ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007 р.
Справа № 2/150

за позовом  Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області,  вул. С.Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ,76000

до відповідачів: 1  Державне лісопромислове підприємство "Прикарпатліс",  вул. Василіянок, 48, м.Івано - Франківськ,76000

2   Транспортно-експедиційного підприємства "ІСТ-Захід",  вул.Василіянок,48, м.Івано-Франківськ,76000

Третя особа на стороні відповідача1, що не заявляє самостійних вимог -  Міністерство промислової політики України, м. Київ, вул.Сурікова,3

Cуддя  Круглова О. М.

При секретарі   Дребот Наталія Дмитрівна

Представники:

Від відповідача 1:  Чабанюк І.Д. - директор, (посвідчення №115 дійсне до 31.12.07р.)

Від відповідача 2:  Крупка В.Я. - представник, (довіреність №949 від 21.06.07р.)

Від позивача та третьої особи на стороні відповідача 1 представники не з'явилися.

Суть спору: про  визнання недійсним договору оренди  нерухомого державного майна № 24-ДЛП від 01.02.2003р. та звільнення нежитлового приміщення адмінбудинку за адресою вул. Василіянок, 48 в м. Івано-Франківську.

В засіданні суду 17.09.07 оголошувалась перерва до 26.09.07 .

26.09.07 розгляд справи продовждено.

Представники позивача та третьої особи на стороні відповідача 1, що не заявляє самостійних вимог в засідання суду не з'явилися, хоча про оголошення перерви до 26.09.07 повідомлялись в засіданні суду 17.09.07.

Враховуючи, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити  у відсутності позивача та третьої особи на стороні відповідача 1, відповідно до ст.75 ГПК України .

Розглянувши матеріали справи, вислухавши предстаників відповідачів, суд

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з вимогою  про  визнання недійсним договору оренди  нерухомого державного майна № 24-ДЛП від 01.02.2003р., укладеного між відповідачами та звільнення нежитлового приміщення в будівлі за адресою вул. Василіянок, 48 в м. Івано-Франківську.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

На виконання наказу  Фонду державного майна України від 25.02.05р. за № 354 регіональним відділенням проведено перевірку відповідності чинному законодавству договорів оренди нерухомого майна, яке знаходиться на балансі державного лісогосподарського підприємства “Прикарпатліс” за період з 01.01.2004р. по 31.05.2006р.

За результатами перевірки встановлено, що між Державним лісопромисловим підприємством “Прикарпатліс” та  Транспортно-експедиційним підприємством "ІСТ-Захід" 01.02.2003 року укладено договір оренди державного майна № 24 - ДЛП.

За цим договором орендодавець передає, а орендар приймає у строкове, платне користування державне майно - нежитлове приміщення адмінбудинку загальною площею      45,1 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Василіянок, 48 в  м. Івано-Франківську.

Згідно з п. 10.1 термін дії договору з 01.02.2003р. по 01.02.2004р.

Відповідно до ст. 287 Господарського кодексу України, тільки Фонд державного майна України, його регіональні відділення є орендодавцями державного майна. Аналогічну норму містить і Закон України “Про оренду державного та комунального майна”.

Таким чином, державні підприємства втратили право бути орендодавцями державного нерухомого майна.

Листом від 24.02.2004 року № 08/311 регіональне відділення повідомляло керівника про зміни в чинному законодавстві та вказало заборону пролонгації договорів оренди.

Проте, не зважаючи на застереження регіонального відділення відповідач-1 поновив спірний договір оренди, порушивши при цьому статтю 287 Господарського кодексу України та  статтю 5 Закону України “Про оренду" державного та комунального майна”.

Крім того, умови спірного договору не відповідають п. 17 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786, зі змінами, відповідно до якого за нерухоме майно державних підприємств, установ та організацій до державного бюджету спрямовується 70% орендної плати, а 30% - орендодавцю, оскільки вони передбачають зовсім інший порядок спрямування орендної плати.

Статтею 92 ЦК України визначено, що юридична особа здійснює цивільні права та обов'язки (цивільна дієздатність) через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідач - 1 на момент поновлення договору оренди не був наділений повноваженнями орендодавця державного майна, тому зобов'язаний був вчинити всі необхідні дії щодо припинення договору оренди № 24-ДЛП від 01.02.2003р. після набрання чинності Господарського кодексу України та звільнення орендарем приміщень.

Незважаючи на зазначені вимоги Закону, відповідачем не здійснено жодних заходів щодо зміни орендодавця, 70%, а не 40% орендної плати перераховувались орендарем відповідачу.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вказаних вимог є підставою недійсності правочину .

Поновлений договір оренди № 24-ДЛП від 01.02.2003р., укладений між відповідачами не відповідає вимогам ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 287 Господарського кодексу України та нормам Цивільного кодексу України, а тому є недійсним.

Оскільки згідно ст. 216 ЦКУ недійсний правочин не створює юридичних наслідків, то у відповідача - 2 відсутні будь-які підстави для користування нежитловим приміщенням в адмінбудинку загальною площею 45,1 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Василіянок, 48 в м. Івано-Франківську.

