ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.11.2007
Справа №2-11/11543-2007А

За позовом – Кооператива «Нова техніка – торгівлі», (95492, м.Сімферополь, 9 км., вул..Наукова, 8, кв.9)

До відповідача – Державної податкової інспекції в м.Сімферополі, (95053, м.Сімферополь, вул..М.Залки, 1/9)

Про спонукання

Суддя А.С. Цикуренко

При секретарі Круцюк П.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Яковіна В.М., дов. у справі

Булигина З.Ф., дов. у справі

Від відповідача – Шиленко О.В., дов. у справі

Обставини справи:

Позивач звернувся з позовними вимогами до відповідача про зобов’язання ДПІ в м. Сімферополь внести зміни у картку особового рахунку з податку на додану вартість та єдиному податку Кооперативу «Нова техника – торгівлі», відобразив в неї сплату 3281,01 грн.

Позивач уточнив позовни вимоги, просить суд визнати незаконними першу податкову вимогу №1/3381 від 24.11.2006 р. на суму 49,10 грн. та другу податкову вимогу №2/875 від 16.03.2007 р. по стягненню податкового боргу на суму 2932,83 грн. (ПДВ – 2172,40 грн., єдиний податок – 755,14 грн., пеня – 5,29 грн.) за рахунок активів Кооператива «Нова техніка – торгівлі»; зобов’язати відповідача внести зміни у картку особового рахунку з податку на додану вартість та єдиного податку Кооператива «Нова техніка – торгівлі» відобразив в неї оплату 3281,01 грн., а також стягнути з відповідача судови витрати.

Відповідач представив в суд заперечення, згідно яких з позовними вимогами не згоден, просить суд відмовити в задоволенні позову за мотивами, викладеними у запереченнях.

Судове засідання слуханням відкладалося, в судовому засіданні оголошувалась перерва в порядку ст..150 КАС України.

По клопотанню  представників  сторін провадження по справі здійснювалося   російською мовою у відповідності зі ст. 10 Закону України «Про судоустрій».

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд –

встановив :

На адресу позивача ДПІ в м.Сімферополі скерована перша податкова вимога №1/3381 від 24.11.2006 р. на суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 49,10 грн., а також друга податкова вимога №2/875 від 16.03.2007 р. на суму податкового боргу зі сплати єдиного податку в розмірі 755,14 грн. основного платежу, 5,29 грн. пені, а також зі сплати податку на додану вартість в розмірі 2172.40 грн. основного платежу.

Позивач - Кооператив «Нова техніка – торгівлі», (95492, м.Сімферополь, 9 км., вул..Наукова, 8, кв.9) звернувся до Господарського суду АРК з позовними вимогами, з урахуванням уточнених позовних вимог, до відповідача – Державної податкової інспекції в м.Сімферополі, (95053, м.Сімферополь, вул..М.Залки, 1/9) про визнання незаконною першої податкової вимоги №1/3381 від 24.11.2006 р. на суму 49,10 грн. та другої податкової вимоги №2/875 від 16.03.2007 р. по стягненню податкового боргу на суму 2932,83 грн. за рахунок активів Кооператива «Нова техніка – торгівлі»; зобов’язати відповідача внести зміни у картку особового рахунку з податку на додану вартість та єдиного податку Кооператива «Нова техніка – торгівлі» відобразив в неї оплату 3281,01 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.06.2001 р. та 04.07.2001 р. Кооператив «Нова техніка – торгівлі» платіжними дорученнями від 18.06.2001 р. №48,49 та платіжним дорученням від 04.07.2001 р. №50,51 призведена оплата податкового зобов’язання з ПДВ 1923.48 грн. та єдиного податку – 1357,53 грн. на загальну суму 3281,01 грн. Дана сума була перерахована за рахунок погашення податкових зобов’язань, виниклих у платника податків у травні 2001 р. через АК АПБ «Україна». Однак, у зв’язку з ліквідацією банка, вказана сума до тепер до бюджету не поступила та не була відображена ДПІ в м.Сімферополь у картці особового рахунку підприємства. Позивач тверджує, що його зобов’язання по сплаті податків виконани з моменту подачи платіжних доручень, у зв’язку з тим, що підприємством через АК АПБ «Україна» проведено своєчасно та у повному обсязі платіжи до бюджету (єдиний податок та податок на додану вартість), то відповідальність за порушення термінів зарахування податків до бюджету, а також за порушення порядку своєчасного внесення податку до бюджету несе банк. Крім того, рух грошей після зняття з їх з рахунку платника знаходиться під контролем ДПА України та НБУ.

Вказани позивачем обставини щодо погашення податкового боргу підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №49 від 18.06.2001 р. на суму 1072,46 грн. податку на додану вартість; №48 від 18.06.2001 р. на суму 755,73 грн. єдиного податку; №51 від 04.07.2001 р. на суму 851,02 грн. податку на додану вартість; №50 від 04.07.2001 р. на суму 61,80 грн. єдиного податку з відмітками банку про зписання коштів з розрахункового рахунку Кооператива «Нова техніка – торгівлі», (95492, м.Сімферополь, 9 км., вул..Наукова, 8, кв.9).

