АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2007 р.
Справа №  14/3498

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

Майора Г.І.

при
секретарі
,

за
участю представників сторін:

від
позивача: не з'явився,

від
відповідачів:

-
Хмельницької районної державної адміністрації: Мартинюк А.В., довіреність
№26/01-1198/07 від 11.07.2007р.,

-
Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної
державної адміністрації: Братенко Г.М., довіреність від 16.01.2007р.,

від
прокуратури: Сидоренко О.П., посвідчення №45 від 27.05.2004р.,

розглянувши
апеляційне подання Першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах
державив особі Управління  праці та
соціального захисту населення
Хмельницької районної  державної
адміністрації, м. Хмельницький

на
рішення господарського суду Хмельницької
області

від
"26" вересня 2007 р. у справі № 14/3498 (суддя Гладюк Ю.В.)

за
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1,              с. Іванківці Хмельницького району
Хмельницької області

до
Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької районної
державної адміністрації, м. Хмельницький

та
до Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький

про
стягнення 139096,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.09.2007р.
у справі №14/3498 позов Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1,                 с. Іванківці Хмельницького
району Хмельницької області до Управління праці та соціального захисту
населення Хмельницької районної державної адміністрації, м.Хмельницький та до
Хмельницької районної державної адміністрації, м.Хмельницький про стягнення
139096,93грн. задоволено частково: стягнуто з Управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації  на користь підприємця ОСОБА_1  129428,51грн. збитків,  1294,28грн. витрат на оплату державного мита
та 109,74грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Перший заступник
прокурора   Хмельницької області в
інтересах держави в особі Управління
праці та соціального захисту населення
Хмельницької районної  державної
адміністрації, м. Хмельницький звернувся до Житомирського апеляційного
господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить рішення скасувати
та прийняти нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційне подання мотивоване, зокрема, наступним:

-  згідно ст.11 ЦК України
позивач та відповідач вчинили дії для укладення договору про розрахунки за
надані послуги перевезення пільгової категорії громадян, а саме уклали договори
№67 від 31 серпня 2005 року на перевезення пасажирів автомобільним транспортом
та №10 від 05 січня 2007 року, яким передбачено порядок відшкодування коштів за
перевезення громадян пільгової категорії. Пунктом 2.3. договору передбачено, що
сторони домовились про проведення компенсації перевізникові коштів за
перевезення пільгової категорії громадян в межах суми бюджетного асигнування на
зазначені цілі. Виконуючи свої зобов'язання за договором, управління праці та
соціального захисту населення сплатило 27417,47 грн. за 2004 рік та
92214,63грн. за 2006 рік. В той же час суд прийняв рішення про стягнення з
відповідача, бюджетної установи, суму 129428,51грн., яка не передбачена
бюджетними асигнуваннями;

- судом не надано належної оцінки тій обставині, що окрім позивача
по даній справі, послуги по перевезенню пільгової категорії громадян на
території Хмельницького району, надають також і інші суб'єкти господарювання,
які також за відповідними договорами мають право компенсації на покриття
збитків у зв'язку з перевезенням пільгової категорії громадян. Суд не перевірив
порядок та законність виплати всім перевізникам отриманої відповідачем з
державного бюджету субвенції, а передчасно зробив висновок про винність
відповідача у зв'язку з несвоєчасним перерахуванням коштів позивачеві, при
цьому не вияснивши чи є в наявності такі кошти. Суд врахував лише норми
законодавства, які передбачають зобов'язання місцевих органів влади забезпечити
можливість компенсації збитків перевізнику, завчасно не з'ясувавши, чи
виділялись кошти з місцевого бюджету на компенсацію збитків за перевезення
пільгової категорії громадян;

- судом прийнято до уваги лише норми Закону України "Про
автомобільний транспорт", проігнорувавши при цьому норми інших спеціальних
нормативних актів вищої юридичної сили, зокрема Закону України "Про
Державний бюджет на 2006 рік" та Бюджетного кодексу України, хоча ч.2 ст.
95 Конституції України зобов'язує відповідача керуватись виключно законом про
Державний бюджету України, при здійсненні видатків на загальносуспільні
потреби.

