ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.07                                                                                        Справа №  22/307/07

Суддя

За позовом відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Кам’янсько-Дніпровського району електричних мереж, 71311, Запорізька обл., м. Кам’янка-Дніпровська, вул. Чкалова, 8

до відкритого акціонерного товариства “НИВА”, 71400, Запорізька обл., смт. Велика Білозірка, вул. Гвардійська, 12

про стягнення 239237,51 грн.

Суддя Скиданова Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:           Єжов І.В., довіреність № 259 від 13.11.2006 р.;

від відповідача:       не з’явився

СУТНІСТЬ СПОРУ

Первісно заявлені позовні вимоги про стягнення з відкритого акціонерного товариства “НИВА” на користь відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Кам’янсько-Дніпровського району електричних мереж 239237,51 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію відповідно до договору на користування електричною енергією № 15 від 18.06.1993 р. та додаткових угод до нього.

Ухвалою суду від 01.08.2007 р. порушено провадження у справі № 22/307/07, судове засідання призначено на 21.08.2007 р..

У судове засідання 21.08.2007 р. представник відповідача не з’явився, витребувані судом ухвалою від 01.08.2007 р. документи, необхідні для розгляду справи, не надав.

Ухвалою в.о. голови господарського суду Запорізької області від 21.08.2007 р. в порядку ст. 69 ГПК України строк розгляду справи продовжено на один місяць –до 01.11.2007р.. Розгляд справи відкладався до 25.10.2007 р..

У судовому засіданні 25.10.2007 р. представник позивача надав суду усну заяву про уточнення позовних вимог з письмовим розрахунком уточнених позовних вимог, відповідно до якої позивач, застосовуючи строки позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача 40380,10 грн. основного боргу  за спожиту активну електричну енергію відповідно до договору на користування електричною енергією № 15 від 18.06.1993 р. та додаткових угод до нього. Судом встановлено, що дана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, не порушує права та законні інтереси інших осіб та приймається судом. Суд розглядає уточнені позовні вимоги.

У судовому засіданні 25.10.2007 р. розгляд справи завершено, відповідно до ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення за згодою представника позивача.

За клопотанням позивача розгляд справи проводився без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої уточнені позовні вимоги, обґрунтовує їх ст.ст. 526, 530, 714 ЦК України, ст. 193, 275 ГК України, ст.ст. 2, 12, ГПК України та підтримує їх з підстав, що викладені в позовній заяві, пояснив суду, що 18.06.1993 р. між Державною акціонерною енергетичною компанією “Запоріжжяобленерго” в особі Кам’янсько-Дніпровського району електричних мереж (Електрозабезпечуюча організація) та радгоспом “Правда” Укрмінм’яспрома” (Споживач) було укладено договір на користування електричною енергією № 15. У подальшому до даного договору були укладені додаткові угоди. ДАЕК “Запоріжжяобленерго” була реорганізована у відкрите акціонерне товариство “Запоріжжяобленерго”, а радгосп “Правда” у відкрите акціонерне товариство “Нива”.

Позивач вказує на те, що відповідно до п. 10 Договору він укладений на строк до 31.12.1993 р. і вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не поступить заява одній із сторін про відмову від цього договору або його перегляду.

Як стверджує позивач, за період з 1998 р. по березень 2000 р. за відповідачем за спожиту електроенергію склався борг на суму 230924,09 грн., у підтвердження чого наводить відповідь на претензію23.03.2000 р. № 23 та платіжну вимогу № 5 від 31.03.2000 р. на безакцептне списання боргу.

Позивачем була пред’явлена претензія № 1 від 10.01.2003 р. на суму 242308,01 грн., яка була визнана ліквідаційною комісією та позивача було включено до реєстру кредиторів, про що повідомлено позивача листом від 10.02.2003 р. № 307.

09.09.2003 р. було узгоджено графік погашення заборгованості перед позивачем. Як вказує позивач, останній платіж зроблено у березні 2004 р. і на день звернення позивача до суду заборгованість відповідача перед позивачем складає 239237,51 грн., у підтвердження чого наводить акт звіряння взаємних розрахунків від 25.10.2004 р.

Відповідач у жодне судове засідання не з’явився, ухвалу суду по справі № 22/307/07 від 01.08.2007 р., 21.08.2007 р. не виконав, відзив та інші витребувані судом документи не надав, свого повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки у судове засідання не повідомив.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002р. “Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України”, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідач по справі № 22/307/07 є юридичною особою, таким чином, згідно зі ст. 28 ГПК України, керівник підприємства зобов’язаний був направити компетентного представника  в судове засідання, чи сам прийняти участь в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за необхідне розглянути спір за наявними у справі матеріалами в межах строку, передбаченого ст. 69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.1993 р. між Виробничим енергетичним об’єднанням “Дніпроенерго” в особі Кам’янсько-Дніпровського району електричних мереж (енергозабезпечуюча організація) та радгоспом “Правда” Укрмінм’яспрома” (абонент) було укладено договір на користування електричною енергією № 15 (надалі Договір), відповідно до якого енергозабезпечуюча організація зобов’язалася постачати електроенергію абоненту, який зобов’язався приймати та оплачувати електричну енергію та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору та додатками до Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору остаточний розрахунок за електроенергію здійснюється на підставі документа (лист, телетайпограма, телефонограма та ін.), що надається енергозабезпечуючою організацією.

