СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

20.09.2007

Справа №2-24/9811-2007А

За позовом СПД ОСОБА_1 (м.
Білогірський район, АДРЕСА_1)

До відповідача   ДПІ  в
Білогірському районі (м.Білогірськ, вул. Мира, 1).

Про визнання нечинним рішення.

Суддя Колосова Г.Г.

При секретарі Капустіної  І.М.

За участю представників:

Від позивача  -
ОСОБА_1, СПД, паспорт.

Від відповідача -  Ласков С.Г.,представник, дов. у справі.

За участю свідків- ОСОБА_2,
продавця магазину, паспорт.

Сутність спору: Позивач звернувся в
суд з позовом про визнання нечинним
рішення   ДПІ в Білогірському
районі   № 0 від 13.06.2007р.
про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 6752,00грн. за порушення
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265 від 06.07.1995р.

Позивач у судовому
засіданні  підтримав позовні вимоги.

Відповідач просить у позові відмовити
за мотивами, викладеними у запереченні на позов.(а.с.15-16).

Суд, дослідивши матеріали
справи визнав необхідним залучити для участі у справі в якості свідків продавця
магазину «Осман-бар» -ОСОБА_2. та
інспекторів ДПІ, які проводили перевірку,  ОСОБА_3. і ОСОБА_4, що відображено в
протоколі судового засідання (а.с.19-20).

Однак інспектори ДПІ до
судового засідання не з'явились, про час слухання   справи належним чином повідомлені судовими
повістками, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з п. 6 Закону України “Про
внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від
06.10.2005р., що набрав чинність 01.11.2005р., до початку  діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12),
вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські
суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу
Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне
фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного
засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі,
або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення
фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши  пояснення представників сторін та свідку, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець Білогірською
райдержадміністрацією 20.03.1995р.  та
узятий на податковий облік у ДПІ в Білогірському районі.

01.06.2007р. ДПА в АР Крим проведена перевірка  контролю
за здійсненням розрахункових операцій у сфері  готівкового й безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності у магазині ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованому за адресою:
АДРЕСА_2, що належить  СПД ОСОБА_1.

За результатами перевірки складений
акт  № 002005 від  01.06.2007р.

У ході перевірки виявлені
порушення п.п. 1,2,13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” №
26595-ВР  від 06.07.1995р. із змінами та
доповненнями (Закон № 265), що виразилося в проведенні розрахункової операції
без застосування РРО на суму 18,20грн. (розрахунковий документ не роздрукований
та не виданий), а також в невідповідності готівкових грошових коштів на місці
розрахунку сумі  коштів, відображених у
денному звіту РРО на  1350,40грн.

На  підставі акту перевірки рішенням ДПІ в
Білогірському районі № від 13.06.2007р. до позивача застосовані
штрафні санкції у сумі 6752,00грн. за порушення Закону  № 265,
згідно ст. 22 - 6752грн.- у п'ятикратному  розмірі суми, на яку виявлено невідповідність
коштів на місці проведення розрахунків
загальній сумі  продажу по денному
звіті РРО ( 1350,40грн. х 5).

Суд вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно з актом перевірки
встановлено, що перевірка проводилась у присутності продавця ОСОБА_2 Сума
готівкових коштів на місці проведення розрахунків була перерахована у
присутності продавця та  склала
1382,00грн. (з урахуванням суми покупки 18,20грн.), а сума, яка вказана у
денному звіті РРО -31,60грн. Тобто  сума
невідповідності готівкових коштів на місці розрахунків  денному звіту РРО  склала
1350,40грн.

У судовому засіданні була допитана
в якості свідка продавець ОСОБА_2., яка пояснила,            що невідповідність суми вказаних
коштів на місці проведення розрахунків сумі готівкових коштів  вказаних у денному звіті РРО  відбулось з причин перерахунку готівкових
коштів, які знаходились у торговому залі, але були загорнуті в пакет і
зберігались окремо у іншого суб'єкта підприємницької діяльності (який працює в
тому ж приміщенні)  та були
підготовлені  для розрахунків з
постачальниками,  тобто не на місці
проведення розрахунків.

Заперечення позивача щодо
знаходження готівкових коштів у розмірі 1350,40грн. не в місці  проведення розрахункових операцій, суд до
уваги не приймає, тому що в акті перевірки у графі «Возражения к акту проверки»
заперечень не вказано. Хоча акт перевірки і не підписаний продавцем, але опис
готівкових коштів на місці проведення розрахунків підписаний нею.

У судовому засіданні ОСОБА_2.
пояснила, що гроші у сумі 1280грн. були залишені бухгалтером позивача у іншому
відділі, який працює на єдиному податку, а також не заперечує  що не були проведені через РРО, як  «службова видача» або «службове внесення».

Відповідно п. 13 ст. 3 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” № 265 суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в  безготівковій
формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при  продажу  товарів
(наданні   послуг) у   сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:  забезпечувати
відповідність  сум  готівкових
коштів  на місці проведення розрахунків
сумі коштів,  яка зазначена в денному
звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання
розрахункової  книжки -  загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня.

В листі ДПА  України № 5354523-2116 від 08.07.2002р.
вказано, що в ст. 2 Закону України № 265
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг»   визначено, що місце проведення розрахунків- це
місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані
послуги)  та зберігаються отримані за
реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання
покупцем  попередньо оплачених товарів
(послуг) із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно ст. 7 вказаного Закону та
п. 4.5 Порядку реєстрації, опломбування і застосування  реєстраторів розрахункових операцій  за товари та послуги, який затверджений
Наказом ДПА України від 01.12.2000р. № 614, зареєстрованим Міністерством
юстиції України 05.02.2001р.  за №
1075298  встановлено, що відповідно
вказаного Порядку внесення і видача готівки, які не зв'язані з проведенням
розрахункових операцій, повинні реєструватися через РРО з використанням
операцій «службове внесення» і «службова видача», якщо таке внесення або видача
не пов'язані з проведенням розрахункових операцій.

Оскільки позивачем не надано
доказів, що сума готівки  1350,40грн.
була  зареєстрована через РРО  як «службове внесення» або «службова видача»,
підстави для задоволення  позовних
вимог  відсутні.

Крім того, вказуючи у письмовому поясненні продавець ОСОБА_2., що сума
готівки, яка була підготовлена для розрахунків з постачальниками складала
1280грн., а  в покупюрному опису, який
підписаний нею, сума готівки на місці проведення розрахунків складає 1382грн.,
що також викликає сумнів у достовірності цих
даних.

Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких  ґрунтуються її вимоги
та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 71 цього Кодексу.

Доводи позивача щодо того, що гроші
були призначені для розрахунку з постачальниками, суд вважає
недоведеними.

За таких обставин, суд вважає, що рішення було прийняте обґрунтовано і
законно, тому   позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному обсязі  24.09.2007року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 160-163 КАС України,
суд

п о с т а н о в и в:

У позові відмовити.

У разі неподання  заяви про
апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення (у разі складання  постанови
у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -
з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про
апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в
законну силу  через 20 днів після подання
заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.