ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2007 р.                                                            Справа № 49/374-07

вх. № 10273/3-49

Суддя господарського суду Кононова О.В.

при секретарі судового засідання Кононенко Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився  відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом Лозівського підприємства теплових мереж" в особі ліквідатора Заривайко В. В., м. Харків

до  Обласного комунального підприємства теплових мереж м.Харків

про стягнення 18148,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суд з позовною заявою, в який прохає суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 18148,33 грн. за неналежне виконання відповідачем договору доручення № 12-Л, внаслідок якого кошти, які мали бути перераховані на користь ДК "Газ України", не були зараховані ДК "Газ України" як погашення заборгованості Лозівського підприємства теплових мереж. Позивач зазначає, що на цей час сума заборгованості 390574,35 грн. не сплачена та є заборгованістю позивача, що на думку позивача є підставою для нарахування штрафних санкцій.

Представники сторін в призначене судове засідання не з'явилися, документів, витребуваних ухвалами суду не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд в ухвалах від 19.09.2007 року, від 16.10.2007 року та від 06.11.2007 року попереджував сторони, що у разі неявки їх представників в призначені судові засідання суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01.07.2003 року між Обласним комунальним підприємством теплових мереж (Повірений) та Лозівським підприємством теплових мереж (Довіритель) був укладений договір доручення № 12-Л.

Відповідно до умов договору п.1.1. позивач доручає відповідачеві виконати від його імені та за його рахунок всі юридичні дії, яких вимагає оформлення взаємозаліків з бюджетами всіх рівнів на відшкодування витрат за надані позивачем абонентам послуги з теплопостачання за рахунок фінансування пільг, субсидій та інших фінансувань для подальшого направлення коштів на погашення заборгованості позивача за використані енергоносії.

Позивач в позовній заяві зазначає, що через неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за даним договором, кошти в сумі 390574,35 грн., що мали бути перераховані на користь ДК "Газ України", не були зараховані ДК "Газ України" як погашення заборгованості Лозівського підприємства теплових мереж, у зв'язку з чим, на думку позивача, він має право на застосування до відповідача передбачених чинним законодавством заходів відповідальності за порушення виконання зобов'язання у вигляді пені.

Відповідальність за прострочення виконання зобов'язання передбачена ст. 611 Цивільного кодексу України, відповідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Отже, чинним законодавством передбачено нарахування неустойки лише у разі прострочення виконання боржником зобов'язання.

Відповідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Але позивач, в підтвердження своїх тверджень щодо порушення позивачем умов договору доручення не надав жодного доказу. Так, позивач вказує, що кошти в сумі 390574,35 грн., що мали бути перераховані на користь ДК "Газ України", не були зараховані ДК "Газ України" як погашення заборгованості відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання  майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

З договору доручення № 12-Л від 01.07.2003 року, на який посилається позивач в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача заборгованості не вбачається жодного грошового зобов'язання відповідача.

Згідно ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без  створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських спав за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. При цьому, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Відповідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позивачем не доведено чи дійсно право за захистом якого він звернувся, порушено відповідачем, та чи порушено воно саме відповідачем.

При зверненні позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 18148,33 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором доручення № 12-Л, позивач не навів обставин в підтвердження наявності порушення з боку відповідача його прав або охоронюваних законом інтересів.

На підставі викладеного суд, дослідивши матеріали справи вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог, оскільки  позивачем не наведено достатніх доказів на підтвердження наявності обставин на яких ґрунтуються вимоги, викладені в позовній заяві, а саме в підтвердження порушення відповідачем грошового зобов'язання та наявності  заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 390574,35 грн. а також правомірності нарахування пені.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписаний 07.12.2007 року.

Суддя                                                                                            Кононова О.В.

49/374-07