Пунктом 1.2 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” встановлено, що податкове зобов’язання – це зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів в порядку і в терміни, визначені цим Законом.

Положеннями ч.3 та ч.4 ст.9 Закона України „Про систему оподаткування” визначено, що зобов’язання юридичної та фізичної особи по сплаті податків та зборів (обов’язкових платежів) припиняється у зв’язку зі сплатою податку, збора (обов’язкового платежу).

У розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок одержувача або видачі йому в наявній формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування і подачі відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу.

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей в Україні» при використанні розрахункового документа ініціація переказу вважається завершеною з моменту ухвалення банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк повинен забезпечити фіксацію дати ухвалення розрахункового документа на виконання. Проведення самого переказу грошей є обов'язковою функцією, яку повинна виконувати платіжна система (п.1.29 ст.1 Закону). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст.32 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей в Україні», якій зокрема передбачається право одержувача на відшкодування банком, який обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому унаслідок порушення цим банком термінів виконання документа на переказ.

Положення п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей в Україні» не суперечать положення п.п.16.5.2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами», згідно якому день подачі до установ банків платіжного доручення по всіх видах податкових платежів вважається день його реєстрації.

Згідно п.п.16.6.1 п.16.5 ст.16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» за порушення термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів до державних цільових фондів з вини банку такий банк сплачує пеню за кожен день прострочення, а також несе іншу відповідальність, встановлену Законом, за порушення порядку своєчасного і повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державний цільовий фонд.

При цьому, платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів і державні цільові фонди, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за наявності провини банку, платник податків звільняється від будь-якої відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування платежів до бюджету.

Положеннями ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету вважаються зарахованими до доходу бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету. Цим кодексом регулюються бюджетні відносини, тоді як платник податків не є безпосередньо суб'єктом бюджетних відносин і несе відповідні зобов'язання щодо платежів до бюджету і до державних цільових фондів на підставі норм законодавства про оподаткування.

За таких обставин суд доходить висновку, що позивач належним чином сплатив у 2001 р. спірні податки, у зв’язку з чим перша податкова вимога №1/3381 від 24.11.2006 р. та друга податкова вимога №2/875 від 16.03.2007 р. не відповідають чинному законодавству, а дії відповідача по відмові відобразити в особовому рахунку позивача їх сплату суд вважає протиправними.

Таким чином, підстави для виникнення податкового боргу були відсутні.

Позивач пояснив, що протягом з 2001 р. до теперішнього часу він сплачував поточні платежі за спірними податками і зборами, а не погашення податкового боргу, повторно спірні суми не сплачував.

Проте, з особового рахунку позивача, актів звірок та пояснень відповідача слідує, що ДПІ в м.Сімферополь в порядку п.7.7 ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними бюджетними фондами» здійснила погашення боргу за рахунок сплачених позивачем поточних податкових зобов’язань з цих податків і зборів.

З огляду на те, що підстав для виникнення даного податкового боргу не існувало, суд вважає ці дії такими, що не ґрунтуються на податковому законодавстві України.

Крім того, жодна норма податкового законодавства не наділяє органи державної податкової служби розпоряджатися коштами платника податків всупереч його волі. Вираженій у призначеннях платежів на платіжних дорученнях, на свій власний розсуд.

Ч.2 ст.19 Конституції України зобов’язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб діяти тільки з підстав, в межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В своїх запереченнях ДПІ в м.Сімферополі посилається на те, що позивачем пропущений строк звернення з адміністративним позовом в порядку ст..99 КАС України. Це твердження судом до уваги не приймається, тому що вимоги про сплату відповідних податкових боргів ДПІ в м.Сімферополі скеровани у 2006 р. та 2007 р. Позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду 31.07.2007 р., уточнив позовни вимоги 22.11.2007 р., тому судом вбачається, що позивачем строк звернення до суду з адміністративним позовом  пропущений не був.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Вступна та резолютивна частина постанови оголошена в судовому засіданні 26.11.2007 р.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 150, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Постановив:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати нечинною першу податкову вимогу ДПІ в м.Сімферополь №1/3381 від 24.11.2006 р.

3.          Визнати нечинною другу податкову вимогу ДПІ в м.Сімферополь №2/875 від 16.03.2007 р.

4.          Зобов’язати ДПІ в м. Сімферополь внести зміни у картку особового рахунку з податку на додану вартість та єдиному податку Кооперативу «Нова техника – торгівлі», відобразив в неї сплату 3281,01 грн.

Постанова складена та підписана 07.12.2007 р.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова  набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через  20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Цикуренко А.С.