ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"13" листопада 2007 р.
Справа № 17/227/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Величко Т.А., суддів: Бойко Л.І.,Жукової А.М.

при секретарі судового засідання: Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача –Мельников І.Ю.

від відповідача —Валешинська Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТВТ "Родючість"

на рішення господарського суду Миколаївської області

від "22" серпня 2007р. зі справи 17/225/07

за позовом  Відділу Державної Служби охорони при УМВС України в Миколаївській області

до  АТВТ "Родючість"

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 7 320 грн. та пені у розмірі 609,46 грн. за договором № 513 від 01.07.2006р.

встановив:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.08.2007р. (суддя Коваль С.М.) позов задоволено, стягнуто з АТВТ "Родючість" заборгованість за договором № 513 від 01.07.2006р. у розмірі 7 320 грн., пеню у розмірі 609,46 грн., держмито у сумі 102 грн. та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу на користь ВДС охорони при УМВС України в Миколаївській області.

Судове рішення вмотивоване матеріалами справи, нормами матеріального права, зокрема, п.8 ст.193 ГКУ, ст.525, 629, 903 ЦКУ та зазначено, що відповідачу рекомендованим листом №19/1-3216 від 05.10.2006р. були направлені акти звірки взаєморозрахунків від підписання яких позивач ухилився, але приймаючи до уваги, що протокол узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони згідно договору № 513                                               від 01.07.2006р. підписано сторонами без зауважень, то вартість послуг є погодженою. Несплата у визначений строк заборгованості по договору на охорону об'єкту має наслідком припинення надання охоронних послуг та стягнення заборгованості з нарахуванням пені в судовому порядку.

12.10.2007р.,  не погодившись з висновками місцевого господарського суду, АТВТ “Родючість” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду, у позові —відмовити. Скаржник обгрунтовує свої вимоги порушенням судом норм матеріального і процесуального права. Так, відповідно до ст.33, 34 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається шляхом надання доказів. У даному випадку єдиним належним та допустимим доказом є акт виконаних робіт, підписаний обома сторонами, але такі акти сторонами не були підписані, оскільки підприємство має матеріальні претензії до позивача - “охорони”.

Одночасно, скаржник просить відновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це рішення надійшло до підприємства лише 08.10.2007р., а представник відповідача 22.08.07р. не брав участі у судовому засіданні.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи доводи скаржника, просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що між ВДСО при УМВСУ в Миколаївській області та АТВТ “Родючість” 01.07.06р. укладено договір №513 на охорону об'єкта державною службою охорони при МВС України.

На підставі зазначеного договору 24.07.2006р. начальником Відділу ДСО було підписано наказ за № 2/11 "Про виконання охоронних функцій підрозділом цивільної охорони Миколаївського МВДСО ВДСО при УМВС на об'єкті АТВТ "Родючість" за адресою: м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 105

Згідно дислокації охорони адмінбудівлі АТВТ “Родючість” Миколаївським МВДСО ВДСО при УМВСУ в Миколаївській області виставлено пост охорони та визначено за погодженням сторін час охорони. Вартість фізичної охорони за одну годину за вид охорони “варта” визначено у розмірі 7,50 грн. відповідно протоколу узгодження договірної ціни на здійснення заходів охорони. Згідно п.2.2 договору оплата за охорону здійснюється шляхом передньої плати щомісячно до 20 числа поточного місяця платіжними дорученнями “замовника”, які здаються в установу банку, що здійснює обслуговування “замовника”.

Так, відповідно до акту прийому-здачі виконаних робіт/послуг за  липень  2006  року № МВ-0007291 від 31.07.2006р.   вартість  наданих  послуг  охорони склала 4320 грн., а до акту прийому-здачі виконаних робіт/послуг за  серпень  2006  року № МВ-0007641 від 31.08.2006р. —3000 грн., про що було повідомлено АТВТ "Родючість", проте, “замовником” попередня оплата на розрахунковий рахунок “охорони” не здійснена, у зв'язку з чим, на підставі умов договору ВДСО при УМВСУ в Миколаївській області направило АТВТ “Родючість” листа №19/2-2736 від 22.08.2006р. з повідомленням про одностороннє розірвання договору у разі ненадходження на р/р ВДСО при УМВС до 23.08.2006р. заборгованості за надані послуги.

