ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

22.10.07р.

Справа № А37/377-07

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ІНЕКС", м. Дніпропетровськ

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська

про  визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 16.02.2007 р., № /0 від 16.02.207 р., № /1 від 13.03.2007 р., №/1 від 13.03.2007 р., № /2 від 16.05.2007 р., № /2 від 16.05.2007 р.

Суддя Кеся Н.Б..

Представники:

Від позивача:        Потаповський С.Й. паспорт серія АЕ 381168 вид  Красногвардійським РВ УМВС  України в Дніпропетровській області

Від відповідача:   Тубольцева О.В. дов № 753/10/10-039 від 15.01.2007 року

Від відповідача:   Самелюк О.Ю. дов № 44663/10/10-048 від 15.10.2007 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „ФІРМА ІНЕКС” (далі –Позивач) звернулося до  Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (далі –Відповідач) та просить суд визнати нечинними  та скасувати податкові повідомлення -  рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська  від 16.02.2007 року № /0, № /0, від 13.03.2007 року № /1, /1, від 16.05.2007 року № /2, /2, від 01.08.2007 року № /3, /3, якими  Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ІНЕКС"  визначено суму податкового зобов’язання 46497 грн. та штрафних (фінансових)  санкцій –2324,85 грн., а також зменшено суму бюджетного відшкодування  з податку на додану вартість  в розмірі 3514 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно зменшив суму бюджетного відшкодування ПДВ та донарахував цей податок до сплати, мотивуючи тим, що позивач не сплатив суму ПДВ при імпорті товару, що не відповідає дійсності. При проходження митної процедури усі належні платежі від імені позивача здійснив його митний брокер, що підтверджено митним органом в вантажно-митній декларації.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що Закон України „Про податок на додану вартість” вимагає сплату ПДВ безпосередньо платником цього податку. Відповідач не заперечує проти факту сплати ПДВ за спірними операціями, однак оскільки  це зроблено не позивачем безпосередньо, цю сплату відповідач не приймає як належну відповідно до вимог Закону.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши  пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

На підставі акту від 16.02.2007 року № 152/32-021 „Про результати документальної невиїзної (камеральної) перевірки податкової декларації з податку на додану вартість” та результатів адміністративного оскарження  відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.02.2007 року № /0, від 13.03.207 р. №/1 та від 16.05.2007 р. № /2 , якими зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2006року на суму 3515,00 грн. та податкові повідомлення-рішення від 16.02.2007 року № /0, від 13.03.207 р. №/1 та від 16.05.2007 р. № /2, якими донарахована сума податкового зобов’язання з ПДВ в сумі 46497 грн. та  штрафні санкції на суму 2324,85 грн.

Прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень пов’язується з наступними обставинами, викладеними в акті перевірки.

Сума бюджетного відшкодування ПДВ згідно розрахунку позивача з бюджетного відшкодування за грудень 2006 року складає 3514 грн.

Причиною заявлення суми бюджетного відшкодування є експортні операції (міжнародні перевезення) та придбання ТМЦ  у листопаді 2006 року для подальшої реалізації, (імпортовано скло віконне прокатне біле необроблене, неармоване в листах 12480,48 кв.м., експортер Фірма „Талек Алекберогли”, Азербайджан).

В ході перевірки вантажно-митної декларації (ВМД) від 29.11.2006 р. № 110000001/6/143683, з якою пов’язується спірне бюджетне відшкодування, було встановлено, що особа, відповідальна за фінансове врегулювання  є ТОВ „ФІРМА ІНЕКС”, а декларантом виступило ТОВ „Анкор Плюс”. Згідно з даною ВМД податок на додану вартість за імпортований товар складає 50011,47 грн.

Згідно пункту 10.5 статті 10 Закону України „Про податок на додану вартість” суми податку, нараховані митним органом, підлягають зарахуванню платником податку безпосередньо на рахунок державного бюджету (державного казначейства). При ввезенні товару на митну територію України платником є особа, яка імпортує такі товари, у даному випадку - ТОВ „ФІРМА ІНЕКС”.

При перевірці платіжних документів, які підтверджують факт сплати податку на додану вартість, відповідачем було встановлено, що ТОВ „ФІРМА ІНЕКС” згідно платіжного доручення від 28.11.2006 р. № 408 перерахувало декларанту ТОВ „Анкор Плюс” 83300,00 грн. з призначенням платежу: митні платежі, згідно рахунка № Д2/1/26 від 27.11.2006 року без ПДВ. ТОВ „Анкор плюс” знаходиться на спрощеній системи оподаткування за ставкою 10% та не є платником ПДВ.

