ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"22" листопада 2007 р.
справа № 20-2/444

За позовом відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44)

до відповідача державного підприємства „Севастопольський виноробний завод”

(99009, м. Севастополь, вул. Портова, 8)

про стягнення 9 582,16 грн.

Суддя Шевчук Н.Г.

Представники сторін:

позивача –Охріменко В.І., довіреність № 11280/0/2-07 від 26.07.2007;

відповідача - Кот М. В., довіреність б/н   від 08.11.2007.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (далі –ВАТ „ЕК „Севастопольенерго”) звернулось у господарський суд з позовом до державного підприємства „Севастопольський виноробний завод” (далі –ДП „Севастопольський виноробний завод”) про стягнення 9582,16 грн. за активну електроенергію нараховану за актом.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на наявність укладеного між сторонами договору № 33 від 27.10.2004, відповідно до умов якого сторони прийняли на себе зобов’язання додержуватись вимог законодавчих та директивних актів, які регламентують питання енергопостачання та взаємовідносини сторін.

У відзиві на позов відповідач проти позовних вимог заперечує з посиланням на те, що перевірка здійснювалась за відсутністю представників ДП „Севастопольський виноробний завод”, чим порушені положення Правил користування електричною енергією.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику” та Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 № 441.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” споживання енергії   можливе  лише  на  підставі  договору  з енергопостачальником.

27 жовтня 2004 року між ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” та ДП „Севастопольський виноробний завод” укладений договір № 33 про постачання електричної енергії строком дії із дня підписання по 31.12.2004. Відповідно до пункту 10.4 Договору він вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо ні одна із сторін не заявить про його розірвання або зміну не менш ніж за 30 днів до закінчення дії Договору (арк. с. 8-16).

Цей договір не був розірваний. Натомість, сторонами вчинялись дії по його виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, після 31.12.2004 і на момент виникнення спірних взаємовідносин та звернення з позовом в господарський суд ВАТ ЕК “Севастопольенерго” забезпечувало ДП „Севастопольський виноробний завод” електроенергією, а ДП „Севастопольський виноробний завод” користувалось нею і частково оплачувало спожиту електроенергію, що є проявом погодження сторін на продовження договірних відносин.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги положення статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” слід вважати, що ВАТ ЕК “Севастопольенерго” поставляло, а ДП „Севастопольський виноробний завод” користувалось електроенергією на підставі Договору № 33 від 27.10.2004 (далі –Договору).

13 червня 2007 року ВАТ “ЕК “Севастопольенерго” в ході проведення перевірки розрахункових приладів у будівлі гуртожитку відповідача за адресою: м. Севастополь, вул. М.Музики, 100 було встановлено порушення ДП „Севастопольський виноробний завод” Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.96 (далі - Правила користування електричною енергією). Вказане порушення виразилося у пошкодженні пломб  енергопостачальної організації на електролічильнику № 658277.

За результатами перевірки складений акт № 0095284 від 13.06.2007.

Згідно підпункту 16 пункту 8.1. Правил користування електричною енергією позивач має право складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці.

Пунктом 6.41 Правил встановлено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень.

19.06.2007 на засіданні комісії по розгляду Актів про порушення Правил користування електричною енергією ВАТ „ЕК „Севастопольенерго”  у присутності представників відповідача був розглянутий Акт № 0095284 від 13.06.2007(протокол № 313 від 19.06.2006)  та підставі акту був визначений обсяг недоврахованої електроенергії та визначена її вартість всього у сумі 9 582,16 грн. і виставлений рахунок № 31132 від 20.06.2006, який відповідачем не оплачений. (арк.с. 25, 29).

Згідно частиною 5 пункту 6.42 Правил користування електричною енергією споживач має право оскаржити до суду рішення комісії протягом 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу. Однак, з такими вимогами ДП „Севастопольський виноробний завод” до суду не зверталось.

За таких обставин посилання відповідача на те, що акт перевірки був оформлений за відсутності представника ДП “Севастопольський виноробний завод”, не спростовує докази ВАТ “ЕК “Севастопольенерго”.

Згідно з статей 525, 526 Цивільного кодексу України  зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок –згідно зі звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов’язань та одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених  законом.

Таким чином, на день прийняття рішення заборгованість відповідача по оплаті за спожиту недораховану електричну енергію складає 9 582,16 грн.

Викладене є підставою для визнання позовних вимог у сумі 9582 грн. 16 коп.  обґрунтованими, у зв’язку з чим зазначена заборгованість підлягає стягненню.

Витрати позивача по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Беручи до уваги викладене та керуючись статтями 49, 75, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з державного підприємства „Севастопольський виноробний завод” (99009, м. Севастополь, вул. Портова, 8, код у ЕДРПОУ 05431414, р/р 3001 у СФ КБ «Приватбанк», МФО 324935) на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, код у , рахунок зі спеціальним режимом використання № 168 у Севастопольському міському відділенні Ощадбанку 4548, МФО 384027) заборгованість у сумі 9582 грн. 16 коп. (дев’ять тисяч п’ятсот вісімдесят дві грн. 16 коп.).

3. Стягнути з державного підприємства „Севастопольський виноробний завод” (99009, м. Севастополь, вул. Портова, 8, код у ЕДРПОУ 05431414, р/р 3001 у СФ КБ «Приватбанк», МФО 324935) на користь відкритого акціонерного товариства “Енергетична компанія “Севастопольенерго” (99040, м. Севастополь, вул. Хрустальова, 44, код у , п/р № 260073537 у АБ ПІБ м. Києва, МФО 300506) витрати по сплаті державного мита у сумі 102 грн. 00 коп. (сто дві грн. 00 коп.); витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                      Н.Г. Шевчук

Рішення оформлено відповідно до вимог статті 84 Господарського

процесуального кодексу України  і підписано 27.11.2007