Відповідач-1 в судовому засіданні стверджує, що відповідно до своєї діяльності п. 2.2 та  п. 4.5. Статуту, затвердженого Мінпромполітики України і зареєстрованого Івано-Франківським міськвиконкомом, 01.02.2003 року ДЛП "Прикарпатліс" та ст.5 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" уклало Договір оренди нерухомого державного майна (нежитлового приміщення) із Транспортно-експедиційним підприємством "ІСТ-Захід" .

25.12.2003 року відповідач-1 продовжив строк дії договору оренди державного майна від 01.02.2003 року з відповідачем-2 і до 31.12.2008 року ДЛП "Прикарпатліс" пролонгуючи договір оренди майна з Транспортно-експедиційним підприємством "ІСТ-Захід"  діяло в межах та відповідно до своєї компетенції згідно п. 4.5. ст. 4 Статуту підприємства та ст. 17 ЗУ "Про оренду оренду державного та комунального майна".

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 року № 8-92 "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" та ЗУ "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 р. на міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної виконавчої влади покладено здійснення функцій щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності.

Згідно п. 2 ст. 73 Господарського кодексу України орган державної влади, до сфери управління якого входить державне підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до ч. 5.7 п. 17 постанови Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 р. "Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" у разі коли орендодавцем майна є державне підприємство, організація, орендна плата спрямовується: за цілісний майновий комплекс структурного підрозділу підприємства, організації, нерухоме майно - 70 відсотків орендної плати підприємству, організації, 30 відсотків - до державного бюджету.

Згідно ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Реалізуючи своє право, передбачене ст.21 Закону України "Про підприємства в Україні" від 27.03.1991р., який був чинним до 01.01.2004 року, де, зокрема зазначено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів і підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, ДЛП "Прикарпатліс" 25.12.2003 р. уклало з орендарем Транспортно-експедиційним підприємством "ІСТ-Захід"  додаткову угоду до діючого договору.

В зв'язку з тим, що орендар належним чином виконував свої обов'язки передбачені договором оренди державного майна, цією додатковою угодою було внесено зміни та доповнення до договору, а саме - продовжено строк його дії. Оскільки на час укладення зазначеної додаткової угоди були чинними дозвіл Мінпромполітики та погодження органів ФДМУ, необхідності у повторному зверненні з цього приводу у ДЛП "Прикарпатліс" не було.

Тобто, із встановленою законодавством з 1 січня 2004 року зміною умов укладення договорів оренди державного майна, законність та правомочність договорів (в тому числі й додаткових до них), які було укладено до набрання чинності Господарського кодексу України, не може піддаватись сумніву, вони залишаються дійсними для сторін з відповідними передбаченими в договорах умовами, правами та обов'язками до закінчення їх терміну дії.

Дослідивши доводи та заперечення сторін, позовні вимоги слід визнати необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню , з врахуванням наступного

Відповідно до ч. 1,2,4 ст. 203 Цивільного кодексу України:

?          зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства;

?          особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

?          правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Пунктом  сьомим  частини  четвертої  "Положення  про  Міністерство  промислової

політики України",  затвердженого Указом Президента України №  849/2001  від  21.09.2001р.,  передбачено виконання Мінпромполітики України функцій з управління об'єктами

державної   власності .  Засновником   ДЛП   "Прикарпатліс"   є   Мінпромполітики

України   відповідно   до   наказу   №   22   від   22.05.2001   року   згідно   якого   вказаний

адмінбудинок   переданий   на баланс і повне господарське відання.

В зв'язку із набранням чинності з 01.01.2004 року Господарського кодексу України, відповідно до ст. 287 Господарського кодексу України, державні органи приватизації є єдиними орендодавцями нерухомого майна, у т.ч. площею до 200 кв. м, що є державною власністю, хоча абзац четвертий ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає можливість виступати підприємству орендодавцем щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, що підтверджує лист-роз'яснення Комітету з питань правової політики ВР України № 06-1/18-1096 від 24.05.2004р. Проте, на момент вступу в законну силу норм  Господарського кодексу України вже була чинною та діяла вищезгадана додаткова угода до договору оренди майна ДЛП "Прикарпатліс" з Транспортно-експедиційним підприємством "ІСТ-Захід" , якою було продовжено строк дії цього договору з дотриманням порядку укладення договорів, що діяв на момент підписання додаткової угоди, тобто, за наявності згоди Міністерства промислової політики України від 12.03.03,  а статтею 58 Конституції України передбачено, що закони і інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно  до ст.33  кожна сторона  повинна   довести  ті обставини, на  які  вона  посилається   як   на  підставу   своїх   вимог і  заперечень .

Позивачем  належними чином не обгрунтовано свої вимоги, а тому в позові належить відмовити.

Керуючись ст.ст.58,124,129 Конституції України, ч. 1,2,4 ст. 203 Цивільного кодексу України, ст. 287 Господарського кодексу України, ст.ст.49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Круглова О. М.

дата підписання рішення  ________

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Шунтов Олександр Михайлович