СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.07                                                                                 Справа № 6/591

Суддя  Василенко Т.А.,   розглянувши матеріали за позовом

Луганського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах в інтересах держави в особі Підприємства Перевальської  виправної колонії №15 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області, м. Перевальськ Луганської області

до Державного підприємства «Ровенькиантрацит», м. Ровеньки Луганської області

про стягнення 18 000  грн. 00 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Сушняк Н.О., дов. № 3  від 02.01.07,

від відповідача –Ушакова О.М., дов. № 1-3/3д-92 від 29.12.06,

від прокурора –Кострицька М.В.;

в с т а н о в и в:

Суть спору:   заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу у сумі 18 000 грн. 00 коп.

Відповідач  надав до суду відзив на позовну заяву від 31.10.07 за яким проти позову заперечує та зокрема вказує на те, що за договором № 133-05-7/15-1439 від 20.12.05 позивач дійсно поставив відповідачу таль електричну  на загальну суму 18 000 грн. 00 коп. Але відповідно до накладних №107,  №25  від 04.04.05 та інших відповідач поставляв позивачу шлакоблок та канат та погасив вказану суму заборгованості. Окрім цього, між сторонами у справі було підписано залік заборгованості, у зв’язку з чим за даними відповідача він не має заборгованості перед позивачем.

Позивач з доводами відповідача не погодився та надав відповідні пояснення.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання тричі не з’явився, справа розглядається у порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, додатково надані  матеріали, вислухавши представників сторін,  суд прийшов до наступного.

20.12.2005. між ПВК №15 (позивач у справі)  та ДП «Ровенькиантрацит»в особі ВП «Шахта №81 Київська»(відповідач у справі) був укладений договір № 133-05-7, за умовами якого  позивач - “Продавець” зобов’язався поставити, а відповідач –«Покупець»прийняти та оплатити продукцію у строки та порядку, визначених договором.

Розділом 2 договору передбачено, що ціна договору складає 18 000 грн. 00 коп., форма оплати –передплата.

На виконання умов вказаного договору, позивач поставив відповідачу  електричну сталь на загальну суму 18 000 грн. 00 коп., що підтверджується накладною №14 від 12.01.06 та іншими матеріалами справи, а також підтверджено відповідачем.

Оскільки відповідач отриману продукцію не оплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом, за яким просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 18 000 грн. 00 коп.

Прокурор позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві та наведених вище.

Оцінивши матеріали справи та доводи позивача у  їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з цим, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Як було вказано вище, між сторонами у справі  20.12.2005. був укладений договір № 133-05-7, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу відповідну продукцію на суму 18 000 грн. 00 коп., що підтверджено матеріалами справи та визнано сторонами.

Під час розгляду справи було встановлено, що  між сторонами у справі у 2005 році також було підписано ще 2 договори на поставку відповідного товару - № 38-05 від 03.04.05, за умовами якого відповідач поставляє, а позивач оплачує відповідну продукцію та  № 39-05 від 05.04.05  за умовами якого позивач поставляє, а відповідач оплачує товар.

За доводами відповідача –на виконання усіх трьох договорів він поставляв позивачу канат, шлакоблок та інші товари, у зв’язку з чим сторонами проводилося списання кредиторської та дебіторської заборгованості.

Але при огляді наданих відповідачем документів, суд не вбачає, що вказаний останнім товар передався саме на погашення заборгованості за договором №133-05-7.

Також при огляді угоди  про проведення без банківського заліку від 28.02.06 підписаного сторонами у справі встановлено, що вказаний залік був проведений згідно договорів №№ 133-05-7/15-1439гп, № 39-05 від 05.04.05 та № 38-05 від 03.04.05 на суму 20 995 грн. 20 коп. Разом з тим вказаною угодою не визначено, яка саме заборгованість та з чого боку  була прийнята до заліку за кожним конкретно договором. Окрім цього, при огляді оригіналу вказаного документу, наданого до суду відповідачем, на документі вбачаються виправлення в тому числі і в сумі заліку –20 995 грн. 20 коп. За поясненнями позивача у нього такий документ відсутній.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона  повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

У даному випадку  відповідачем не доведено суду, що ним була погашена заборгованість перед позивачем саме за договором № 133-05-7 від 20.12.2005.

Як було вказано вище,  форма оплати за договором –передплата, але даний порядок сторонами дотриманий не був, тобто відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником  обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У даному випадку  позивач може виступати як кредитор, а відповідач як боржник.

Як свідчать матеріали справи, позивачем відповідачу був направлений лист –вимога № 6/2908 від 24.09.07.  (реєстр поштових відправлень від 25.09.07) з пропозицією щодо оплати 18000 грн. 00 коп. боргу за договором № 133-05 від 20.12.05, який відповідачем залишений без відповіді.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи, позов слід задовольнити з віднесенням судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530 ЦК України та керуючись ст.ст. 44,49,82,84,85  Господарського   процесуального   кодексу  України, суд

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Ровенькиантрацит», м. Ровеньки Луганської області, вул. Комуністична, 6. код 32320704, на користь:

- Підприємства Перевальської виправної колонії №15 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області, м. Перевальськ Луганської області, вул. Тевелєва, 1, код 08680336 заборгованість у сумі 18 000 грн. 00 коп.

- Державного бюджету України: витрати по держмиту у сумі 180 грн. 00 коп. , рахунок: 0006, банк: ГУДКУ в Луганській області, одержувач: УДК у м. Луганську ГУ ДКУ у

Луганській області, МФО: 804013, ОКПО: 24046582, код бюджетної класифікації: 22090200,

символ звітності банку: 095 та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. на рахунок № 0006, банк: ГУДКУ в Луганській області , одержувач : УДК у м. Луганську, МФО 804013, ОКПО: 24046582, код бюджетної класифікації: 22050000; символ звітності банку: 259, видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення – 04.12.2007.

Суддя                                                                                                      Т.А.Василенко

Помічник судді                                                                                 Т.В.Шкуть