СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

10 грудня 2007 року
Справа № 2-15/6637-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Халаімов Володимир Геннадійович, довіреність № б/н від 02.08.2007

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсар-98" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко І.А.) від 11.10.2007 у справі №2-15/6637-2007

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсар-98" (вул. Предславинська, 39, Київ, 03150)

до           Закритого акціонерного товариства "Керченський скляний комбінат" (Індустріальне шосе, 11,Керч,98330)

про стягнення 41948,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корсар-98»звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до закритого акціонерного товариства «Керченський скляний комбінат»про стягнення 41948,62 грн., мотивуючи вимоги невиконанням відповідачем своїх зобов'язань з повної та своєчасної сплати поставленого позивачем товару відповідно до накладних № 3371 від 12.03.2004 та № 5715 від 27.04.2004, через що заборгованість закритого акціонерного товариства «Керченський скляний комбінат»перед товариством з обмеженою відповідальністю «Корсар-98»склала суму позову.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.10.2007 у справі № 2-15/6637-2007 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Корсар-98», звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить судове рішення скасувати у зв’язку із порушенням норм процесуального права та неповним з’ясуванням обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд, незважаючи на пояснення позивача щодо неможливості надання договорів № КД-0000091 від 01.01.2004 та № ДДГ-46 від 16.12.2003, не витребував у відповідача їх копії, у той час як відмова у задоволенні позовних вимог мотивована саме відсутністю у матеріалах справи первинних документів бухгалтерського обліку –зазначених договорів.

Апеляційні вимоги мотивовані також іншими обставинами, більш детальніше викладеними в апеляційній скарзі.

Представник позивача, апелянта за скаргою, не скористався наданим правом участі у судовому засіданні,  про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки судову колегію не сповістив.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції просив залишити без змін судове рішення як таке, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного процесуального і матеріального законодавства, яким врегульовані відносини сторін.

Враховуючи, що явка у судове засідання це право, а не обов’язок учасників процесу, судова колегія ухвалила можливим розгляд справи у відсутність представника позивача, за наявними в матеріалах справи доказами.

Переглянувши справу в порядку й на підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Корсар-98»в березні-квітні 2004 року здійснило поставку паперу закритому акціонерному товариству «Керченський скляний комбінат»на загальну суму 46948,12 грн., про що свідчать видаткова накладна № 3371 від 12.03.2004  на суму 16743,22 грн. (а.с. 7) і видаткова накладна № 5715 від 27.04.2004 на суму 30204,90 грн. (а.с. 8).

Важаючи,  що відповідач не виконав свої обов'язки щодо повної та своєчасної сплати отриманого товару, внаслідок чого і склалася заборгованість у розмірі 41948,62 грн., позивач  посилається  на договір № 23-К від 29.10.2003 (а.с. 93-94), укладений між сторонами, на підставі якого і була здійснена поставка товару за накладними № 3371 від 12.03.2004 та № 5715 від 27.04.2004.

Позивачем було направлено на адресу відповідача лист-вимогу за вих. № 8 від 28.03.2007 на суму 41948,62 грн. (а.с. 10), яка була отримана останнім 02.04.2007, однак вказана вимога була залишена без відповіді.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання —відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно  до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для бухгалтерського обліку господарських операцій підставою є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналізуючи надані позивачем докази, судова колегія звертає увагу, що підставою здійснення поставки за видатковою накладною № 3371 від 12.03.2004 зазначений Договір № ДДГ-46 від 16.12.2003; у видатковій накладній № 5715 від 27.04.2004 у якості підстави зазначено Договір № КД-0000091 від 01.01.2004.

Проте,  в матеріалах справи саме вказані договори відсутні. Оригінали або належним чином завірені їх копії суду не надані.

Посилання апелянта на порушення судом вимог процесуального закону, що полягало в незатребуванні вищевказаних договорів у відповідача, судова колегія відхиляє як неспроможні, оскільки у відповідності до вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України саме позивач повинен довести суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Також, у якості доказу отримання відповідачем товару позивач  надав довіреність серії ЯЗС № 064114 від 28.04.2004. Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції, вказана довіреність не може бути доказом отримання відповідачем товару за накладними № 3371 від 12.03.2004 та № 5715 від 27.04.2004, оскільки вона була видана Власовій Н.М. 28.04.2004, тобто вже після здійснення поставок за спірними накладними, а отже вона не може служити належним доказом отримання відповідачем товару за вказаними накладними.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог товариства „Корсар-98”. Позивачем не представлено суду в обґрунтування вимог апеляційної скарги належних доказів, у зв’язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 101, 102, пуктом 1 частини 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Корсар-98" залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 11.10.2007 у справі № 2-15/6637-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Ю.В. Борисова

Судді                                                                                В.І. Гонтар

В.М. Плут