Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" жовтня 2007 р.                                                       Справа № 1/2369

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді Сичової О.П.

судді

судді

за участю представників сторін

від позивача Дзядевич С.С. - директор; Ейсмонт С.П. - представник за довіреністю;

від відповідача Крижня В.А. - директор; Олексіюк О.В. - представник за довіреністю;

третіх осіб

прокурора

розглянув справу за позовом Приватного малого підприємства "Алтос" (м.Житомир)

до Державного підприємства "Коростишівський спиртовий завод" Концерну "Укрспирт" (м. Коростишів)

про стягнення 24511,90 грн.

Позивачем подано позов про стягнення на його користь з відповідача 8042,61грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 15736,36грн. штрафу та 732,93грн. пені.

Представники позивача позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги заперечує в частині стягнення визначених позивачем сум пені та інфляційних та повністю заперечує відносно стягнення суми штрафу, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

Крім того, представниками позивача в судовому засіданні було повідомлено про погашення основного боргу в розмірі 7868,18грн. та як доказ надано копію платіжного доручення №418 від 27.09.07.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.06 між ПМП "Алтос" (позивачем) та Державним підприємством „Коростишівський спиртовий комбінат" (відповідачем) було укладено договір постачання №20 (далі по тексту - договір)(а.с. 7).

Пунктом 3.1. сторони визначили, що покупець (відповідач) зобов'язується в строки, передбачені додатковою угодою сторін, зробити передплату на розрахунковий рахунок постачальника (позивача) в розмірі 100% від вартості замовленого товару, згідно отриманих рахунків - фактур.

В порушення договірних зобов'язань ДП „Коростишівський спиртовий комбінат" платіжним дорученням №562 від 13.11.2006р. здійснив передплату лише в сумі 3120(Три тисячі сто двадцять) грн.

На підставі п.1.1.  та п.1.2. договору, відповідач, за видатковою накладною за №РН-0000107 від 15.11.2006 р. по довіреності серії ЯМЧ № 644854 від 13.11.2006 р. через Рудюка Петра Васильовича, отримав матеріали (далі по тексту - товар) на загальну суму 10988 (Десять тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) грн.18 коп.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що за домовленістю сторін термін оплати може бути відстрочено до 5 (п'яти) банківських днів з дня отримання товару.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували б факт укладання додаткової угоди (що визначалося п.3.1. договору) та факту досягнення домовленості між сторонами про відстрочення терміну оплати товару (п. 3.2. договору).

За таких обставин, господарський суд погоджується з доводами відповідача про застосування ч. 2 ст. 530 ЦК України, тобто, про обов'язок останнього оплатити товар у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Вимога про оплату товару була отримана відповідачем 15 червня 2007 року. Отже, строк оплати товару настав 22 червня 2007 року.

На момент звернення з позовною заяви сума основного боргу становить 7868грн.18 коп.

Однак, після порушення провадження у справі відповідач платіжним дорученням №418 від 27.09.07 сплатив основну суму боргу в розмірі 7868,18грн..

Пунктом 4.3 договору передбачена відповідальність покупця за прострочення оплати за Договором у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлює, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96 р. №543/96-ВР із змінами і доповненнями, встановлює, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищевказаного Закону розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, обґрунтована сума пені становить 332,35грн., яка має обчислюватись з 23.09.07 по 26.09.07, що складає 96 календарних днів:

7868,18грн.*0,0044%(8% * 2 / 365 днів) * 96 днів = 332,35грн.

Також, пунктом 4.4. договору передбачена відповідальність покупця за порушення строку оплати за договором у вигляді штрафу на користь постачальника у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день простроченого платежу.

Проте, на думку господарського суду відповідальність, передбачена п. 4.4 Договору, не відповідає поняттю штрафу, оскільки згідно ч. 2 ст.  549 Цивільного кодексу України  під штрафом розуміється єдиноразовий платіж, обчислений у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Разом з тим відповідальність, передбачена п. 4.4 договору, відповідає законодавчому визначенню пені (згідно ч. З ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання).

Таким чином, застосування п.4.4. договору є необґрунтованим, у зв'язку з чим у стягненні штрафу в сумі 15736,36грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який порушив грошове зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача, який не заперечується боржником, сума інфляційних нарахувань становить 174,43грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що за звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про  задоволення позовних вимог частково, а саме щодо стягнення 332,35грн. пені та 174,43грн. інфляційних витрат.

В частині стягнення 7868,18грн. боргу провадження слід припинити за відсутністю предмету спору, а в частині стягнення 400,58грн. пені та 15736,36грн. штрафу в позові слід відмовити.

Керуючись ст. 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст. ст.  82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства „Коростишівський спиртовий комбінат" (ідент. код 00374634) м.Коростишів Житомирська обл., вул. Гвардійська, 46 на користь Приватного малого підприємства „Алтос" (ідент. код 20427999) м. Житомир, вул.Мануільського, буд. 84, кв.4

- 332,35грн. пені;

- 174,43грн. інфляційних витрат;

- 102грн. витрат по сплаті державного мита;

- 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 400,58грн. пені та 15736,36грн. штрафу.

4. Провадження припинити в частині стягнення 7868,18грн. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                       Сичова О.П.

Дата підписання: 29.10.07.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу