СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.07                                                                                 Справа № 15/415(18/510).

Колегія у складі суддів: Пономаренко Є.Ю. - головуючий, Мінська Т.М., Яресько Б.В., розглянувши матеріали за позовом

Стаханово-Алчевського міжрайонного природоохоронного прокурора, м. Стаханов в інтересах держави в особі Перевальської районної ради Луганської області, м. Перевальськ

до Державного підприємства «Ровенькиантрацит», м. Ровеньки

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Луганська обласна рада, м. Луганськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –Городищенська селищна рада

про стягнення 177292 грн. 92 коп.

за участю представників сторін:

від прокурора - Шидлаускас П.В.;

від позивача - Шушняк Б.Б. –гол. спец. юр. від., довіреність № 2.22-30 від 17.01.07.;від відповідача –Шидловська О.В., представник по довіреності від 29.12.06р.№1-3/3д-100;

від 3-ої особи Луганської обл. ради - не прибув;

від 3-ої особи Городищенська селищна рада - не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду Луганської області від 14.08.2007р. для розгляду даної справи призначена колегія у складі суддів: Пономаренко Є.Ю. - головуючий, Мінська Т.М., Яресько Б.В. У зв’язку з призначенням колегії суддів розгляд справи та відповідно відлік строку вирішення спору у справі розпочато з початку.

Суть спору: прокурором заявлено вимоги про відшкодування з відповідача втрат сільськогосподарського виробництва в сумі 177292,92 грн., які обумовлені вилученням земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 40,8 га, зміною її цільового призначення (з земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості) та наданням її в постійне користування відповідачу для будівництва та обслуговування породного відвалу.

Заявою від 30.01.2007 прокурор та позивач зменшили розмір заявленої до стягнення суми до 176493,02 грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на пропуск строку позовної давності.

При первісному розгляді спору у даній справі рішенням місцевого господарського суду від 30.01.07, залишеним без змін постановою суду апеляційної, інстанції позов прокурора було задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2007р. вказані рішення місцевого та апеляційного господарських судів скасовано, а справа передана на новий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши прокурора, представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Луганської обласної ради від 03.09.1998 № 3/14 у агрофірми “Інтерагро” була вилучена та надана у постійне користування ДВАТ ЦЗФ “Комендантська”ДХК “Ровенькиантрацит” земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 40,8 га.

Вказаним рішенням також було змінено цільове призначення земельної ділянки (з земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості); земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування породного відвалу.

Постійно діючою оціночною комісією Перевальської районної державної адміністрації були визначені втрати власника землі (сільськогосподарського призначення), пов’язані з вилученням земельної ділянки, зміною її цільового призначення та наданням її в постійне користування ДВАТ ЦЗФ “Комендантська”ДХК “Ровенькиантрацит”, про що складено акт від 19.03.1998.

Згідно вказаному акту, який затверджений рішенням Луганської обласної ради від 03.09.1998 № 3/14 та головою Перевальської районної державної адміністрації, втрати склали 2975234 грн. та повинні були бути відшкодовані ДВАТ ЦЗФ “Комендантська”ДХК “Ровенькиантрацит” згідно ст. 90 Земельного кодексу України (в редакції станом на 03.09.1998) Луганській обласній раді протягом двох місяців після затвердження проекту відведення земельної ділянки, тобто до 03.11.1998.

Державний акт на право постійного користування землею площею 40,8 га виданий ДВАТ ЦЗФ “Комендантська” ДХК “Ровенькиантрацит” 26.12.2001р.

На той час був чинним Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року N 561-XII.

Відповідач згідно свого статуту є правонаступником прав і обов’язків ДВАТ ЦЗФ “Комендантська”ДХК “Ровенькиантрацит”.

За результатами перевірки 28.12.2005 постійно діючою оціночною комісією Перевальської районної державної адміністрації був складений новий акт визначення втрат власника землі (сільськогосподарського призначення) з урахуванням положень Земельного кодексу України (в редакції, яка набрала чинності з 01.01.2001).

Згідно вказаному акту, який затверджений розпорядженням голови Перевальської районної державної адміністрації від 30.12.2005 № 774, відповідач повинен був перерахувати втрати сільськогосподарського призначення в загальній сумі 1181953 грн. наступним чином:

-          Луганській обласній раді –295488,55 грн.;

-          Перевальскій районній раді –177292,92 грн.;

-          Городищенській селищній раді –709171,80 грн.

Звертаючись з позовом про стягнення 177292,92 грн. в інтересах Перевальскої районної ради, як позивача прокурор посилається на норми ст. ст. 209 Земельного кодексу України, який набрав законної сили з 01.01.2002р., тобто вже після того як обов’язок з відшкодування втрат виник у відповідача у справі  перед Луганською обласною радою згідно Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року N 561-XII.

Луганська обласна рада, яка була залучена судом з власної ініціативи як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача не заявила в подальшому самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до ст. 26 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Так, суд не мав процесуальних підстав залучити Луганську обласну раду як третю особу, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору чи як позивача у справі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши прокурора, представників сторін та третіх осіб, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Питання відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва на час прийняття Луганською обласною радою Рішення від 03.09.1998 № 3/14 та видачі Державного акту на право постійного користування землею площею 40,8 га від 26.12.2001р. було регламентовано ст.ст. 90-92 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року N 561-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва відшкодовуються підприємствами, установами та організаціями, яким відводяться сільськогосподарські і лісові угіддя, що вилучаються для потреб, не пов’язаних із веденням сільського та лісового господарства, а також підприємствами, установами і організаціями, навколо об’єктів яких встановлюються охоронні, санітарні та захисні зони з виключенням із обороту сільськогосподарських і лісових угідь або переведенням їх до менш цінних угідь.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що розміри і порядок визначення втрат, що підлягають відшкодуванню, а також випадки звільнення підприємств, установ і організацій від їх відшкодування встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 4 Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997р. № 1279, передбачено, що відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва провадиться в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання.

Рішенням Луганської обласної ради від 03.09.1998 № 3/14 у агрофірми “Інтерагро” була вилучена та надана у постійне користування ДВАТ ЦЗФ “Комендантська”ДХК “Ровенькиантрацит” земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 40,8 га.

Державний акт на право постійного користування землею площею 40,8 га виданий ДВАТ ЦЗФ “Комендантська” ДХК “Ровенькиантрацит” 26.12.2001р.

Згідно ст. 90 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва підлягають відшкодуванню Уряду Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським Радам народних депутатів.

Так, з вилученням земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 40,8 га. та передачею її у постійне користування ДВАТ ЦЗФ “Комендантська”ДХК “Ровенькиантрацит” (правонаступником якого є ДП “Ровенькиантрацит” –відповідач у справі), у останнього виник обов’язок з відшкодування втрати сільськогосподарського виробництва перед Луганською обласною радою.

Відповідно, саме Луганська обласна рада набула права вимоги від ДВАТ ЦЗФ “Комендантська” ДХК “Ровенькиантрацит” та згодом від його правонаступника - ДП “Ровенькиантрацит” відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у розмірі до якого повністю входить заявлена до стягнення сума.

В постанові Вищого господарського суду України від 12.06.2007р. по даній справі зазначено, що задовольняючи позов, місцевий господарський суд не з'ясував, чи припинилось зобов'язання відповідача по сплаті спірної суми відшкодування перед обласною радою та не вказав, відповідно до яких приписів законодавства визначено заміну кредитора у правовідносинах, що виникли до набуття чинності Земельним кодексом України (2001р.).

Набрання законної сили з 01.01.2002р. «новим»Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III, який по іншому ніж попередній Кодекс визначає суб’єктний склад органів місцевого самоврядування, яким відшкодовуються втрати с/г виробництва, не є підставою припинення обов’язку з відшкодування витрат перед Луганською обласною радою.

Відповідно, з набранням законної сили з 01.01.2002р. Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III у Перевальської районної ради не виникло право вимоги відшкодування витрат за спірними правовідносинами, що виникли до набуття чинності даним Земельним кодексом України.

Так, за викладених обставин обов'язок відповідача по сплаті спірної суми відшкодування перед обласною радою, який виник під час дій Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року N 561-XII не припинився.

За загальним правилом Закон не має зворотної дії у часі, крім випадків чітко встановлених у такому Законі.

Земельний кодекс України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III набрав законної сили з 01.01.2002р., про що вказано у п. 1 Прикінцевих положень даного Кодексу.

В перехідних положеннях Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III відсутні норми за якими б підлягали застосуванню положення даного кодексу до правовідносин з відшкодування втрат с/г виробництва коли обов’язок з такого відшкодування виник до 01.01.2002р.

Таким чином, у Перевальської районної ради не виникло право вимоги відшкодування витрат сільськогосподарського виробництва, пов’язаних з передачею у 2001 році ДВАТ ЦЗФ “Комендантська”ДХК “Ровенькиантрацит” земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 40,8 га, оскільки обов’язок з такого відшкодування виник у відповідача ще до 01.01.2002р. перед іншою юридичною особою, а саме Луганською обласною радою.

Тому, у задоволенні позову, пред’явленому прокурором в інтересах Перевальської районної ради слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 44, 47, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення підписано 15.10.2007р.

Суддя головуючий

Суддя

Суддя

Є.Ю. Пономаренко

Т.М. Мінська

Б.В. Яресько