КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2007                                                                                           № 43/110

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Смірнової  Л.Г.

суддів:                                          Зеленіна  В.О.

Пашкіної С.А.

при секретарі:                     Дзюбі О.В.

За участю представників:

від позивача -Державін В.В. (дов. №11 від 19.07.2007);

Пейчева – Шаловило С.І. (дов. б/н від 23.07.2007);

від відповідача: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київська міська Рада

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.03.2007

у справі № 43/110 (Пасько М.В.)

за позовом                               Товариство "Юніор-Спорт"

до                                                   Київська міська Рада

про                                                  визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2007 позовні вимоги   Товариства з обмеженою відповідальністю „Юніор-Спорт” (далі-позивач)  до  Київської міської ради (далі-відповідач)  задоволено повністю, визнано за позивачем  право власності на  216,86 кв.м. реконструйованої будівлі, яка розташована  за адресою: м.Київ, вул.Володимирська, 57 (літ.”Б”), стягнуто з  відповідача на користь  позивача 85,00грн. державного мита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, повернуто  позивачеві з Державного бюджету України  25415,00грн. державного мита, як внесеного у більшому розмірі, ніж передбачено  чинним законодавством.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на  належному виконанні позивачем своїх зобов’язань за договором оренди від 02.01.2000 щодо  реконструкції орендованої будівлі, яку було здійснено  за згодою відповідача, а тому  відповідно до  вимог статті 778 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України)  позивач став співвласником у праві власності на  реконструйовану будівлю.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням Господарського суду міста Києва, відповідач звернувся  з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду  міста Києва від 22.03.2007, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову  відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом норм  процесуального та матеріального права, неповне з’ясування  обставин, що мають значення для справи, що відповідно до  приписів статті 104 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) є підставою для скасування рішення. Зокрема, скаржник  наполягає на помилковому  висновку суду щодо  застосування  частини четвертої статті 778 ЦК України, оскільки частиною третьою  зазначеної статті  встановлено, що  якщо поліпшення  речі  зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за  користування.  Проте, судом першої інстанції не було  взято до уваги вищезазначені обставини, що є порушенням приписів статті 32 ГПК України.

Ухвалою від 04.07.2007  Київським апеляційним господарським судом відновлено  строк подання апеляційної скарги,  апеляційну скаргу прийнято  до провадження та призначено до розгляду на 11.07.2007. У  зв’язку з неявкою у судове засідання  представників сторін,  розгляд   скарги було  відкладено  на 23.07.2007.

У судове засідання 23.07.2007 з’явилися представники позивача. Представник відповідача у судове засідання  не з’явились. Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення Господарського суду м. Києва за наявними у справі матеріалами без представників відповідача.

Представники позивача заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі з тих самих підстав, що викладені в позовній заяві

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, колегія суддів встановила наступне:

Між Київським міським Будинком Учителя (орендодавець) та  позивачем (орендарем) 02.01.2001 було  укладено договір  оренди  нерухомого майна (далі-договір).

Згідно підпункту  1.1.  пункту 1 договору орендодавець, на підставі рішення Київської  міської рада від 30.11.2000 №100/1077, передав, а позивач прийняв в оренду нежитлову будівлю   загальною площею 90,94кв.м., яка розташована за адресою: м.Київ, вул.Володимирська, 57 (літ. „Б”),  для розміщення складських приміщень та проведення реконструкції  з метою  поліпшення її вигляду та здійснення  подальшої господарської діяльності.  Відповідно до умов договору позивач зобов’язувався  розробити, затвердити та погодити проектну документацію з реконструкції  будівлі та здійснити роботи з реконструкції будівлі у відповідності  до її показників (підпункт 2.6 пункту 2; підпункт 3.4 пункту 3; підпункт 4.5 пункту 4).

22.04.2002 Київською міською державною адміністрацією видане розпорядження № 843 “Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю “Юніор-Спорт” на проектування та реконструкцію нежилої будівлі під складські приміщення на вул. Володимирський, 57 (літ. “Б”) у Шевченківському районі”.

12.02.2004 Київською міською радою прийнято рішення № 36/1246 “Про приватизацію комунального майна”. Відповідно до додатку зазначеного рішення нежиле приміщення, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 57 (літ. “Б”) віднесено до об’єктів, що підлягають приватизації та визначено суб’єкт приватизації – ТОВ “Юніор-Спорт” та спосіб приватизації – викуп.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання пунктів 2.6., 3.4., 4.5. вищезазначеного договору оренди,  позивачем було розроблено проект реконструкції будівлі, який був погоджений Київським міським Будинком Учителя про що свідчить титульний аркуш проекту.

25.10.2005 Спеціалізованою державною організацією Київська міська служба Української інвестиційної експертизи (Служба “КИЇВДЕРЖЕКСПЕРТИЗА”) було видано позитивний висновок комплексної державної експертизи проекту реконструкції нежилої будівлі під складське приміщення на вул. Володимирський, 57 (літ. “Б”) у Шевченківському районі м. Києва.