Відповідно до п. 10 Договору він діє до 31.12.1993 р. і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не поступить заява одній із сторін про відмову від цього договору або його перегляду.

До даного Договору було укладено додаткову угоду від 13.06.1997 р. між Державною акціонерною енергетичною компанією “Запоріжжяобленерго” в особі Кам’янсько-Дніпровського району електричних мереж та ВАТ “НИВА”, відповідно до якого змінилися сторони договору та умови відповідальності абонента (відповідача по справі). 31.07.1998 р. було укладено ще одну угоду-додаток до Договору № 15 про користування електричною енергією, відповідно до якої змінилися умови визначення кількості відпущеної та спожитої електроенергії. Додатковою угодою від 09.12.1998 р. до Договору № 15 від 18.06.1993 р. були змінені деякі обов’язки енергозабезпечуючої організації та “абонент” замінено на “споживач” та змінені деякі його обов’язки.

Позивачем було виставлено відповідачу платіжну вимогу № 3 від 05.04.1999 р. на суму 155522,99 грн. за спожиту відповідачем електроенергію. 31.03.2000 р. позивачем була виставлена відповідачу платіжна вимога № 5 на суму 230924,09 грн. за спожиту електроенергію.

Відповідно до листа Великобілозерської районної державної адміністрації № 1483 від 24.12.2002 р. ВАТ “НИВА” знаходиться на стадії ліквідації.

10.01.2003 р. позивачем відповідачу була направлена претензія № 1, відповідно до якої він просив визнати ВАТ “Запоріжжяобленерго” в особі Камянсько-Дніпровського району електричних мереж кредитором на суму 242308,01 грн. та включити в реєстр кредиторів ліквідаційної комісії ВАТ “НИВА” та перерахувати позивачу суму заборгованості за спожиту електроенергію. Листом № 307 від 10.02.2003 р. дана претензія була визнана відповідачем та позивач включений до реєстру кредиторів, а також складений графік погашення заборгованості за Договором № 15 від 18.06.1993 р.

Відповідно до розрахунку позивача у відповідача за період часу з січня 2000 р. по березень 2000 р. виникла заборгованість у розмірі 40380,10 грн.

Статтею ст. 193 ГК України, зокрема п.п. 1, 7 встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Цивільний кодекс України, ст. 526 якого передбачає, що обов’язки повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності із вказівкою закону або договору.

Судом встановлено, що у порушення вищевикладених вимог відповідач лише частково виконав своє грошове зобов’язання по сплаті вартості спожитої електроенергії. Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків від 25.10.2004 р., підписаного обома сторонами, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електроенергію за період з 1999 р. по березень 2000 р. складає 239237,51 грн..

Позивач просить суд стягнути з відповідача  з урахуванням того, що строки позовної давності за період часу з січня 1999 р. по грудень 1999 р. вже закінчились, заборгованість у розмірі 40380,10 грн. за період часу з січня 2000 р. по березень 2000р..

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач свої зобов’язання по договору виконав неналежним чином, документальних доказів погашення боргу суду не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача  40380,10 грн. основного боргу за спожиту електроенергію підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК  України судові витрати покладаються на сторони відповідно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з відкритого акціонерного товариства “НИВА” (71400, Запорізька обл., Великобілозерський р-н, с. Велика Білозерна, вул. Гвардійська, 12; ) на користь відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі “Кам’янсько-Дніпровського району електричних мереж (71300, Запорізька обл., с. Кам’янка-Дніпровська, вул. Чкалова, 8; р/р 09 в ВАТ “Державний Ощадний банк України”, МФО 313957, код ОКПО 00130926)  40380 (сорок тисяч триста вісімдесят) грн. 10 коп. основного боргу. Видати наказ.

3. Стягнути з відкритого акціонерного товариства “НИВА” (71400, Запорізька обл., Великобілозерський р-н, с. Велика Білозерна, вул. Гвардійська, 12; ) на користь відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі “Кам’янсько-Дніпровського району електричних мереж (71300, Запорізька обл., с. Кам’янка-Дніпровська, вул. Чкалова, 8; р/р 260084413 в ЗОД “Райффайзен банк “Аваль”, МФО 313827, код ОКПО 00130926) 403 (чотириста три) грн.. 80 коп. - витрат на сплату державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на ІТЗ судового процесу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 19.11.2007 р..

Суддя                                                                              Ю.О. Скиданова