВ у сумі 3644грн. 85коп., накладною № 99 від 10.05.05р. та податковою накладною № 107 від 10.05.05р. на суму 21587грн. 10коп., у тому числі ПДВ у сумі 3597грн. 85коп., у загальній сумі – 65085грн. 60коп.

Оплата за товар була проведена шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджується платіжним дорученням № 21 від 15.04.05р. на суму 21629грн. 40коп. за рахунком №7/14045 від 14.04.05р., платіжним дорученням № 25 від 22.04.05р. на суму 21869грн. 10коп. за рахунком №2/22045 від 22.04.05р., платіжним дорученням № 58 від 10.05.05р. на суму 21587грн. 10коп. за рахунком №7/10055 від 10.05.05р.

Сторонами виконано зобов’язання за договором постачання на суму 65085грн. 60коп., з них ПДВ – 10847грн.60коп.

Постановою Господарського суду Луганської області від 27.01.2006р. по справі № 8/756пн-ад, визнано недійсним запис від 27.10.2004р. № 0001447 про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ „Дом-Брок”, ідентифікаційний код 33241571 та припинено юридичну особу ТОВ „Дом-Брок”, а також встановлено, що Петроневич К.В., в наслідок омани його невідомою особою. Петроневич К.В. ніякого відношення до ТОВ „Дом-Брок” та наміру займатися господарською діяльністю від імені ТОВ „Дом-Брок” не мав, ніяких фінансово-господарських документів не підписував, податкову звітність не подавав, рахунків у банку не відкривав, Бочалову Т.А. директором не призначав.

На думку позивача, наведене є доказами того, що ТОВ „Дом-Брок” було створено з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб. Мету суперечну інтересам держави та суспільства переслідувало ТОВ „Дом-Брок”. Господарське зобов’язання підлягає визнанню недійсним за ст. 207, 208 ГК України.

Другий відповідач проти позову заперечує посилаючись на наступне.

Між відповідачами укладено договір № 113/7 від 14.04.05р. на постачання нафтобітуму  на суму 200000грн. Згідно умов договору ТОВ „Дом-Брок” поставило ЗАТ „Коммунтранс” нафтобітум на загальну суму 65085грн. 60коп., що підтверджується накладними, податковими накладними, рахунками, платіжними дорученнями. Отриманий від ТОВ „Дом-Брок” товар, ЗАТ „Коммунтранс” переробив та використав у господарській діяльності, що підтверджується актами переробки по виготовленню асфальтобетону й біндеру за квітень – липень 2005р., накладними за квітень - травень 2005р.

Постановою Господарського суду Луганської області від 27.01.2006р. по справі № 8/756пн-ад, визнано недійсним запис від 27.10.2004р. № 0001447 про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ „Дом-Брок”, ідентифікаційний код 33241571 та припинено юридичну особу ТОВ „Дом-Брок”.

Другий відповідач вважає умисел ТОВ „Дом-Брок” на укладання договору з метою, суперечною інтересам держави та суспільства, недоведеним.

ДПІ не надало належних та допустимих доказів, укладання господарського зобов’язання з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства.

Перший відповідач, заперечення на позов не представив, у судове засідання не з’явився, представника у судове засідання не направив, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у відповідності зі ст.128 КАС України,  справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів.

Прокурор Донецької області надав суду повідомлення від 29.05.07р. № 05/1-08-07 про вступ прокурора у розгляд справи. Позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Краматорську (м. Краматорськ) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дом-Брок” (м. Луганськ) та Закритого акціонерного товариства „Коммунтранс” (м. Краматорськ) про визнання недійсним господарського зобов’язання, укладеного відповідно до договору купівлі-продажу від 14.04.05р. № 113/7 підтримав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, та заслухавши пояснення представників позивача та першого відповідача, суд –

ВСТАНОВИВ:

14.04.2005 року між відповідачами укладено Договір № 113/7, відповідно якого ТОВ „Дом-Брок” зобов’язане поставити ЗАТ „Коммунтранс” нафтобітум, згідно рахунку-фактури, а ЗАТ „Коммунтранс” прийняти та оплатити товар. Загальна сума договору складає 200000грн.

На виконання зазначеного договору ТОВ „Дом-Брок” поставило: 15,34тн. нафтобітуму, що підтверджується накладною № 71 від 15.04.05р. та податковою накладною № 82 від 15.04.05р. на суму 21629грн. 40коп., у тому числі ПДВ у сумі 3604грн. 90коп., 15,51тн. нафтобітуму, що підтверджується накладною № 84 від 22.04.05р. та податковою накладною № 97 від 22.04.05р. на суму 21869грн. 10коп., у тому числі ПДВ у сумі 3644грн. 85коп., 15,31тн. нафтобітуму, що підтверджується, накладною № 99 від 10.05.05р. та податковою накладною № 107 від 10.05.05р. на суму 21587грн. 10коп., у тому числі ПДВ у сумі 3597грн. 85коп., у загальній сумі – 65085грн. 60коп.

Виконання договору з боку ЗАТ „Коммунтранс” було проведено шляхом безготівкових розрахунків, що підтверджується платіжним дорученням № 21 від 15.04.05р. на суму 21629грн. 40коп. за рахунком №7/14045 від 14.04.05р., платіжним дорученням № 25 від 22.04.05р. на суму 21869грн. 10коп. за рахунком №2/22045 від 22.04.05р., платіжним дорученням № 58 від 10.05.05р. на суму 21587грн. 10коп. за рахунком №7/10055 від 10.05.05р.

Другим відповідачем у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні, підтверджено факт отримання товару та виконання умов договору обома сторонами на суму 65085грн. 60коп.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що договір постачання нафтобітуму, укладений між відповідачами 14.04.05р., виконано на суму 65085грн. 60коп. у тому числі ПДВ у сумі 10847грн.60коп.

Другим відповідачем підтверджено, що постачання товару та його оплата, по наведеним вище документам, здійснювалась саме на виконання цього договору.

Статтею 207 Господарського кодексу України визначено, що  господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання господарських зобов’язань  недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання господарського зобов’язання недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту господарського зобов’язання вимогам закону; додержання встановленої форми господарського зобов’язання; правоздатність сторін за господарським зобов’язання; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними умовами для визнання господарського зобов’язання  недійсним відповідно до статті 207 господарського кодексу України є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків.

До угод, що підпадають під ознаки зазначеної статті, належать, зокрема, угоди, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами,  на придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обіг яких обмежено, на приховування підприємствами, установами, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів або використання майна, що знаходиться у їх власності (користуванні), на шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського зобов’язання, якою із сторін і в якій мірі виконано господарське зобов’язання, а також вину сторін у формі умислу.

Наявність умислу у сторін (сторони) господарського зобов’язання означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного господарського зобов’язання і суперечність його меті інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової або іншої фізичної особи, що підписала договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження. За відсутності таких повноважень наявність умислу у юридичної особи не може вважатися встановленою.

ДПІ посилається на те, що спірне господарське зобов’язання укладено з метою приховування доходів від оподаткування, зазначену мету переслідувало ТОВ „Дом-Брок”.

У підтвердження того, що спірний договір з боку ТОВ „Дом-Брок” укладено з метою, суперечною інтересам держави та суспільства, позивач посилається на Постанову Господарського суду Луганської області від 27.01.2006р. по справі № 8/756пн-ад, відповідно до якої, визнано недійсним запис від 27.10.2004р. № 0001447 про державну реєстрацію юридичної особи та припинено юридичну особу ТОВ „Дом-Брок”, ідентифікаційний код 33241571.

Даною постановою встановлено, що засновник ТОВ „Дом-Брок” Петроневич К.В., в наслідок омани його невідомим Олегом, зареєстрував підприємство, але після реєстрації підприємства у державного реєстратора, відмовився від подальшої реєстрації в інших державних установах та передав Олегу всі статутні документи для зміни засновника. Ніякого відношення до ТОВ „Дом-Брок” та наміру займатися господарською діяльністю від імені ТОВ „Дом-Брок” він не мав, ніяких фінансово-господарських документів не підписував, податкову звітність не подавав, рахунків у банку не відкривав, Бочалову Т.А. директором не призначав.

