ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 р.

№ 43/105

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Воліка І.М.,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “АрселорМіттал Кривий Ріг” (правонаступник Відкритого акціонерного товариства “Міттал Стіл Кривий Ріг”) на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29 серпня 2007 року у справі № 43/105 Господарського суду Донецької області за позовом Відкритого акціонерного товариства “Міттал Стіл Кривий Ріг”, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс”, м. Маріуполь, Донецької області, 2) Відкритого акціонерного товариства “Алчевськкокс”, Донецької області, про стягнення 651,92 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ВАТ “АрселорМіттал Кривий Ріг” –Федько В.С. (дов. № 85-162юр від 20.06.07 р.)

відповідача –

встановив:

У квітні 2007 року позивач –Відкрите акціонерне товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг” пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” про стягнення 651,92 грн.

Вказував, що 1 лютого 2006 року між ним (покупцем) та ТОВ “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” (постачальником) укладено договір № 03-70/6-356 на поставку продукції –дріб'язку коксового, відповідно до умов якого у травні 2006 року вантажовідправник –Відкрите акціонерне товариство “Алчевський коксохімічний завод”, відправив на адресу позивача вагони з дріб'язком коксовим.

Посилаючись на те, що при прийомі товару було виявлено недостачу в кількості 3,65 тон., про що складено акт про прийом продукції за кількістю № 717 від 24-25 травня 2006 року, позивач просив стягнути з відповідача 651,92 грн. збитків у вигляді вагової нестачі продукції.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 11 червня 2007 року (суддя І.В. Зубченко) позов задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача вартість вагової нестачі продукції в сумі 651,92 грн.

Рішення мотивоване наявністю підстав до задоволення позовних вимог на підставі ст.ст. 526, 610 ЦК України та ст. 193 ГК України, оскільки недостача вантажу на суму 651,92 грн. виникла з вини відповідача, котрий недовантажив вагони вантажем до тієї  кількості, яку зазначив у накладних.

Ухвалою від 8 серпня 2007 року Донецьким апеляційним судом за клопотання ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг", в порядку статті 25 ГПК України, здійснено процесуальне правонаступництво позивача ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" на ВАТ "АрселорМіттал  Кривий Ріг".

Також, ухвалою від 8 серпня 2007 року на підставі ст. 24 ГПК України до участі у справі був залучений другий відповідач –Відкрите акціонерне товариство "Алчевськкокс".

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29 серпня 2007 року (колегія суддів у складі: Дзюба О.М. –головуючого, Акулова Н.В., Діброва Г.І.) рішення місцевого суду скасовано. У задоволені позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована посиланнями на ту обставину, що позивачем не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та завдання йому збитків відповідачем внаслідок неналежного виконання зобов’язань за договором на поставку продукції –дріб'язку коксового.

У касаційній скарзі ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме ст.ст. 526, 509, 623 ЦК України та ст.ст. 193, 224, 225 ГК України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 1 лютого 2006 року між ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" (покупцем) та ТОВ "ПБП "Азовінтекс" (постачальником) укладено договір № 03-70/6-356 на поставку продукції, за умовами якого, відповідач зобов'язався поставляти позивачу дріб’язок коксовий, марки МК-1, (МК-2), а позивач –прийняти та оплатити його.

Укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. Так, відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов’язань, а саме майново-господарських зобов’язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

На  виконання умов зазначеного договору 1 травня 2006 року на адресу позивача надійшов вантаж –дріб’язок коксовий, загальною масою 200 тон, вантажовідправником якого є ВАТ “Алчевський коксохімічний завод”, що підтверджується залізничними накладними №№ 48369119, 48369120, 48369121, 48369125, 48369103 у вагонах №№ 68743830, 66689514, 565708745, 68456110, 63585889 та платіжним дорученням № 1/09167 від 15 червня 2006 року про оплату позивачем поставленої продукції. В даних накладних зазначено, що вантаж прибув у справних вагонах, слідів втрати вантажу не виявлено, у зв'язку з чим він був виданий залізницею на підставі ст. 52 Статуту.

В ході прийомки продукції по кількості за участю представника громадськості позивачем було виявлено недостачу вантажу у кількості 3,65 тон, про що був складений акт про приймання продукції по кількості № 717 від 24.05.06р.-25.05.06р. У відповідності до п. 14 Інструкції П-6 позивачем була проведена перевірка ваги тари вагонів після вивантаження продукції, результатами якої зафіксовані актами №717/1, №717/2, №717/3 від 26.05.2006 р.

Виставлена відповідачем платіжна вимоги-доручення на оплату поставленого товару № СФ-0001554 від22.05.2006 р., позивачем оплачена в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 1/09167 від 15.06.2006 р.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог та, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок недовантаження продукції позивачеві заподіяні збитки у вигляді вартості недостачі у розмірі 651,92 грн., а факт виявлення недостачі  повністю доведений позивачем належними засобами доказування. При цьому судом зазначено, що порушень щодо складання акту про виявлену недостачу не встановлено.

Скасовуючи рішення місцевого суду, та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що основним доказом в обґрунтування позовних вимог є акт прийомки продукції за кількістю, який не відповідає вимогам Інструкції П-6, а тому не може бути прийнятий судом в якості належного доказу по справі виходячи з того, що акт приймання складений раніше видачі залізницею вантажу (дата прийому вантажу –24.05.2006р., не відповідає даті видачі вантажу –25.05.2006р.), що вбачається з акту приймання продукції по кількості № 717 від 24-25 травня 2006 року.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з такою правовою позицією, оскільки стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, кожна сторона повинна  довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд оцінив докази, на які послався позивач, визнав їх неналежними, оскільки акт прийомки продукції та акти перевірки ваги тари вагонів складені з порушенням вимог Інструкції П-6.

Крім того, сторони в пункті 5.2. договору передбачили, що прийомка продукції за кількістю здійснюється згідно Інструкції П-6. Тобто, сторони дійшли згоди стосовно прийомки продукції та, відповідно, документального оформлення цієї прийомки. Дотримання вимог Інструкції П-6 стосовно оформлення актів прийомки продукції є обов’язком сторін. В свою чергу, правильне оформлення документів стосовно приймання продукції є підставою в подальшому посилатися на такі документи, як на доказові засоби.

Висновки господарського суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Твердження касаційної скарги про те, що збитки, пов'язані з недостачею вантажу за відсутності вини перевізника, є наслідком неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки –не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, акт прийомки продукції за кількістю, з якого виходив позивач обгрунтовуючи свої вимоги, не відповідає вимогам Інструкції П-6, а тому правильно не прийнятий судом в якості належного доказу, що підтверджує вину Товариства з обмеженою відповідальністю “Проектно-будівельне підприємство “Азовінтекс” в недостачі вантажу.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову Донецького апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні судом всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “АрселорМіттал Кривий Ріг” залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29 серпня 2007 року у справі № 43/105 залишити без змін.

Судді:                                                                              І.М. Волік

М.В. Михайлюк

Н.Г. Дунаєвська