ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2007 р.
11:09

Справа №  6/709/07

14.11.2007 р. 11 год. 09 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

за позовом
Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20.

до відповідача
Комунального підприємства Миколаївської міської ради “Миколаївелектротранс”, м. Миколаїв, вул. Андрієва, 17.

про
Стягнення  за рахунок активів податкового боргу в сумі 626918,49 грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача
Ємельянова О.В., довіреність від 02.11.2006 року № 1800/9/10-016

Від відповідача
Гриненко Т.В., довіреність від 09.01.2007 року № 62.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 14.11.2007 року.

Предмет спору:  Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення за рахунок активів відповідача податкового боргу в сумі 626918,49 грн.

Відповідач не заперечує в судовому засіданні проти наявності заборгованості в сумі 626918,49 грн., проте згідно заперечень від 30.10.2007 року просить залишити позов без розгляду, зазначаючи, що в разі наявності боргу у платника податків, який перебуває у державній або комунальній власності, податковий орган повинен здійснювати заходи щодо продажу активів такого платника, які не входять до складу цілісного майнового комплексу, що забезпечує здійснення основної діяльності платника податків. В обґрунтування наданих доводів відповідач посилається на ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року.

Представником позивача до судового надано уточнення до позовної заяви від 08.11.2007 року, згідно якого, у зв’язку з технічною помилкою в позовній заяві, позивач просить стягнути за рахунок активів відповідача податковий борг в загальному розмірі 626 918,49 грн., з яких:

-          податок на прибуток в сумі 451863,37 грн.

-          відсотки за користування розстрочкою по податку на прибуток в сумі 3032,84 грн.

-          частка прибутку в сумі 168160,00 грн.

-          відсотки за користування розстрочкою (частка прибутку) в сумі 3831,76 грн.

-          пеня (частка прибутку) в сумі 30,52 грн.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

встановив:

Відповідач являється юридичною особою, що підтверджується копією витягу від 24.04.2007 року та зареєстрований Миколаївським міськвиконкомом 19.04.2004 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991  № 1251-XII відповідач є платником податків та зборів до бюджету та державних цільових фондів з 18.07.1997 року.

За результатами господарської діяльності відповідач має податкову заборгованість в загальному розмірі 626 918,49 грн., з яких:

-          податок на прибуток в сумі 451863,37 грн.

-          відсотки за користування розстрочкою по податку на прибуток в сумі 3032,84 грн.

-          частка прибутку в сумі 168160,00 грн.

-          відсотки за користування розстрочкою (частка прибутку) в сумі 3831,76 грн.

-          пеня (частка прибутку) в сумі 30,52 грн.

Зазначена заборгованість виникла у зв’язку з неповною сплатою відповідачем податкових зобов’язань з податку на прибуток ( 1363000,00 грн.) та частки прибутку (423200,00 грн.), розстрочених згідно договору про розстрочення податкових зобов’язань від 20.02.2006 року № 03.

Згідно умов зазначеного договору, укладеного відповідно до рішення ДПА у Миколаївській області від 20.02.2006 року № 09, на підставі ст. 14 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідачу надано розстрочення сплати податкових зобов’язань з податку на прибуток в сумі  1363000,00 грн. та частки прибутку в сумі 423200,00 грн. під проценти терміном з 20.02.2006 року по 20.12.2006 року. Згідно договору від 20.12.2006 року № 03/11 “Про внесення змін до договору про розстрочення податкових зобов’язань від  20.02.2006 року № 03” до графіку погашення розстроченої суми податку на прибуток внесено зміни, а саме, термін сплати суми податку на прибуток  452200,00 грн. та суми 169280,00 грн. частки прибутку змінено на 29.12.2006 року.

Відповідачем в порушення умов договору про розстрочення не сплачено 451863,37 грн. податку на прибуток по строку сплати 29.12.2006 року, у зв’язку з чим нараховано 3032,84 грн. процентів за користування розстрочкою.

Також за відповідачем рахується заборгованість по сплаті частки прибутку в сумі 168160,00 грн., з яких 167880,00 грн. –несплачена сума розстроченого, згідно зазначеного вище договору, податкового зобов’язання та 280,00 грн. штрафних санкцій, застосованих згідно податкового повідомлення-рішення від 26.04.2007 року № 00003837/0. Вказане   повідомлення-рішення отримане відповідачем 04.05.2007 року, що підтверджується підписом посадової особи на поштовому повідомленні.

Таким чином, відповідачем в порушення умов договору про розстрочення не сплачено 167880,00 грн. частки прибутку, у зв’язку з чим нараховано 3831,76 грн.

Виходячи з встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на  наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 21.12.2000  № 2181-III “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов'язання,    самостійно   визначене   платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.

Оскільки вищезазначене повідомлення-рішення відповідачем не оскаржено в адміністративному та судовому порядках, визначені позивачем податкове зобов’язання вважається узгодженим в розумінні ст. 5 Закону України   “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу»від 04.12.1990 року № 509-XII Державні податкові інспекції мають право застосовувати  до  платників податків фінансові (штрафні) санкції,  стягувати до бюджетів та державних цільових фондів  суми недоїмки,  пені  у  випадках,  порядку  та розмірах,  встановлених законами  України. у судовому порядку.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 21.12.2000  № 2181-III “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи, що відповідач не заперечує проти наявності податкового боргу перед бюджетом в сумі 626918,49 грн. та станом на день розгляду справи він відповідачем не сплачений, позовні вимоги  обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути за рахунок активів з Комунального підприємства Миколаївської міської ради “Миколаївелектротранс”, м. Миколаїв, вул. Андрієва, 17, ід. код 03328468 на користь Державного бюджету податковий борг в сумі 626918,49 грн.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом  десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Ткаченко