12.12.2005 Управлінням державного-архітектурно-будівельного контролю м. Києва видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 7131-Шв/Р з реконструкції нежитлової будівлі під складські приміщення за адресою: вул. Володимирська 57 (літ. “Б”) у Шевченківському районі м.Києва.

Відповідно до листа Головного управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.05.2006 № 049-08/3898, позивачем, у зв’язку із реконструкцією, був сплачений пайовий внесок на розвиток інженерно-транспортної інфраструктури міста.

Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 06.07.2006 було видано розпорядження № 1150 “Про затвердження акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого реконструкцією об’єкту: “Реконструкція нежитлової будівлі під складські приміщення за адресою: вул. Володимирська, 57 (літ. “Б”) у Шевченківському районі м. Києва”. Згідно акту державної приймальної комісії площа будівлі після її реконструкції збільшилася на 216,86 кв.м. та складає 307,8 кв.м.

Листом від 18.12.2006 за № 26 позивач звернувся до Головного управління комунального майна м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з проханням оформити за ним право власності на 216,86 кв.м. реконструйованої будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 57 (літ. “Б”). При цьому, зазначене звернення позивача було залишено без розгляду та відповіді.

Згідно ст. 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, від імені та в інтересах територіальних громад права суб’єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, які є органами місцевого самоврядування.

Статтею 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об’єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть  передавати  об'єкти  права  комунальної власності  у  постійне  або  тимчасове  користування  юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, подавати і купувати, використовувати, як заставу, вирішувати питання їх нього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об’єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до приписів ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 24 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Як вбачається з матеріалів справи у відповідності до пунктів 2.6., 3.4., 4.5. договору оренди на позивача було покладено обов’язок розробити, затвердити та погодити проектну документацію з реконструкції будівлі та здійснювати роботи з реконструкції будівлі у відповідності до її показників.

В свою чергу, ні умови договору оренди, ні положення розпорядження Київської міської державної адміністрації від 22.04.2002 р. № 843 не містили умов щодо параметрів та обсягів реконструкції будівлі, а вирішення зазначених питань було віддано виключно на розсуд позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав умови договору щодо реконструкції будівлі, зокрема здійснив розроблення проектної документації та її погодження, виконав будівельно-монтажні роботи з безпосередньої реконструкції будівлі, здійснив прийняття реконструйованого об’єкту до експлуатації.

Статтею 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, до комплектації місцевих рад віднесено прийняття рішення про відчуження комунального майна; затвердження програм приватизації; визначення порядку та умов приватизації об’єктів права комунальної власності.

Згідно акту державної приймальної комісії, затвердженого розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.07.2006 № 1150, після реконструкції, площа будівлі збільшилася на 216,86 кв.м. та складає 307,8 кв.м.

Відповідно до Додатку до рішення Київської міської ради від 12.02.2004 №36/1246 будівлю було віднесено до об’єктів, що підлягають приватизації, визначено суб’єкт приватизації – позивач та спосіб приватизації – викуп.

Пунктами 4.5., 5.7. договору оренди передбачено, що поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок орендаря, якщо вони не можуть бути відокремлені від орендованого майна без заподіяння йому шкоди, залишаються у власності орендодавця у разі відмови орендаря від приватизації об’єкту оренди.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів які б свідчили про те, що позивач будь-коли, та в будь-який спосіб відмовлявся від приватизації.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що після реконструкції, позивач є власником 216,86 кв.м. реконструйованої будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 57 (літ. “Б”).

Матеріали справи свідчать про те, що реконструйована позивачем нежитлова будівля, що розташована по  вул. Володимирській, 57 (літ. “Б”) у Шевченківському районі м. Києва є об’єктом нерухомості.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Нормами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 р. за № 157/6445 передбачено, що державна реєстрація прав власності на нерухоме майно – це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв’язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об’єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів.

Відповідно до Додатку № 1 до Тимчасового положення, одним з таких документів є свідоцтво про право власності на об’єкти нерухомого майна видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями.

Положення про порядок оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 № 1820, зареєстрованого в Київському міському управлінні юстиції 31.08.2001 за № 62/364 документом, що посвідчує право власності на новозбудований об’єкт є свідоцтво на право власності.

Згідно Положення про Головне управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 року № 584/744, управління є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підзвітне і підконтрольне Київській міській раді. Пунктом  28 цього Положення передбачено, що управління, у встановленому порядку, здійснює оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна з видачею свідоцтв про право власності.

Матеріали справи свідчать про те, що листом від 18.12.2006 року № 26 позивач звертався до Головного управління комунального майна м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з проханням оформити за ним право власності на 216,86 кв.м. реконструйованої будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 57 (літ. “Б”). Проте, зазначене звернення позивача було залишено без відповіді.

Відповідно до ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав є визнання права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва у справі № 43/110  від 22.03.2007  відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської Ради на рішення Господарського суду м. Києва у справі № 43/110  від 22.03.2007  залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 22.03.2007 у справі №43/110  залишити без змін.

3. Матеріали справи № 43/110 повернути до Господарського суду                      м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Смірнова  Л.Г.

Судді                                                                                          Зеленін  В.О.

Пашкіна С.А.