ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.07                                                                                        Справа №  8/477/07

Суддя

Позивач
Відкрите акціонерне товариство “Запоріжжяобленерго” в особі Запорізьких міських електричних мереж, м.Запоріжжя

Відповідач
Відкритого акціонерного товариства “Запоріжнерудпром”, м.Запоріжжя

Суддя    І.А. Попова

Представники

Позивача:
Стініч М.М., дов. № 283 від 29.11.2006 р.

Відповідача
Москаленко Д.Ф., дов. від 20.06.2007 р.
Мироненко В.В., дов. від 20.06.2007 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 137242 грн. 69 коп. втрат від інфляції грошових коштів, пені та річних процентів.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в засіданні 05.11.2007р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, в обґрунтування   вимог вказує, що ВАТ “Запоріжжяобленерго” в особі Запорізьких міських електри чних мереж та ВАТ “Запоріжнерудпром” 03.12.2001 р. укладено договір № 9 про постачання електричної енергії. За умовами договору позивач зобов'язався здійснювати поставку електроенергії, а відповідач - проводити оплату за спожиту електроенергію у порядку та на умовах визначених договором. Позивач вказує, що 23 березня 2006 р. відповідачу направлено до сплати платіжну вимогу-доручення № 7138 від 09.03.2006 р. за спожиту електроенергію на суму 68420 грн. 20 коп. Відповідач зобов'язання щодо оплати спожитої електроенергії не виконав. Господарським судом Запорізької області постановлено рішення від 03.07.2006 р. по справі № 7/117/06 про стягнення з товариства “Запоріжнерудпром” 68420 грн. 20 коп. основного боргу. Фактично відповідач вищевказане рішення суду виконав лише в травні 2007 р. Відповідно до ст. 202 ГК України, ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляції грошових коштів, що складає 7211 грн. 49 коп. за період з квітня 2006 р. по травень 2006 р. та 3% річних в сумі 2069 грн. 02 коп. за той же період. Крім того, у відповідності до п. 8.2.4 договору № 9 від 03.12.2001 р. позивач просить стягнути пеню в розмірі 125893 грн. 17 коп., нараховану за період з 01.05.2006 р. по 31.10.2006 р.

Відповідач позовні вимоги визнав частково  в частині стягнення втрат від інфляції грошових коштів та річних процентів. Щодо стягнення 125893,17 грн. пені у відзиві на позов вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.. 258 ЦК України, наслідки спливу якого просить застосувати. Крім того, при розрахунку пені позивачем не виконано вимоги Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” щодо обмеження нарахованої суми пені подвійною обліковою ставкою НБУ. Також відповідач заперечує проти періодів нарахування пені.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного: згідно до приписів ст.. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду  під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішення інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Господарським судом Запорізької області розглянуто справу № 7/117/06 за позовом ВАТ “Запоріжжяобленерго” в особі Запорізьких міських електричних мереж та ВАТ “Запоріжнерудпром” та встановлено, що відповідач має заборгованість за договором про постачання електричної енергії  №9 від 03.12.2001 р. Вказаним рішенням господарського суду Запорізької області від 03.04.2007 р. стягнуто з відповідача на користь ВАТ “Запоріжжяобленерго” 68420 грн. 20 коп. основного боргу за електроенергію, спожиту відповідачем в березні –жовтня 2003 року.

Як свідчать вивчені матеріали, рішення суду по справі №7/117/06 від 03.07.2006 р. відповідачем виконано, що підтверджується платіжними дорученнями № 383 від 24.04.2007 р. та № 416 від 04.05.2007 р.

Відповідно до ст. 508, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином або на підставах, передбачених договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з квітня 2006 р. по травень 2007 р. в сумі 7211 грн. 49 коп. та річних відсотків, нарахованих за період за зазначений період  в сумі 2069 грн. 02 коп., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 125893 грн. 69 коп., нарахованої за період 01.05.2006 р. по 31.10.2006 р., позивач обґрунтовує п. 8.2.4 договору № 9 від 03.12.2001р., згідно до якого відповідач несе від повільністю за прострочення оплати спожитої електроенергії у вигляді пені у розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочки. Суд знаходить вимоги про стягнення пені такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав: оскільки правовідносин сторін за договором № 9 від 03.12.2001 р. продовжували існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України та господарським кодексом України суд застосовує до даних правовідносин положення діючого Цивільного Кодексу України та господарського суду України.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня,  коли особа довідалася  або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна заява в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки. Статтею 232 ГК України встановлено, що штрафні санкції за   порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час  користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Оскільки вимога про сплату заборгованості у сумі 64420,20 грн. направлена відповідачу 23 березня 2006 року та строк виконання зобов'язань по сплаті встановлений у п’ять днів, нарахування штрафних санкцій можливо було здійснити в строк з 1 квітня 2006 року до 1 жовтня 2006 р. Позивачем хибно зроблено розрахунок неустойки з 01.05.2006 р. до 31.10.2006 р. Таким чином, за жовтень 2006 р. неустойка нарахована безпідставно. Дану позовну заяву подано до господарського суду та зареєстровано 20.09.2007 р. Тобто строк позовної давності за вимогами про стягнення  неустойки, нарахованої за період з 01 травня 2006 р. до 19 вересня 2006 р. сплив до подання даного позову. Про застосування наслідків спливу позовної давності заявлено відповідачем у справі.

Що стосується неустойки, нарахованої позивачем після 20 вересня 2006 р. до 31 жовтня 2006 р. суд зазначає, що, по-перше, як вказано, період нарахування є необґрунтованим, по-друге, розрахунок неустойки здійснено позивачем без врахування приписів Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”.

Внаслідок вищезазначеного за вимогами про стягнення неустойки відмовляється.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст. 267 ЦК України, ст.. 232 ГК України, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Запоріжнерудпром” (69084, м.Запоріжжя, вул.. М.Краснова, 12-а, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул.. Волгоградська, 25, ,  поточний рахунок № 09 у ЗАТ “Банк НРБ”, МФО 320627) 7211 грн. 49 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 2069 грн. 02 коп. річних процентів, 100 грн. 78 коп. судових витрат. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя                                                                                            І.А. Попова

Рішення підписано 29 листопада  2007 року.