- рішення про стягнення компенсації на покриття збитків від
перевезення пільгової категорії громадян в розмірі 129428,51 грн. з управління
праці та соціального захисту населення Хмельницької райдержадміністрації
прийнято судом без дотримання вимог процесуального закону, зокрема, ст.43 ГПК
України.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційне подання, вважає
рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим, просить його
скасувати та прийняти новий судовий акт, яким в позові відмовити.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту
населення Хмельницької районної державної адміністрації підтримала апеляційне
подання, просить рішення господарського суду Хмельницької області скасувати та
прийняти новий судовий акт, яким відмовити в задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи - Хмельницької районної державної  адміністрації підтримала апеляційне подання,
вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необгрунтованим,
просить його скасувати та прийняти новий судовий акт, яким в позові відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

На адресу апеляційного господарського суду надійшла телеграма
вх.№566 від 06.12.2007р. від позивача про відкладення розгляду справи в зв'язку
з неможливістю прийняття участі в судовому засіданні з поважних причин.

Враховуючи те, що неявка представника позивача в судове засідання
не перешкоджає повному та всебічному розгляду апеляційного подання за наявними
в матеріалах справи документами, колегія суддів вважає за можливе розглянути
апеляційне подання за відсутності представника позивача.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційного подання, правильність застосування
місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального
законодавства,  колегія суддів вважає, що
апеляційне подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача
139096,93грн. збитків, які утворились внаслідок перевезення ним пільгових
категорій громадян,  стверджуючи, що
невідшкодованими залишились наступні суми: за 2004 рік 16515,15грн.; за 2006
рік - 48572,26грн.; за 2007 рік по червень включно 74009,52грн.(а.с.4-5).

Відповідач та третя особа проти позову заперечують, посилаються на
те, що відшкодування проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету в
межах виділених на ці цілі сум бюджетних асигнувань. В межах виділених коштів
відшкодування проведено, а решта суми не можна вважати бюджетним зобов'язанням.

Як зазначалось вище, місцевий господарський суд задовольнив позов
частково, стягнувши з Управління праці та соціального захисту населення
Хмельницької районної державної адміністрації на користь позивача 129428,51грн.
збитків, однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

08.08.2005р. між СПД ОСОБА_1. (перевізник) та Хмельницькою
районною державною адміністрацією (замовник) укладено договір №28 на
перевезення пасажирів автомобільним транспортом, за умовами якого замовник
надає перевізникові право на перевезення пасажирів на маршруті
"Хмельницький-Черепова" з 08.08.2005р. по 08.08.2008р., а перевізник
зобов'язується надавати транспортні послуги населенню на умовах, передбачених
цим договором (а.с.13).

На підставі вищезазначеного договору, 08.08.2005р. між СПД
ОСОБА_1. та Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької
районної державної адміністрації (платник) укладено договір №27 та 31.08.2005р.
договір №67 про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій
громадян, в якому зазначено, що договір регламентує взаємовідносини сторін  щодо відшкодування  коштів за перевезення. За умовами
договору   відповідач (платник)  зобов'язався згідно Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік” за рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевому бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян
та в межах суми бюджетних асигнувань, виділених для Хмельницького району на
2005р. та  затверджених рішенням
Хмельницької районної ради, сплатити позивачу (перевізнику) компенсацію до
31.12.2005р. за пільгове перевезення окремих категорій громадян по мірі
надходження коштів з державного бюджету на підставі наданих перевізником документів,
передбачених  договором. При цьому,
згідно п.3.1. договору, перевізник  подає
щомісячно до 5 числа наступного  за
звітним місяця тимчасові розрахунки, складені відповідно до відомостей
автобусних станцій, на підставі яких
платник складає акти звіряння форми №3-пільга, на суму  субвенції державного бюджету прямо
пропорційно між кожним перевізником та перераховує перевізнику суму
відшкодування по пільговому перевезенню окремих категорій громадян (а.с.12,14).

05.01.2006р. між сторонами укладено договір №10 про
розрахунки  за надані послуги по
перевезенню  пільгових категорій
громадян, пунктом 2.3 якого передбачено, що відповідач (платник)  зобов'язався згідно Закону України „Про
Державний бюджет України на 2006 рік” за рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевому бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян
та в межах суми бюджетних асигнувань, виділених Хмельницькому району на 2006р.
та  затверджених рішенням Хмельницької
районної ради, сплатити позивачу (перевізнику) компенсацію за 2006 рік за
пільгове перевезення окремих категорій громадян по мірі надходження коштів з
державного бюджету на підставі наданих перевізником документів,
передбачених  договором. Згідно п.3.1.
договору, перевізник подає щомісячно до 5 числа наступного  за звітним місяця тимчасові розрахунки,
складені відповідно до відомостей автобусних станції, на підставі яких  платник складає акти звіряння форми №3
-пільга, на суму  субвенції з державного
бюджету прямо пропорційно між кожним перевізником та перераховує перевізнику
суму відшкодування по пільговому перевезенню окремих категорій громадян по мірі
надходження коштів субвенції у межах кошторисних призначень (а.с.53).