Актом про  зняття поста цивільної охорони адмінбудівлі АТВТ “Родючість” від 23.08.2006р. Миколаївське ВДСО зняло 15-годинний пост цивільної охорони.

Листом від 05.10.2006р. позивач направив відповідачу акти звірки взаємних розрахунків та вдруге акти виконаних робіт за липень та серпень 2006р.

Всі зазначені листи позивача були залишені без відповіді.

У зв'язку з ухиленням відповідача від підпису актів виконаних робіт та актів звірки розрахунків, позивач звернувся за захистом свого  порушеного права та охоронюваних законом інтересів  шляхом подання позову, визначивши суму заборгованості та пені за прострочення платежу.

Станом на 20.03.2007р.:

-   розрахунок дебіторської заборгованості відповідача склав 7 320грн.;

-  розрахунок пені, нарахованої відповідачу згідно умов договору № 513 - 609,46грн.

(всього 7 929,46 грн.)

Доводи апелянта про відсутність доказів виконання “охороною” зобов'язань за договором № 513 не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли господарські зобов'язання з господарського договору на охорону об'єкта державною службою ДСО, що відповідає приписам ст.174 ГК України. В силу цих зобов'язань одна сторона  має вчинити дію на користь другої сторони.

В період з 01.07.2006р. позивач виконував свої обов'язки за договором № 513. Зауважень щодо виконання робіт відповідачем не надавалось.

Згідно р. 3 п. 3.2 п.п. 9 Договору відповідач зобов'язаний своєчасно вносити плату за послуги, надані "Охороною". Станом на 20.03.2007р., внаслідок невиконання зазначених умов Договору у відповідача виникла  заборгованість перед позивачем у сумі 7 929,46грн (7 320грн. - основної заборгованості та 609,46грн. - пені).

Ст. 903 ЦК України встановлює обов'язковість оплати замовником наданих йому послуг в розмірі, у строки та в порядку, встановлених договором.

Щодо непідписання відповідачем актів виконаних робіт, то слід зазначити, що ця умова передбачена в договорі після обов'язку замовника здійснити попередню оплату до 20 числа поточного місяця.

Згідно п.п. 4.2.3 Договору у випадку припинення необхідності в користуванні послугами позивача, відповідач мав право розірвати Договір шляхом письмового повідомлення позивача не менше, ніж за 60 днів, але, як свідчать матеріали справи, цим правом не скористався.

П.п. 4.1.4 п. 4.1 р. 4 встановлює, що позивач має право припинити надання послуг і розірвати договір у випадку непогашення заборгованості відповідачем.

Таким чином, позивач діяв відповідно до умов Договору та чинного законодавства, відповідно до  п.2 ст.193 ГК України вжив усіх заходів, необхідних для належного виконання ним зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.  Із матеріалів справи вбачається, що саме відповідач ухилився від виконання своїх зобов'язань щодо як попередньої оплати послуг, так і підписання актів прийому —здачі виконаних робіт для здійснення розрахунків. Згідно ст.224 п.2 ГКУ - учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Саме вчинення відповідачем правопорушення є підставою господарсько  —правової відповідальності, що, власне, тягне за собою застосування приписів ст.231 п.6 та ст.20 ГКУ.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга не містить доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 53, 99, 101-105 ГПК України,

колегія суддів постановила:

1.          Відновити АТВТ “Родючість” м. Миколаїв строк на апеляційне оскарження рішення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 22.08.2007р. по справі №17/227/07 -  залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає чинності з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом місяця до ВГСУ.

Головуючий суддя                                                   Т.А. Величко

Судді :                                                                      Л.І. Бойко

А.М. Жукова