ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 р.
№ 2-21/17509.1-2006(2-20/15751-2005)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Швеця В.О., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Малого підприємства “Корал”

на постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 05.03.2007 р.

у справі
№ 2-21/17509.1-2006

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Відкритого акціонерного товариства
“Красногвардійський райагрохім”

до
Малого підприємства “Корал”

треті особи:
1) Фонд майна Автономної Республіки Крим,
2) Відкрите акціонерне товариство “АС –ПАЛАС”

про
витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права

в судовому засіданні взяли участь  представники:

позивача:
Чернова Є.В., дов. № 48 від 25.09.2007 р.;

відповідача:
Борисов Д.О., № б/н від 16.10.2007 р.;

третьої особи-1:
— не з’явились;

третьої особи-2:
— не з’явились;

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2005 р. Відкрите акціонерне товариство “Красногвардійський райагрохім” (далі –Товариство) звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою, у якій просило визнати його власником об’єкту –“Складу рідких міндобрив”, розташованого за адресою: Автономна Республіки Крим, смт. Красногвардійське, вул. Полева, 4 (далі –Склад), витребувати у Малого підприємства “Корал” (далі –Підприємство) з чужого незаконного володіння вказане майно та передати його йому у розпорядження (власність).

Позовні вимоги Товариство обґрунтовувало тим, що Склад є його власністю (що підтверджується листом від 24.02.2005 р. Фонду майна Автономної Республіки Крим), проте Підприємство проти цього заперечує та вважає Склад своєю власністю.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.12.2005 р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Фонд майна Автономної Республіки Крим.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.12.2005 р. позовні вимоги Товариства задоволено. Рішення мотивовано тим, що:

– Склад (інвентарний № 11012) передано до статутного фонду Товариства під час приватизації, а тому, виходячи з норм Закону України “Про господарські товариства”, він є його власністю;

– Підприємство не надало жодних доказів щодо права власності на Склад.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.01.2006 р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Відкрите акціонерне товариство “АС –ПАЛАС”.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.04.2006 р. рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.12.2005 р. скасовано, у задоволенні позовних вимог Товариства відмовлено. Постанова мотивована тим, що:

– Склад є складовою частиною Агрохімічного комплексу, який було придбано Підприємством на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.1997 р., укладеного між ним та Фондом майна Автономної Республіки Крим;

– об’єктом договору купівлі-продажу від 20.03.1997 р., укладеного між Підприємством та Фондом майна Автономної Республіки Крим, є Агрохімічний комплекс в цілому, будь-які попередження або зазначення про те, що Склад не входить у якості складової частини до складу Агрохімічного комплексу, у вказаному договорі відсутні;

– договір купівлі-продажу від 20.03.1997 р., укладений між Підприємством та Фондом майна Автономної Республіки Крим, не визнаний недійсним, а тому Підприємство є добросовісним набувачем Агрохімічного комплексу;

– виходячи зі ст. ст. 330 та 388 ЦК України, Підприємство набуло право власності на Агрохімічний комплекс, у тому числі на Склад.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2006 р. скасовано постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.04.2006 р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.12.2005 р., а справу передано на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.12.2006 р. (суддя Чонгова С.І.) позовні вимоги Товариства задоволено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.03.2007 р. (колегія суддів: Прокопанич Г.К., Маслова З.Д., Горошко Н.П.) рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.12.2006 р. залишено без змін.

Вказані судові акти мотивовані тим, що:

– Склад (інвентарний № 11012) передано до статутного фонду Товариства під час приватизації, а тому він є його власністю;

– Склад не є складовою частиною Агрохімічного комплексу, який було придбано Підприємством на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.1997 р., укладеного між ним та Фондом майна Автономної Республіки Крим.

Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.03.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Підприємство обґрунтовує тим, що апеляційний господарський суд при прийнятті постанови, яка оскаржується,  неповно з’ясував обставини, які мають значення для вирішення спору, та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, порушив ст. ст. 256 та 267 Цивільного кодексу України.

Товариство, Фонд майна Автономної Республіки Крим та Відкрите акціонерне товариство “АС –ПАЛАС” не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та відзивів на касаційну скаргу Підприємства не надіслали, що не перешкоджає перегляду постанови апеляційного господарського суду, яка оскаржується.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 17.10.2007 р. розгляд касаційної скарги здійснюється Вищим  господарським судом України у складі колегії суддів Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Шаргала В.І. та Швеця В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Підприємства не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– Товариство створено в процесі приватизації шляхом перетворення Красногвардійського підприємства “Райагрохім” відповідно до наказів Фонду майна Автономної Республіки Крим від 27.09.1996 р. № 1551 та 27.11.1996 р. № 1928;

– до основних засобів Красногвардійського підприємства “Райагрохім” станом на 01.11.1996 р. входив об’єкт під назвою “склад рідких міндобрив”, інвентарний № 11012, балансовою вартість 85 250,40 грн.;

– згідно акту Державної приймальної комісії від 30.08.1985 р., затвердженого 27.09.1985 р., склад рідких комплексних міндобрив, що складається з сталевих вертикальних круглих резервуарів ємністю по 400 м куб. у кількості п’яти штук, був прийнятий до експлуатації;

– факт передачі Складу (інвентарний № 11012) до статутного фонду (у власність) Товариства підтверджується Фондом майна Автономної Республіки Крим, зокрема, листом № 08-10/1127 від 24.02.1995 р.;

– Склад (інвентарний № 11012) не є частиною Агрохімічного комплексу, який було придбано Підприємством на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.1997 р., укладеного між ним та Фондом майна Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України “Про господарські товариства” (у редакції, чинній на момент передачі Складу  (інвентарний № 11012) до статутного фонду Товариства) товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність.

Ст. 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим і апеляційним господарськими судами, Підприємство не визнає за Товариством права власності на Склад, що підтверджується листом Товариства № 19 від 24.03.2005 р. та відповіддю Підприємства на вказаний лист –листом № 7 від 01.04.2005 р.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів першої та другої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства.

Посилання Підприємства на порушення апеляційним господарським судом ст. ст. 256 та 267 Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки, як вказано вище, Товариство довідалось про невизнання його права власності на Склад Підприємством з листа останнього № 7 від 01.04.2005 р. З відповідними позовними вимогами Товариство звернулось до Підприємства у жовтні 2005 р., тобто у межах трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України, у зв’язку з чим у даному випадку відсутні підстави для застосування ст. 267 Цивільного кодексу України, яка регулює наслідки спливу позовної давності, так як цей строк не сплив.

Інші доводи Підприємства, викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, проте така оцінка не може бути здійснена Вищим господарським судом України, оскільки, виходячи із наданих господарському суду касаційної інстанцій ст. ст. 1115 та 1117 Господарського процесуального кодексу України повноважень, він не може давати оцінку доказам, а повинен на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевірити застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.03.2007 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Підприємства не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Малого підприємства “Корал” залишити без задоволення, а постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.03.2007 р. у справі № 2-21/17509.1-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим –без змін.

Головуючий суддя                                                       Г.А. Кравчук

Суддя                                                                          В.О. Швець

Суддя                                                                          В.І. Шаргало