Згідно розрахунків позивача (з врахуванням заяви про збільшення
позовних вимог), загальна заборгованість по компенсаційних виплатах за
перевезення пільгових категорій пасажирів у 2004-2007 роках складає
139096,93грн.: а саме: за 2004р. - 16515,15грн., за 2006р. - 48572,26грн. та за
2007р. - 74009,52грн. (а.с.24-26).

Згідно  рішення  20  сесії   Хмельницької районної ради   від 27.01.2006р. "Про районний бюджет
на 2006 рік"  затверджено субвенцію
(головний розпорядник - відповідач) на компенсацію за пільговий проїзд окремих
категорій громадян автомобільним транспортом в сумі 2570300грн. згідно  додатку. Крім того, як вбачається з кошторису
на 2006рік відповідача, довідок про зміни до річного розпису  бюджету (кошторису ) на 2006 рік зазначена  сума
збільшена до 3059583грн. (а.с.82-84).

Згідно  рішення  10
сесії   Хмельницької районної Ради   від 19.12.2003р.   „ Про районний бюджет на 2004р.”, довідками
про зміни річного розміру асигнувань в 2004році затверджено субвенцію на
компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій   громадян автомобільним транспортом у
2004році в сумі 1781100грн. (а.с.80-81).

При цьому, згідно даних відповідача про фінансування перевізників
по перевезенню пільгової категорії населення позивачу у 2004р. сплачено
27417,47грн., у 2006р. - 79945,21грн. та на початку 2007р. - 12269,42грн. що
підтверджується також  копіями платіжних
доручень та щомісячними актами звіряння розрахунків за надані послуги
(а.с.65-78).

Згідно ст.224 ГК України, учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання повинен відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються
витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також
не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею  226 ГК
України,  визначено умови і порядок
відшкодування збитків. Учасник господарських відносин, який вчинив господарське
правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам
у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення
їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам - зобов'язаний
відшкодувати на  вимогу цих суб'єктів
збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором
сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідальність  у вигляді
відшкодування збитків настає за наявності таких умов як неправомірна поведінка
особи, негативний результат такої поведінки, причинний зв'язок між
неправомірною поведінкою та негативним наслідком, вини особи, яка заподіяла
збитки.

Однак, позивачем, всупереч ст.33 ГПК України, не надано доказів на
підтвердження неправомірної поведінки відповідача, розміру завданих збитків,
причинного зв'язку між неправомірною поведінкою та негативним наслідком. При
цьому  відшкодуванню підлягають збитки,
які знаходяться у причинному зв'язку з правопорушенням, а причинний зв'язок між
порушенням та збитками має бути безпосереднім, або прямим. Відсутність хоча б
одного з вище перелічених елементів, які утворюють склад цивільного
правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або
неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

За договором №28 від 08.08.2005р. на перевезення пасажирів,
Хмельницька райдержадміністрація не брала зобов'язань сплачувати позивачу
будь-які суми.

При цьому  згідно ст.102
Бюджетного Кодексу України, видатки місцевих
бюджетів,  передбачені  у підпункті "б" пункту 4 частини
першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного
бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тому
компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян перестали
відноситися на видатки, що здійснюються з районних бюджетів, а  фінансуються за рахунок субвенцій з
Державного бюджету України.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовано
наступним чином.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження
Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок  субвенцій з державного бюджету" №256 від
4.03.02р  із змінами і доповненнями,
зокрема,  п.п.2 та 3 Порядку
фінансування  видатків  місцевих
бюджетів  за  державними програмами соціального захисту
населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на
відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті
Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського
Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на
зазначені цілі.  Головними розпорядниками
коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь,
відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих
держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання
праці та соціального захисту населення.

Враховуючи викладене, відшкодування збитків від перевезення
пільгових категорій громадян здійснюється за рахунок і в межах субвенцій з
Державного   бюджету  України, а
не з місцевого бюджету або за рахунок коштів органу місцевого    самоврядування чи будь-якої іншої бюджетної
установи.

Хмельницька районна державна адміністрація не є  розпорядником коштів   на
здійснення заходів з виконання державних програм за рахунок субвенцій з
державного бюджету у періоді, за який просить стягнути заборгованість позивач,
тому в даній   правовій ситуації не може
бути відповідальною особою за сплату зазначених коштів.

