ПОСТАНОВА

"30" жовтня 2007 р.
Справа № 12/208-4016

10 год. 20 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Скрипчук О.С.

при секретарі судового засідання  Дудник А.І.

Розглянув справу

за позовом: Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька,1, м. Тернопіль

до відповідача: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тернопільській області, вул. Шпитальна,7/57, м. Тернопіль

про: стягнення податкового боргу в сумі 11796,53 грн. за рахунок активів

За участю представників сторін:

позивача: Переймибіда Р.Б. –старший податковий інспектор, довіреність №61301/7/10-015 від 13.09.2007р.

відповідача: Гринів А.В. –головний спеціаліст, доручення №339/1 від 26.09.2007р.

Суть справи:

Тернопільська об’єднана державна податкова інспекція, м. Тернопіль, надалі позивач, звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тернопільській області, м. Тернопіль, надалі відповідач, про стягнення податкового боргу в сумі 11796,53 грн. за рахунок активів.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що Тернопільський регіональний фонд охорони праці несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов’язання, наслідком чого є виникнення податкового боргу, який підтверджується рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2005р. по справі №7/27-375. Враховуючи те, що правонаступником Тернопільського регіонального фонду охорони праці є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тернопільській області, тому податковий борг слід стягнути саме із Управління виконавчої дирекції.

В підтвердження викладеного додає довідку про наявність боргу, довідки відділу статистики, лист Тернопільської обласної державної адміністрації від 24.01.2007р. №02-209/2-16, рішення господарського суду Тернопільської області від 11.03.2005р. по справі №7/27-375, накази господарського суду від 05.04.2005р. про примусове виконання рішення, постанови ДВС у м.Тернополі №1 від 28.08.2006р. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає, у запереченнях проти позову від 17.10.2007р. зазначає, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тернопільській області не є правонаступником Тернопільського регіонального фонду охорони праці.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши зібрані докази та норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11.03.2005р. по справі №7/27-375 позовні вимоги Тернопільської ОДПІ були задоволенні, а саме присуджено до стягнення з Тернопільського регіонального фонду охорони праці 11796,53 грн. податкового боргу.

Накази господарського суду від 05.04.2005р. про примусове виконання рішення суду від 11.03.2005р. по справі №7/27-375 були пред’явлені в Державну виконавчу службу в м.Тернополі №1 для виконання. Однак, постановами державного виконавця від 28.08.2006р. накази господарського суду від 05.04.2006р. по справі №7/27-375 з посиланням на п. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»були поверненні Тернопільській ОДПІ без виконання з підстав відсутністю боржника та майна, що належить боржнику, на яке може бути звернено стягнення.

Як зазначає Тернопільська ОДПІ в позовній заяві, обґрунтовуючи свої позовні вимоги до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тернопільській області процедура з ліквідації Тернопільського регіонального фонду охорони праці завершилася 31.12.2001р., відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»Фонд соціального страхування є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, що ліквідуються, тому зобов’язане сплатити податковий борг в сумі 11796,53 грн.

Однак, висновки податкового органу щодо правонаступництва Тернопільського регіонального фонду охорони праці та прийняття заборгованості Фондом соціального страхування в Тернопільській області, які послужили підставою заявлення позову не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтвердженні матеріалами справи.

Так, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від напасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України "Про охорону праці", які ліквідуються.

Постановою КМУ України від 26.10.2001р. №1444 «Про реалізацію п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»постановлено, зокрема забезпечити подання ліквідаційними комісіями звітів щодо кредиторської та дебіторської заборгованості фондів охорони праці, що не є юридичними особами:

- державного та галузевих фондів охорони праці - до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань;

- регіональних фондів охорони праці - до відповідних управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Автономній Республіці Крим, областях, районах, містах Києві та Севастополі, містах обласного значення.

Згідно поданої відповідачем довідки Головного управління статистики в Тернопільській області від 05.10.2007р. №31-655 Тернопільський регіональний фонд охорони праці як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України станом на 05.10.2007р. При цьому, правові підстави пред’явлення позову до Тернопільського регіонального фонду охорони праці досліджувалися судом при винесення рішення по справі №7/27-375.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»Фонд соціального страхування від нещасних випадків, робочі органи виконавчої дирекції Фонду мають свої печатки, найменування, емблему, яка затверджується його правлінням, є окремим юридичними особами, мають самостійні кошториси.

Стаття 13 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»надає випадки правонаступництва за податковими зобов’язаннями, згідно з якої, випадки такого правонаступництва можливі за таких обставин:

- якщо реорганізація здійснюється шляхом зміни назви, організаційно-правового статусу або місця реєстрації платника податків, такий платник податків після реорганізації набуває усіх прав і обов'язків щодо погашення податкових  зобов'язань або податкового боргу, які виникли до його реорганізації;

- якщо реорганізація здійснюється шляхом об'єднання двох або більшої кількості платників податків в одного платника податків з ліквідацією платників податків, що об'єдналися, такий об'єднаний платник податків набуває усіх прав і обов'язків щодо погашення податкових зобов'язань або податкового боргу всіх платників податків, що об'єдналися;

- якщо реорганізація здійснюється шляхом розподілу платника податків на дві або більше особи з ліквідацією такого платника податків, усі платники податків, які виникнуть після такої реорганізації, набувають усіх прав і обов'язків щодо погашення податкових зобов'язань чи податкового боргу, які виникли до такої реорганізації. Зазначені зобов'язання чи борг розподіляються між новоствореними платниками податків пропорційно часткам балансової вартості активів, отриманим ними у процесі реорганізації згідно з розподільчим балансом. У разі коли одна чи більше новостворених осіб не є платниками податків, щодо яких виникли податкові зобов'язання або борг платника податків, який був реорганізований, зазначені податкові зобов'язання чи борг повністю розподіляються між особами, що є платниками таких податків, пропорційно часткам отриманих ними активів, без урахування активів, наданих особам, що не є платниками таких податків.

У відповідності до п. 12.3 ст. 12 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у разі, коли внаслідок ліквідації платника податків або скасування реєстрації фізичної особи як суб'єкта підприємницької діяльності частина його податкових зобов'язань чи податкового боргу залишається непогашеною у зв'язку з недостатністю його активів, така частина погашається за рахунок активів засновників або учасників такого підприємства, якщо вони несуть повну або додаткову відповідальність за зобов'язаннями платника податків згідно із законодавством, у межах повної або додаткової відповідальності, а в разі ліквідації філії, відділення чи іншого відокремленого підрозділу юридичної особи - за рахунок юридичної особи, незалежно від того, чи є вона платником податку, збору (обов'язкового платежу), стосовно якого виникло податкове зобов'язання або виник податковий борг таких філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу.

В інших випадках податкові зобов'язання або податковий борг, що залишаються непогашеними після ліквідації платника податків, вважаються безнадійним боргом і підлягають списанню у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із матеріалів справи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Тернопільському районі не було засновником чи учасником Тернопільського регіонального фонду охорони праці, регіональний фонд охорони праці не був їх філією, відділенням чи іншим відокремленим підрозділом. Тернопільський регіональний фонд охорони праці на момент розгляду справи є окремою юридичною особою, яка знаходиться в Державному реєстрі підприємств, установ та організацій.

Матеріалами справи та нормами чинного законодавств не доведено, що відповідач по справі є правонаступником зобов’язань Тернопільського регіонального фонду охорони праці, тому позовні вимоги з цих підстав не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір та судові витрати з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 86, 158, 162, 163, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі „____” листопада 2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом двадцяти днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                            О.С. Скрипчук