ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"11" вересня 2007 р.                                                            Справа №15/523-НА

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Добряк" м. Хмельницький

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

про скасування податкового повідомлення-рішення №/0/4555 від 25.05.07 р.

Суддя  Муха М.Є.

Секретар судового засідання Капустян А.В.

Представники сторін:

від позивача                   Кушнір В.А. –за довіреністю б/н від 25.08.2007р.

від відповідача              Майстер І.П. –за довіреністю №24980/9/10 від 06.07.2007р.

Слободенюк Ю.І. –за довіреністю №29971/9/10 від 16.08.2007р.

У судовому    засіданні  згідно  ч.3 ст.160 КАСУ  проголошено  вступну  і  резолютивну частини постанови.

Суть спору

Позивач у позовній заяві та його представник в судовому засіданні наполягають на задоволенні позовних вимог. Просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення №/0/4555 від 25.05.2007р. Посилається на те, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства. В підтвердження своїх доводів наголошує, що у акті перевірки відповідачем було зроблено висновок про те, що позивачем було завищено суму ПДВ заявлену до відшкодування з бюджету за травень 2005р. по операціях з його контрагентом - ТОВ „Олеандр”, оскільки не було можливо підтвердити правомірність формування від’ємного значення ПДВ, заявленого до відшкодування з бюджету за травень 2005р. через припинення ТОВ „Олеандр” як юридичної особи за рішенням суду. Даний висновок відповідача позивач вважає безпідставним, з врахуванням того, що законність та правильність віднесення вказаних сум до складу податкового кредиту по сплаті ПДВ при перевірці була підтверджена належним чином оформленою відповідно до п. 7.2.1. Закону України „Про податок на додану вартість” податковою накладною №1295 від 30.05.05р. Також зауважує, що при проведенні перевірки відповідачу, на підтвердження проведення господарських операцій були надані договір №70/22 від 12.05.05 року про те, що ТОВ „Олеандр” - продавець, ТОВ „Добряк” –покупець; накладна № 1295 від 30.05.05р. на отримання товару від ТОВ „Олеандр”. Наголошує, що при здійсненні господарських операцій з ТОВ „Олеандр” ТОВ „Добряк” було вжито всіх доступних та законних заходів щодо встановлення повноважень осіб, які представляли інтереси ТОВ „Олеандр” (посвідчення особи, статутні документи, доручення, відтиск печатки). Звертає увагу суду на те, що правочини, на підставі яких здійснювались господарські відносини з ТОВ „Олеандр” ніким визнані недійсними не були. По вказаних правочинах позивачем було повністю проведено розрахунки з ТОВ „Олеандр” жодних скарг з боку останнього з приводу виконання позивачем своїх зобов'язань не було. Зазначає, що відповідно до п.2 ст.104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, а також відповідно до п.5 ст. 111 ЦК України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Зазначив, що при складанні відповідачем вказаного акту перевірки жодним чином не було вказано про внесення до державного реєстру запису про припинення ТОВ „Олеандр”. Стосовно постанови Солом’янського районного суду від 25.07.2005р. повідомив, що ТОВ „Добряк” не було про неї відомо. Наголошує, що відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. З врахуванням викладеного вважає, що визнання припинення ТОВ „Олеандр” як юридичної особи саме по собі не тягне за собою недійсність всіх правочинів здійснених такою юридичною особою з моменту її державної реєстрації до моменту вступу в силу постанови суду про її припинення і не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних і позивач не може нести відповідальність за недобросовісність відносин посадових осіб товариства та його засновників у зв'язку з його необізнаністю щодо цього. Зазначив, що ТОВ „Добряк” правомірно включено суму 110959,00 по операціях з його контрагентом ТОВ „Олеандр” до бюджетного відшкодування.

