ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Справа№

за позовною заявою Стрийської Пересувної механізованої колони № 184 ВАТ "Львівводбуд", с.Угерсько

до відповідача  Трускавецької міської ради, м.Трускавець

3-тя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ВАТ „Львівводбуд”, м.Львів

про скасування рішення Трускавецької міської ради № 648 від 28.04.2006р. в частині припинення права користування Стрийської ПМК № 184 ВАТ "Львівводбуд" земельною ділянкою 0,50 га по вул.Городище  м.Трускавець

Суддя Т.Костів

при секретарі О.Вітинській

Представники

Від позивача: Надлонок А.І. - ліквідатор

Від відповідача: Потічна Н.Ю. (довіреність № 18-15/1 від 13.03.2007р.).

Від 3-ої особи: Кузан Р.І. (довіреність б/н від 22.12.2006р.)

Суть спору: Позовну заяву подано Стрийською пересувною механізованою колоною №184 відкритого акціонерного товариства “Львівводбуд”, с.Угерсько до Трускавецької міської ради, м.Трускавець, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відкритого акціонерного товариства “Львівводбуд”, м. Львів про скасування рішення Трускавецької міської ради №648 від 28.04.2006 р. у частині припинення права користування  Стрийської пересувної механізованої колони №184 відкритого акціонерного товариства “Львівводбуд” земельною ділянкою 0,50 га по вул. Городище, м.Трускавець.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 28.08.2007 р. відкрито провадження у справі, попереднє судове засідання призначено на 20.09.2007р. Ухвалою від 20.09.2007р. підготовче провадження у справі закінчено, справу призначено до судовго розгляду на 16.10.2007р. В порядку ст.150 КАС України розгляд справи відкладено до 25.10.2007р.

Представникам роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України, справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У судових засіданнях представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що оспорюваним рішенням №648 від 28.04.2006 р. “Про вилучення земельних ділянок”,  в п. 29 відповідач припинив право користування позивача земельною ділянкою площею 0,5 га у зв’язку із реорганізацією підприємства та надав її ВАТ “Львівводбуд”. Ствердив, що при прийнятті рішення не залучались представники позивача, позивач з реєстру виключений не був. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченні на позов. Вважає рішення законним, підставним та просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Постановою господарського суду Львівської області від 15.06.2005 р. у справі №6/318-8/154 позивача було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Надлонока А.І.

Розпорядженням Трускавецького міського голови №879 від 27.11.2001 р. “Про дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування об’єкту”, позивачу було надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування об’єкту для будівництва і обслуговування готелю по вул. Городище. Рішенням Трускавецької міської ради №588 від 13.12.2005 р. “про вилучення та надання земельних ділянок” позивачу було затверджено проект відведення земельної ділянки, вирішено надати позивачу в оренду терміном на три роки земельну ділянку площею 0,5 га на вул. Городище для будівництва та обслуговування готелю курортного типу за рахунок земель міської ради не наданих в користування (п. 8.1.), зобов’язано позивача у трьохмісячний термін укласти із Трускавецькою міською радою договір оренди земельної ділянки, а в разі їх не укладення та не проведення їх державної реєстрації протягом трьох місяців, відповідні пункти рішення втрачають чинність (п. 18).

Однак, доказів укладення відповідного договору оренди позивач не надав. Відповідно, посилання на рішення №588 від 13.12.2005 р. є безпідставним.

Оспорюваним рішенням №648 від 28.04.2006 р. “Про вилучення та надання земельних ділянок”, було вирішено затвердити ВАТ “Львівводюуд” проект землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки по вул. Городище, припинити право користування позивача цією земельною ділянкою та надати її в оренду ВАТ “Львівводбуд” терміном на три роки (п. 29).

Позивача посилається на порушення його права користування та відсутність зазначених в рішенні підстав.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. При цьому, передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 ЗК України.

Відповідно до ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням, до якого додаються матеріали, передбачені законодавством, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування, до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради.

У відповідності до ст.ст.125, 126 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає у особи після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки    до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Однак, належних доказів наявності у позивача права користування земельною ділянкою суду не надано. Факт втрати чинності рішенням №588 від 13.12.2005 р. на підставі п. 18 вказаного рішення, свідчить про безпідставність посилань на порушення прав чи інтересів позивача.

Хоча в оспорюваному рішенні помилково містяться посилання на припинення неіснуючого права користування та реорганізацію позивача, зазначене не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно із ч. 10 ст. 59 вказаного закону, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЦК України, ч. 2 ст. 20 ГК України, суд вправі визнати недійсним, чи незаконним та скасувати правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, лише якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси.

У відповідності до ст. 71 КАС України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог не була доведена суду у встановленому законом порядку.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, судові витрати покласти на позивача. Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя