ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007 р.
№ 11/253

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючого
суддів:
Кочерової Н.О.
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну скаргу
приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об’єднання "ТАТА"

на постанову
від 28.08.2007
Луганського апеляційного господарського суду

у справі
№ 11/253 господарського суду Луганської області

за позовом
приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об’єднання "ТАТА"

до
про
державного підприємства "Луганськвугілля"
стягнення 14 429,78 грн.

за участю представників сторін:

від позивача     Куліков К.А. дов. № 6 від 01.12.2005

від відповідача Безуглий С.В. дов. 03/5-633, Чернишов В.О. дов. № 03/5-632 від 25.12.06

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2007 приватне підприємство "Наукове промислово-комерційне об’єднання "ТАТА" звернулось до господарського суду з позовом до державного підприємства "Луганськвугілля" про стягнення 10 549,49 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу, не сплачену відповідачем за рішенням господарського суду Луганської області від 12.11.2001 у справі № 18/362 та від 14.06.2006 у справі № 3/187, а також 3 880,29 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що рішенням господарського суду Луганської області від 01.11.2001 у справі № 18/362 з ДП "Шахта "Латугінська" ДП ДХК "Луганськвугілля" на користь ПФ "Тата" були стягнуті грошові кошти у загальній сумі 85 927,08 грн. На виконання вказаного рішення суду позивачеві був виданий наказ, який не виконаний. Рішенням господарського суду Луганської області від 14.06.2006 у справі № 3/187 з відповідача на користь позивача стягнуто інфляційні нарахування на суму боргу відповідача за попереднім рішенням суду у розмірі 28 184,08 грн., 3% річних у розмірі 8 023 грн., витрати зі сплати державного мита у розмірі 262,07 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн., а всього 36 587,15 грн.

В липні 2007 року позивач зменшив суму позовних вимог і просив стягнути з відповідача 14 429,78 грн., з яких 10 549,49 грн. інфляційних нарахувань та 3 880,29 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.07.2007 (суддя Москаленко М.О.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з державного підприємства "Луганськвугілля" інфляційні нарахування на суму боргу в сумі 10 549,49 грн. та 3% річних в сумі 3 880,29 грн.

Задовольняючи позов, господарський суд виходив з того, що розрахунок інфляційних та річних зроблений позивачем з урахуванням вимог чинного законодавства та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Щодо пропуску позивачем строку позовної давності зазначав, що позов про стягнення інфляційних і річних за період з квітня 2006 року по квітень 2007 року подано позивачем 18.05.2007, тобто в межах встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 (судді: Семендяєва І.В. –головуючий, Бойченко К.І., Єжова С.С.) рішення змінено.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з державного підприємства "Луганськвугілля" інфляційні нарахування в сумі 8 160,78 грн., 3% річних в сумі 2 690 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Змінюючи рішення господарського суду та задовольняючи позов частково, апеляційний господарський суд виходив з того, що позивач неправомірно завищив суму грошового зобов’язання, включивши до нього, крім суми основного боргу, ще суму державного мита та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В касаційній скарзі приватне підприємство "Наукове промислово-комерційне об’єднання "ТАТА" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та залишити в силі рішення господарського суду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В даному випадку спірні правовідносини виникли на підставі ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, що прострочив грошове зобов’язання (у зв’язку з невиконанням рішення суду) повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Як встановлено господарськими судами і вбачається з матеріалів  справи, рішенням господарським судом Луганської області у справі № 18/362 від 01.11.01 з ДВАТ “Шахта "Лутугінська" ДП ДХК "Луганськвугілля" на користь ПФ "ТАТА" стягнуто борг в сумі  85 008 грн. за простим векселем № 57 від 22.12.00, витрати на державне мито в сумі 850,08 грн. та                   на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 69 грн.

На виконання вказаного рішення позивачу у справі видано наказ за яким 23.11.01 було відкрите виконавче провадження, а постановою Державної виконавчої служби від 23.11.01 № 1/530 зупинено виконавче провадження у зв’язку з порушенням щодо боржника справи про банкрутство. Сума боргу за наказом господарського суду відповідачем сплачена не була.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.06.06 у справі № 3/187 встановлений факт правонаступництва позивача у даній справі прав та обов’язків ПФ "ТАТА" та відповідача у даній справі прав та обов’язків ДВАТ "Шахта "Лутугінська" ДП ДХК "Луганськвугілля". Стягнуто з відповідача - ДП "Луганськвугілля" на користь позивача ПП "НПКО "ТАТА" інфляційні нарахування у сумі 28 184,08 грн. на суму боргу відповідача за попереднім рішенням суду за період квітень 2006 року - квітень 2007 року (включно), 3% річних в сумі 8 023 грн. за період з 10.04.06 по 25.06.06 та з 26.06.06 по 01.05.07, витрати зі сплати державного мита у  розмірі 262,07 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. На час звернення позивача до суду з позовом по даній справі - 18.05.07,  сума боргу у розмірі 85 008 грн. відповідачем сплачена не була.

Діюче законодавство не пов’язує припинення зобов’язання з наявністю судового рішення чи відкриттю провадження по його примусовому виконанню.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов’язки, в тому числі передбачені статтею 625 ЦК України (ст.214 ЦК УРСР) оскільки остання передбачає, що боржник який прострочив грошове зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних є обґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний господарський суд підставно задовольнив позов приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об’єднання "ТАТА" в частині стягнення інфляційних нарахувань за період з квітня 2006 року по квітень 2007 року в сумі 8 160,78 грн. та 3% річних в сумі 2 690 грн., та обґрунтовано відмовив в позові в іншій частині, враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України, відповідно до якої грошовим зобов’язанням є сума боргу, яка виникла на підставі зобов’язальних відносин, а не всі грошові суми, які підлягають стягненню за рішенням суду з боржника на користь кредитора.

За таких обставин, прийнята у справі постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, підстав для її скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційною інстанцією норм ст.ст. 1, 2, 91, 94 ГПК України, яка прийняла апеляційну скаргу відокремленого підрозділу "Шахта "Латугінська" ДП "Луганськвугілля", подану ні від імені юридичної особи, а її відокремленим підрозділом, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи (а.с. 56) є довіреність № 03/5-578 від 06.12.2006 відповідно до якої Державне підприємство "Луганськвугілля" уповноважило директора відокремленого підрозділу "Шахта "Латугінська" Державного підприємства "Луганськвугілля" вчиняти дії від імені ДП "Лугансьвугілля" в судах усіх юрисдикцій, органах державної влади і місцевого самоврядування, органах державної виконавчої служби, інших підприємствах, установах організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об’єднання "ТАТА" залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 у справі № 11/253 без змін.

Головуючий                                                                 Н.Кочерова

Судді:                                                                             В.Рибак

М.Черкащенко