ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2007 р.
№ 8/9-07

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ДП “Газ України” НАК “Нафтогаз України”

на постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 25.06.2007 року

у справі господарського суду
Вінницької області

за позовом
ДП “Газ України” НАК “Нафтогаз України”

до
ВАТ по газопостачанню та газифікації “Вінницягаз”

про
стягнення 923858,05 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Каленський І.В.,

- відповідача:
Лебедюк Ю.А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року ДП “Газ України” НАК “Нафтогаз України” звернулось до господарського суду з позовом до ВАТ по газопостачанню та газифікації “Вінницягаз” про стягнення 86327,53 грн. суми боргу за умовами затвердженої мирової угоди, 49448,27 грн. інфляційних втрат, 11192,25 грн. –3% річних.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 09.01.2007 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивача 49448,27 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2006 р. по 01.11.2006 р., 11192,25 грн. –3% річних та 606,48 грн. судових витрат. В позові про стягнення 863217,53 грн. відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 25.06.2007 року рішення місцевого господарського суду від 09.01.2007 року скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 49448,27 грн. інфляційних втрат, 11192,25 грн. –3% річних. В частині стягнення боргу в сумі 863217,53 грн. провадження у справі припинено на підставі п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями ДП “Газ України” НАК “Нафтогаз України” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 25.06.2007 року та рішення господарського суду Вінницької області від 09.01.2007 року скасувати, прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами              неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових актів.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Судові рішення цим вимогам не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду Вінницької області від 15.09.2004 року у справі № 8/279-03 було затверджено мирову угоду, яка укладена між ДП “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ по газопостачанню та газифікації “Вінницягаз” 14.09.2004 року та припинено провадження у справі на підставі  п. 7 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

За умовами укладеної мирової угоди, ВАТ по газопостачанню та газифікації “Вінницягаз” зобов’язується погасити заборгованість в сумі 15745979,71 грн., 753504,95 грн. індексу інфляції, 1088707,76 грн. пені та 987745,05 грн. - 3% річних, шляхом щомісячного, до першого числа місяця, перераховувати кошти в сумі 154799,50 грн. з 01.01.2006 року по 01.12.2015 року, а останній платіж в сумі 154796,97 грн. до 01.01.2016 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач лише частково виконав свої зобов’язання по мировій угоді за період з 01.01.2006 р. по 01.11.2006 року в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 863217,53 грн.

Припиняючи провадження у справі в частині стягнення суми боргу в розмірі 863217,53 грн. на підставі п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що господарський суд у справі № 8/279-03 вже вирішив спір в цій частині, шляхом затвердження мирової угоди та припинення провадження, а тому повторне звернення з такими ж вимогами чинним процесуальним законодавством не передбачено.

Проте, з такими висновками судова колегія не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Припиняючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції не врахував, що позивачем було заявлено вимогу про стягнення суми боргу за мировою угодою від 14.09.2004 року, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання умов мирової угоди, а не договору поставки природного газу, який був предметом спору у справі № 8/279-03.

Судова колегія також не може погодитись з висновками місцевого господарського суду про відмову у стягненні суми боргу, який виник у відповідача за мировою угодою, оскільки судом не було враховано ч.2 ст. 604 ЦК України, згідно якої зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація), а відповідно судом під час розгляду справи не було надано належну юридичну оцінку укладеній мировій угоді, як правочину, який припинив зобов’язання за договором поставки природного газу та виникнення у відповідача нових зобов’язань за мировою угодою, які повинні виконуватись ним належним чином.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що суди порушили вимоги ст.43 ГПК України і постановили незаконні судові рішення.

Згідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, постановлені судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, врахувати п. 4 мирової угоди від 14.09.2004 року, встановити належне виконання зобов”язань відповідачем і у разі неналежного виконання умов мирової угоди,  застосувати ст. 623 ЦК України, крім того суду слід перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 25.06.2007 року та рішення господарського суду Вінницької області від 09.01.2007 року у справі № 8/9-07 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

Головуючий                                                                       Н. Кочерова

Судді:                                                                                 В. Рибак

М. Черкащенко