Як вказувалось вище, відповідачем укладено з позивачем договори
№27 від 08.08.2005р., №67 від 31.08.2005р. та №10 від 05.01.2006р. про
розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян, за
умовами якого перевізник (позивач) зобов'язувався здійснювати пільгове
перевезення передбачених законами України категорій громадян, а платник
(відповідач) взяв на себе  зобов'язання
сплатити перевізнику компенсацію за 2005, 2006 роки за пільгове перевезення
окремих категорій громадян. При цьому зазначено, що сплата компенсації
відбуватиметься згідно Закону України „Про Державний бюджет України на 2005
рік” та Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік” за рахунок
субвенції з державного бюджету місцевому бюджету на компенсацію за пільговий
проїзд окремих категорій громадян та в межах суми бюджетних асигнувань,
виділених Хмельницькому району на 2005, 2006 роки та  затверджених рішенням Хмельницької районної
Ради, по мірі надходження коштів з державного бюджету на підставі наданих
Перевізником документів, передбачених цим договором.

Згідно п.3.1 договорів, перевізник подає щомісячно, до 5 числа
наступного за звітним місяцем тимчасові розрахунки, складені відповідно до
відомостей автобусних станцій, на підставі яких платник складає акти звіряння
форми №3-пільга, на суму субвенції державного бюджету прямо пропорційно між
кожним перевізником та перераховує перевізнику суму відшкодування по пільговому
перевезенню окремих категорій громадян по мірі надходження коштів субвенції у
межах кошторисних призначень.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначені зобов'язання за
договором  відповідачем  виконані. Перерахування відповідачем позивачу
сум понад ті, які  виділені за рахунок
субвенції, не в межах бюджетних асигнувань, не в зазначеному в кошторисі  відповідача розмірі, було б бюджетним
правопорушенням, передбаченим, зокрема,
Бюджетним Кодексом України.

Згідно ст.23 Бюджетного Кодексу України, будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення; відповідно судом не може бути зобов'язано
відповідача до вчинення    неправомірних
дій.

Відповідно до п.3.1 договору, відповідачем складено, а позивачем
підписано  щомісячні акти звіряння
розрахунків форми №3-пільга не на суми, зазначені в   Тимчасових розрахунках,  а на суми в межах бюджетних асигнувань, як
передбачено п.2.3 договорів..

Слід зазначити, що, як пояснив представник відповідача, в 2007
році відповідач не приймав від позивача документів на відшкодування збитків,
оскільки з позивачем підписано лише договір з третьою особою на перевезення.
Договір про розрахунки між позивачем та відповідачем на 2007 рік не підписано.

Посилання позивача на положення Закону України "Про
автомобільний  транспорт” відносно того,
що органи виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування зобов'язані, крім іншого, забезпечувати компенсацію втрат
автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів
та регулювання тарифів,  судом   не приймаються до уваги, оскільки ч.4 ст.37
цього Закону  передбачено, що  види та обсяги пільгових перевезень
установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації
автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах
загального користування, збитків від цих перевезень.  При цьому у договорах на перевезення
пасажирів, про розрахунки за надані послуги по перевезенню, укладених позивачем
з відповідачем та третьою особою, передбачено порядок розрахунків з обмеженням
їх межами суми бюджетних асигнувань, виділених Хмельницькому району на 2005,
2006 роки, які затверджені  рішенням
Хмельницької районної ради, сумою субвенції з державного бюджету   місцевому бюджету на компенсацію за
пільговий проїзд окремих категорій громадян і
надходженням коштів з державного бюджету. Щодо можливих збитків від цих
перевезень, то у зазначених договорах фактично
про останні  не зазначено.

У зв'язку з цим суд не вбачає неправомірних дій відповідача або не
дотримання    ним  умов
укладених  з позивачем договорів.

З врахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції помилково прийшов до висновку про часткове задоволення позову,
в зв'язку з чим рішення господарського суду Хмельницької області від
26.09.2007р. необхідно скасувати в частині задоволення позову та розподілу
судових витрат, прийнявши нове про відмову в позові. В решті рішення має бути
залишено без змін.

Керуючись
ст.ст.101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, Житомирський
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційне подання Першого заступника прокурора Хмельницької
області в інтересах держави в особі Управління праці та соціального захисту
населення  Хмельницької районної  державної адміністрації, м.Хмельницький
задовольнити.

2.Рішення господарського суду Хмельницької області від 26 вересня
2007 року у справі №14/3498 скасувати в частині задоволення позову та розподілу
судових витрат. В решті рішення залишити без змін.

У зв'язку з цим викласти
резолютивну частину рішення в такій редакції:

"В позові відмовити."

3. Справу №14/3498 повернути до господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя:

судді:

Майор
Г.І.

Віддрук. 5прим.

1
- до справи

2,3
- сторонам

4
- третій особі

5
-в наряд