Відповідач у письмовому поясненні та його представники в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують. В підтвердження своїх доводів зазначили, що за результатами проведеної перевірки встановлено, завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 110959грн. Зауважили, що відповідно до Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит сума на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, що визначено цим законом. Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робот, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації). Наголошують на тому, що необхідність перевірки надходження податку на додану вартість до бюджету, випливає із того, що постачальники продавця є посередниками, а не виробниками, що виключає можливість твердження про надмірну сплату ПДВ до бюджету. Вважають, що наявність належним чином оформлених податкових накладних та митних декларацій є обов'язковою, проте не єдиною підставою для відшкодування ПДВ. Підтвердити надмірну сплату або не сплату ПДВ до бюджету можливо лише перевірками постачальників продукції позивача, які проводяться в порядку та терміни, визначені Законом України „Про державну податкову службу в Україні”. Повідомили, що отримання результатів зустрічних перевірок в межах строків визначених законом та наказом ДПА України від 18.08.05р. №350, ускладнене великою кількістю постачальників позивача. Тобто, в підтвердження надмірної сплати ПДВ до бюджету необхідним є встановлення факту першочергового виникнення права на податковий кредит виробника поставленої продукції, що зумовлює необхідність проведення зустрічних перевірок постачальників позивача до виробника продукції. Звертають увагу суду на те, що правомірне формування податкового кредиту, а як наслідок і бюджетне відшкодування не можливе без утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, особою, яка є платником податку на додану вартість та правомірно видала податкову накладну. Стверджують, що за змістом п.7.2.4. Закону, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону. З врахуванням чого вважають, що дійсність свідоцтва платника податку на додану вартість та видача податкової накладної постачальником продукції прямо впливає на правомірність формування податкового кредиту отримувачем послуги, товару. Також зазначають, що згідно ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. З врахуванням чого вважають, що покупець несе ризик втрат у вигляді відсутності бюджетного відшкодування, у випадку несплати податку до бюджету продавцями, постачальниками продукції. Враховуючи викладене просять суд у позові відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне

21.05.2007р. працівниками ДПІ у м. Хмельницькому проведено невиїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю „Добряк” () з питань правильності обчислення сум ПДВ, заявлених до відшкодування з бюджету за травень 2005року. за наслідками перевірок інших платників податків, які свідчать про порушення Закону України „Про податок на додану вартість”. За результатами перевірки складено акт №3286.

В ході перевірки встановлено порушення п.1.8 ст.1, п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.97 р. із змінами га доповненнями (у редакції, що діяла у періоді, що підлягав перевірці), в результаті чого ТОВ „Добряк” завищено суму ПДВ заявлену до відшкодування з бюджету за травень 2005 р. на 110 958.87 грн. Зокрема у акті перевірки зазначено, що за травень 2005 року ТОВ „Добряк” задекларовано суму ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету шляхом зарахування в рахунок ПДВ (р. 25 Декларації) у сумі 233 181грн. Питання правильності обчислення сум ПДВ. заявлених до відшкодування з бюджету за травень 2005 р., охоплено довідкою виїзної позапланової перевірки № 1414/23-3/33392083 від 22.07.2005р. За результатами, перевірки було зроблено висновки про неможливість підтвердження задекларованої суми бюджетного відшкодування в зв'язку в необхідністю проведення зустрічної перевірки до виробника (імпортера) по основному постачальнику ТОВ „Олеандр” (код 32824802) з мстою дослідження фактів включення до податкових зобов'язань та сплати до бюджету сум податку на додану вартість.

У акті також зазначено, що під час проведення попередньої виїзної перевірки до ДПІ в Оболонському р-ні м. Києва було направлено запит на проведення зустрічної перевірки ТОВ „Олеандр” з питань підтвердження взаємовідносин з ТОВ „Добряк” за травень 2005 р. У відповідь отримано лист № 4854/7/23-604 від 22.06.2006 р., що засвідчує неможливість проведення такої зустрічної перевірки у зв'язку із припиненням юридичної особи ТОВ „Олеандр” (код 32824802) за рішенням Солом’янського районного суду №2-2640-1/05 від 25.07.2005р. Направлено повторний запит з метою отримання більш детальної інформації. При  отриманні  додаткових   матеріалів,   що  не  підтверджують  дані обліку ТОВ „Добряк” керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення позапланової виїзної (невиїзної) перевірки відповідно до Закону України від 04.12.1990р. №509-Х1І „Про державну податкову службу в Україні” (із змінами та доповненнями).

Станом на 18.05.2007р. залишок бюджетного відшкодування по ПДВ по платнику рахується в сумі  110958,87 грн. Таким чином, на даний момент неможливо підтвердити правомірність формування від’ємного значення ПДВ, заявленого до відшкодування з бюджету за травень 2005р. З урахуванням наявної в ДПІ у м. Хмельницькому інформації станом на 18.05.2007р. неможливо довести факт сплати податку до бюджету виробником (імпортером).

Акт перевірки містить вказівку на те, що при отриманні додаткових матеріалів, що не підтверджують дані обліку ТОВ „Добряк” керівником податкового органу можуть бути вжиті заходи щодо проведення позапланової виїзної (невиїзної) перевірки відповідно до Закону України від 04.12.1990р. №509-ХІІ „Про державну податкову службу в Україні” (із змінами та доповненнями).

На підставі акту перевірки  №3286 ДПІ у м. Хмельницькому 25.05.2007року прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/4555, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 110959грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач просить суд скасувати останнє.