29.11.04р. державним реєстратором виконавчого комітету Луганської міської ради внесено запис про проведення реєстраційної зміни керівника ТОВ „Дом-Брок”, новим керівником призначено Бочалову Т.А.

З даного рішення вбачається, що предметом дослідження у даній справі є порушення вимог чинного законодавства, під час реєстрації ТОВ „Дом-Брок”, а не наявність протиправного умислу при укладенні спірного господарського зобов’язання, що мало місце під час підприємницької діяльності суб'єкта підприємницької діяльності. Таким чином, даним рішенням не встановлено, що спірне господарське зобов’язання укладене сторонами або будь-якою зі сторін з метою приховування доходів від оподаткування.

Згідно зі ст. 72 КАС України, обставини, встановлені рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У рішенні суду відсутні обставини, встановлені у підтвердження того, що, укладаючи спірне господарське зобов’язання, сторони діяли з метою, яка суперечила інтересам держави та суспільства.

Факт створення підприємства з порушенням вимог закону  не можна ототожнювати з умислом при укладенні конкретного договору. Один лише факт визнання статуту, свідоцтва платника ПДВ, недійсним за рішенням суду, яке набрало чинності, або визнання недійсним запису про державну реєстрацію, без встановлення в судовому процесі обставин щодо стану виконання підприємством конституційного обов’язку сплачувати податки встановлені законом, за результатами господарської діяльності в цілому та по конкретній цивільно-правової угоди, зокрема не може бути достатньою підставою для визнання такого господарського зобов’язання недійсним з підстав, передбачених ст. 207 ГК України.

Інших доказів в обґрунтування, того, що господарське зобов’язання укладено ТОВ „Дом-Брок” з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства, суду не надано.

Доказів несплати податків ТОВ „Дом-Брок” по спірній угоді суду також ненадано.

Відповідно до ст.ст. 70, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а господарський суд повинен виходити з принципу змагальності сторін та належності та допустимості доказів.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Належних та допустимих доказів нарахування ТОВ „Дом-Брок” податкових зобов’язань з податку на прибуток та з податку на додану вартість за спірним господарським зобов’язанням, а саме рішення відповідного податкового органу, а також доказів встановлення вини осіб та притягнення осіб до встановленої відповідальності, а саме обвинувачувальний вирок суду, який набрав чинності, доказів несплати податків ТОВ „Дом-Брок” по спірній угоді суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Краматорську (м. Краматорськ) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дом-Брок” (м. Луганськ) та Закритого акціонерного товариства „Коммунтранс” (м. Краматорськ) за участю Прокуратури Донецької області (м. Донецьк) про визнання недійсним господарського зобов’язання, укладеного відповідно до договору №113/7 від 14.04.05р. постачання нафтобітуму та стягнення з ТОВ „Дом-Брок” на користь ЗАТ „Коммунтранс” грошових коштів у сумі 65085грн. 60коп., а з ЗАТ „Коммунтранс” на користь держави вартість отриманого від ТОВ „Дом-Брок” нафтобітуму у сумі 65085грн. 60коп., задоволенню не підлягають.

З урахуванням вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене та, керуючись ст. 207, 208 Господарським кодексом України,

ст. ст. 7 –12, 69-72, 94, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями   Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Державної податкової інспекції у м. Краматорську (м. Краматорськ) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дом-Брок” (м. Луганськ) та Закритого акціонерного товариства „Коммунтранс” (м. Краматорськ) про визнання недійсним господарського зобов’язання, укладеного відповідно до договору №113/7 від 14.04.05р. постачання нафтобітуму та стягнення з ТОВ „Дом-Брок” на користь ЗАТ „Коммунтранс” грошових коштів у сумі 65085грн. 60коп., а з ЗАТ „Коммунтранс” на користь держави вартості отриманого від ТОВ „Дом-Брок” нафтобітуму у сумі 65085грн. 60коп. відмовити.

Зазначена постанова  може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано  17 липня  2007 р.

Суддя