У зв’язку з цим в акті перевірки зазначається, що в порушення п/п. 7.4.1 та 7.4.5 п.7.4 ст.7 та п.10.5 ст.10 Закону України „Про податок на додану вартість” ТОВ „ФІРМА ІНЕКС” завищило податковий кредит, оскільки включило до його складу суму ПДВ згідно митної декларації в розмірі 50011,00 грн., фактично не сплачену до бюджету та безпідставно заявило бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 3514,00 грн.

В ході судового засідання було встановлено, що  ТОВ „ФІРМА ІНЕКС” уклала з підприємством ТОВ „Анкор Плюс” договір №Д2/1 від 20.09.2006 року щодо митного оформлення товарів, переміщених замовником через митницю України. В пп.2.1.4,2.2.2 цього договору зазначено, що  виконавець сплачує усі митні платежі за рахунок коштів замовника. Платіжним дорученням від  28.11.2006 року №408 ТОВ „ФІРМА ІНЕКС” перерахувала декларанту ТОВ „Анкор плюс” кошти у розмірі 83300,00 грн. із зазначенням призначення платежу: митні платежі, відповідно рахунку №Д2/1/26 від 27.11.2006 року без ПДВ.

Оглянутий в судовому засіданні оригінал вантажно-митної декларації від 29.11.2006 року №110000001/6/143683, копія якої залучена до матеріалів справи, свідчить про те, що митні платежі, у тому числі ПДВ –на суму 5011,47грн., сплачено, що підтверджується відміткою Дніпропетровської митниці. Декларантом за цією вантажно-митною декларацією є ТОВ „Анкор Плюс”, яке на підставі договору доручення № Д2/1 від 20.09.2006 року здійснює митне оформлення товару та здійснює митні платежі. Крім того, завірена з боку ТОВ „Анкор плюс” копія платіжного доручення від 20.11.2006року №397F та банківська виписка з рахунку останнього свідчать про перерахування  спірної суми ПДВ до Державного бюджету України через рахунок органу Державного Казначейства України.

Рахунки №Д2/26 від 27.11.2006 року, банківська виписка від 28.11.2006 року та акт №2 здачі-прийому робіт (послуг) від 29.11.2006 року свідчать про те, що  позивач перерахував усі належні платежі для митного оформлення товарі на користь ТОВ „Анкор  плюс”.

Враховуючи викладені фактичні обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Статтею 47 Митного кодексу України передбачено митне декларування товару на підставі договору. Відповідно до п.„ж” Положення про діяльність підприємств, що здійснюють декларування на підставі договору, затвердженого  наказом Державної митної служби України від 22.07.1997 року № 340,  підприємство, що здійснює декларування на підставі договору, має право від свого імені за рахунок і за дорученням власника вантажу самостійно здійснювати операції в галузі митної справи в тому числі сплачувати митні платежі, встановлені для задекларованих товарів, якщо це передбачено угодою підприємства, що здійснює декларування на підставі договору, з власником вантажу.

Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що чинне податкове законодавство дозволяє платнику податку при митному оформленні товару сплачувати ПДВ через іншу особу на підставі договору.

Посилання відповідача на п.10.5 ст.10 Закону України „Про податок на додану вартість” суд вважає помилковим, оскільки суть цієї норми полягає в призначенні платежів, які нараховуються митним органом.

Згідно з п.2.1 Порядку здійснення митною службою контролю за сплатою платниками податку на додану вартість та акцизного збору, які справляються при ввезенні (пересиланні) товарів та інших предметів на митну територію України, затвердженого наказом  Державної митної служби України від 16.03.2001 року №109/188, контроль  за   своєчасністю,   достовірністю,   повнотою визначення податкових зобов'язань та за сплатою платниками податків, які справляються при ввезенні (пересиланні) товарів на митну територію України, здійснюється митними органами.

У зв’язку з цим суд вважає безпідставними висновки відповідача, які не враховують результатів митного контролю з боку митниці, якою засвідчено сплату усіх митних платежів, у тому числі ПДВ,  за спірними операціями.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно  включив до податкового кредиту  суму ПДВ в розмірі 50011,47 грн. та до  відшкодування з бюджету  ПДВ у сумі 3514,00 грн., оскільки зазначену суму сплачено до Державного бюджету України. У зв’язку з цим спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем неправомірно, що є підставою для задоволення позову.

Керуючись ст. 94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати  нечинними  та скасувати податкові повідомлення -  рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська  від 16.02.2007 року № /0, № /0, від 13.03.2007 року № /1, /1, від 16.05.2007 року № /2, /2, від 01.08.2007 року № /3, /3, якими  Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ІНЕКС"  визначено суму податкового зобов’язання 46497 грн. та штрафних (фінансових)  санкцій –2324,85 грн., а також зменшено суму бюджетного відшкодування  з податку на додану вартість  в розмірі 3514грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                  Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 05.11.2007року