Досліджуючи  надані  сторонами  докази,  аналізуючи наведені  представниками сторін пояснення та заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Актом перевірки позивача, відповідачем  встановлено, що в порушення п.1.8 ст.1, п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” №168/97-ВР від 03.04.97р. ТОВ „Добряк” завищено суму ПДВ заявлену до відшкодування з бюджету за травень 2005 р. на 110958,87 грн.

Зазначений висновок відповідача суд вважає необґрунтованим з врахуванням наступного.

Як свідчать матеріали справи, 12.05.2005 року між ТОВ „Добряк” м. Хмельницький та ТОВ „Олеандр” м. Київ  укладено договір купівлі - продажу №70/22, предметом якого визначено промислове обладнання. Загальна орієнтовна сума договору склала 5000000грн.  На виконання умов договору купівлі-продажу №70/22 ТОВ „Олеандр” поставило ТОВ „Добряк” товарно –матеріальні цінності на загальну суму 1270000грн. в тому числі ПДВ 211666,67 грн. На підтвердженням проведення зазначеної операції позивачем надано товарну накладну №1295 від 30.05.2005р. та податкову накладну №1295 від 30.05.2005р. на загальну суму 1270000грн. в тому числі ПДВ 211666,67 грн.

Судом враховується, що згідно  п. 1.7, 1.8 ст.  1   Закону України “Про податок на додану вартість” від  03.04.1997р. податковий  кредит  -  сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом; Бюджетне  відшкодування  - сума,  що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону „Про податок на додану вартість” (в редакції чинній на момент здійснення зазначеної господарської операції), податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту, за приписами п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону,   суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом  7.2.6  цього  пункту).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість у травні 2005 року  надано податкову накладну, яка не містить недоліків та заповнена у відповідності до визначеного чинним законодавством порядку.

Відповідно суд вважає помилковим  висновки відповідача про не підтвердження позивачем права на податковий кредит з огляду на скасування державної реєстрації ТОВ „Олеандр” вже після здійснення господарської операції, за якою була видана податкова накладна №1295 від 30.05.2005р.

Скасування державної реєстрації ТОВ „Олеандр” саме по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Судом враховується, що доводи позивача про те, що на момент здійснення господарської операції та на момент віднесення позивачем до податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість ТОВ „Олеандр” перебувало в Єдиному державному реєстрі, а також мало свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість, відповідачем не спростовані, натомість Солом’янським районним судом м. Києва, рішенням від 25.07.2005р. по справі №2-2640-1/05 про скасування державної реєстрації ТОВ „Олеандр”, підтверджено, що товариство за весь час існування вело господарську діяльність та звітувало до контролюючих органів.

З наявного в матеріалах справи акта від 21.05.2007р. №3286 вбачається, що відповідач констатуючи неможливість підтвердження правомірності формування від’ємного значення ПДВ, заявленого до відшкодування з бюджету за травень 2005р. приходить до висновку про порушення позивачем п.1.8 ст.1 та п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Вказаний висновок суд вважає таким, що зроблений на припущенні того факту, що позивачем неправомірно сформовано від’ємне значення ПДВ, заявленого до відшкодування з бюджету за травень 2005р., відповідно на такому висновку не може базуватись правомірне рішення.

При цьому правомірність прийнятого податкового повідомлення - рішення №/0/4555 від 25.05.2007р. в частині зменшення суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в розмірі 110959 грн. відповідач суду не довів.

За таких обставин позовні вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення №/0/4555 від 25.05.2007р. обґрунтовані, підтвердженими матеріалами справи, відповідають вимогам чинного  законодавства та  підлягають задоволенню.

Доводи відповідача судом до уваги не приймаються з підстав викладених вище. При цьому суд зважає на приписи ст.71 КАС України, в силу якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи  задоволення позову згідно ч. 3 ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем   (держмито згідно платіжного доручення №776 від 27.07.07р. в сумі 3,40 грн.), присуджуються йому. При цьому згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного  бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158 - 163, 167, 254 - 259, п.п.3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Добряк” м. Хмельницький до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про скасування податкового повідомлення-рішення №/0/4555 від 25.05.2007р. задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №/0/4555 від 25.05.2007р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Добряк” м. Хмельницький, вул.. Колгоспна, 1а, код 33392083) понесені витрати по державному миту в розмірі 3грн. 40коп. (три гривні 40коп.).

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Дані заяви подаються до апеляційного адміністартивного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                                М.Є. Муха

Постанова складена у повному обсязі і підписана 14.09.2007р.

Віддруковано 3 примірники:

1 –до справи;

2 –позивачу;

3 –відповідачу.