КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2007                                                                                           № 05-5-21/6595

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від позивача – Галаш В.В. (довіреність № 147 від 24.05.2007 року); від  відповідача – не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛГЗ  Хортиця"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 21.05.2007

у справі № 05-5-21/6595 (Шевченко Е.О.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛГЗ  Хортиця"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравіс"

про                                                  припинення незаконних дій

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21 травня 2007 року № 05-5-21/6595, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “ЛГЗ Хортиця” (надалі – Позивач, Товариство № 1) до товариства з обмеженою відповідальністю “Гравіс” (надалі - Відповідач, Товариство № 2) про припинення незаконних дій, позовні матеріали були повернуті позивачеві без розгляду  (а.с. 3).

Товариство з обмеженою відповідальністю “ЛГЗ Хортиця”, не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати дану ухвалу та передати позовну заяву на розгляд до суду першої інстанції (а.с. 5-7).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Відповідача про день і час судового засідання по розгляду апеляційної скарги  Позивача, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45), апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Товариства № 1 без участі представників Товариства № 2.

Заслухавши усні пояснення представника Позивача у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ЛГЗ Хортиця” 15 травня 2007 року звернулось до господарського суду м. Києва із позовною заявою, в якій просило заборонити Відповідачу подальше розповсюдження та трансляцію недобросовісного рекламного ролику, зобов’язати Товариство № 2 безкоштовно надати ефірний час для трансляції реклами Товариству № 1 та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Гравіс” суму у розмірі 1 гривня як компенсацію на відшкодування моральної шкоди у вигляді приниження ділової репутації Позивача (а.с. 16-19). Товариство № 1 обґрунтувало свої вимоги порушенням Відповідачем прав Позивача на об’єкти інтелектуальної власності, що призвело до заподіяння моральної шкоди у вигляді шкоди діловій репутації Товариства № 1. Також, Позивач зазначає, що Відповідач був попереджений про незаконність його дій шляхом направлення Товариством № 1 йому попереджувального листа, проте не припинив незаконні дії. При цьому, Товариство № 1 мотивувало свої вимоги положеннями ст.ст. 10, 27, 28 Закону України “Про рекламу”, ст. ст. 1, 7, 20, 24 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”, ст.ст. 16, 20 Закону України “Про охорону прав на знаки для товарів і послуг”, ст.ст. 20, 26, 27 Закону України “Про охорону прав на промислові зразки”, ст.ст. 11, 23, 190, 424, 1167 Цивільного кодексу України (а.с. 16-19).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21 травня 2007 року № 05-5-21/6595 позовні матеріали Товариства № 1 були повернуті позивачеві без розгляду.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що додані до позовної заяви ксерокопії документів Позивачем належним чином не засвідчені, оскільки на них відсутнє прізвище та посада особи, яка завірила ці копії. При цьому, місцевий суд керувався пунктом 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 “Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації”, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 року та ст. 36, п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (а.с. 3).

Між тим, вищенаведений висновок суду першої інстанції слід визнати таким, що зроблений з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм процесуального права (п.п. 2, 3, 4 ст.104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає повному скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню. Поряд з цим, апеляційний господарський суд вважає за необхідне, керуючись, зокрема, ст. 106 ГПК України, передати справу (матеріали) № 05-5-21/6595 на розгляд господарського суду м. Києва.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла, враховуючи наступне:

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 36 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Статтею 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Згідно п. 4 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Статтею 63 ГПК України визначені підстави повернення без розгляду позовної заяви, зокрема, пунктом 3 даної статті передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Проаналізувавши вищенаведені положення чинного законодавства, можна дійти висновку, що господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 статті 63 ГПК України лише за умови відсутності у тексті позовної заяви посилань на обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а також, на відповідні докази, що підтверджують такі обставини. При цьому, перелік підстав для повернення позовної заяви без розгляду, встановлений ст. 63 ГПК України, є вичерпним, а з положень пункту 3 даної статті ГПК України не випливає, що позовна заява повертається без розгляду, якщо відповідні докази не додані до неї або подані в копіях належним чином не засвідчених. Тобто, недодержання при подачі позову до господарського суду вимог пункту 4 ст. 57 ГПК України відповідно до чинного законодавства не тягне такого наслідку, як повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши матеріали справи, апеляційна інстанція констатує, що місцевий господарський суд повернув Товариству № 1 без розгляду позовні матеріали (а.с. 14-42) із вимогами до Товариства № 2 про припинення незаконних дій, невірно застосувавши норми чинного господарського процесуального законодавства, оскільки додання Позивачем до позовної заяви доказів, що не були належним чином засвідчені, не є підставою для повернення Товариству № 1 його позовної заяви з посиланням на п. 3 ст. 63 ГПК України. При цьому, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не було наведено жодного іншого обґрунтування посилання саме на п. 3 ст. 63 ГПК України, як на підставу повернення без розгляду позовних матеріалів Товариству № 1, окрім вже згаданого висновку про неналежність засвідчення копій доданих до його позовної заяви документів.

Крім того, місцевий суд в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовних матеріалів Товариству № 1 на підставі п. 3 ст. 63 ГПК України без врахування позиції, викладеної в п. 3.3 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” № 02-5/289 від 18.09.1997 року (із змінами та доповненнями), згідно якого недодержання вимог статей 54 і 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах. Підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Господарський суд повертає позовну заяву, що не містить обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми, або такий розрахунок не додано до заяви. У вирішенні питання про наслідки порушення позивачем вимог статті 57 слід виходити з того, що підставою для повернення позовної заяви є тільки відсутність доказів сплати державного мита у встановлених порядку і розмірі витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. Якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність належних (законних) підстав для повернення Товариству № 1 позовних матеріалів без розгляду, а відтак, неправомірність прийняття оскаржуваної ухвали.

Таким чином, вимоги Товариства № 1 щодо скасування оскаржуваної ухвали, які викладені в апеляційній скарзі, обґрунтовані, відповідають обставинам справи та нормам чинного процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 36, 43, 54, 57, 63, 86, 91, 94, 99, 101 –105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ЛГЗ Хортиця” задовольнити повністю.

2.Ухвалу господарського суду м. Києва від 21 травня 2007 року № 05-5-21/6595 скасувати повністю.

3.Справу (матеріали) № 05-5-21/6595 передати на розгляд господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

07.09.07 (відправлено)