ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.

№ 36/466

Вищий господарський  суд
України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

СПД ОСОБА_1

на рішення

від 29.12.05 господарського суду
м.Києва

у справі

№36/466

за позовом

Київської міської Ради

до

СПД ОСОБА_1

3-тя особа:

Дарницька районна у місті Києві
державна адміністрація

про

звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення її у придатних до використання стан

У
справі взяли участь представники

позивача:  Авдієнко С.В., довір. у справі

відповідача:
не з'явилися

3-ої
особи:    не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2005року Київська міська
рада звернулася з позовом до СПД ОСОБА_1. про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,013 га , яка розташована за   адресою
просп. Григоренка, 29-31 у Дарницькому районі м. Києва та приведення її
у придатний для використання стан. Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у
відповідача правових підстав для зайняття спірної земельної ділянки.

Рішенням господарського суду
м.Києва від 29.12.05 (суддя Трофименко Т.Ю.) позовні вимоги  задоволено частково. Зобов'язано відповідача
- СПД ОСОБА_1. звільнити самовільно зайняту земельну ділянку розміром
110 кв.м  і привести її у придатний для
використання стан.

Не погоджуючись з прийнятим
у справі рішенням, відповідач - СПД ОСОБА_1. звернулася з касаційною скаргою, в
якій просить рішення суду скасувати, в позові відмовити, посилаючись на
неповне встановлення обставин справи та порушення норм матеріального права.
Скаржник вважає, що суд не звернув увагу
на  те, що  позивач не надав обов'язковий нормативний акт
на підтвердження  встановлення факту
самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки -рішення Київської міської
ради щодо звільнення відповідачем
самовільно зайнятої земельної ділянки, чим порушив  п."е" ст. 9 , ст. 144, ст. 161
Земельного Кодексу України.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм
процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не  підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи
перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та
процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

Розпорядженням Дарницької районної
у місті Києві державної адміністрації №456 від 10.07.02 СПД ОСОБА_1. надано в
користування земельну ділянку площею 70 кв.м. про просп. Григоренка, 29-31 у
Дарницькому районі м. Києва під тимчасове розміщення торгівельного кіоску
площею 20 кв. м. та з літнім майданчиком з накриттям площею 50 кв.м строком до
17.05.03. На підставі цього розпорядження між сторонами у справі було укладено
договір на право тимчасового користування землею (на умовах оренди).

Згідно розпорядження Дарницької
районної у м. Києві адміністрації   від
29.12.04 №1060 було погоджено поновлення договору оренди земельної ділянки  площею 20 кв.м під тимчасове розміщення
торгівельного кіоску.

На виконання норм законів
України  „Про  охорону земель", рішення Київської  ради від 25.09.2003 №  16/890 „Про Порядок здійснення самоврядного
контролю за використанням і охороною земель в м. Києві" спеціалістами
Головного управління земельних ресурсів у відповідності до наданих
вищезазначеним рішенням повноважень виявлено порушення земельного законодавства
зі сторони СПД ОСОБА_1., що полягає в самовільному зайнятті земельної ділянки
за адресою просп. П. Григоренка. 29-31, яка
використовується з порушенням вимог земельного законодавства без
оформлених у встановленому законом порядку документів на право власності або
право користування.

За фактом виявленого порушення земельного
законодавства Головним

управлінням земельних ресурсів була
видана вказівка СПД ОСОБА_1. з вимогами про усунення порушення земельного
законодавства, які не були виконані (Акт перевірки від 31.05.2005 № р02,
Вказівка від 31.05.2005 № 380/02).

З метою виконання вимоги Головного управління земельних ресурсів та
рішення Київської міської ради від 25.09.2003 № 16/890 „Про Порядок здійснення
самоврядного контролю за використанням та охороною земель в

Києві" спеціалістами
управління по контролю за використанням та моніторингу земель Головного
управління земельних ресурсів було проведено додаткове обстеження земельної
ділянки.

Контрольною перевіркою від
26.07.2005 встановлено, що раніше виявлене порушення земельного законодавства з
боку СПД ОСОБА_1. не усунено.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України
“Про оренду землі” строк дії договору оренди землі визначається за згодою
сторін, але не може перевищувати 50 років.

В силу ч. 1 ст. 31 цього закону
договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який
його було укладено.

Стаття 33 вказаного закону
передбачає, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору,
має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення
договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою
сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після
закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень
орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Тобто цією нормою не передбачений
порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі
відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір
підлягає поновленню.

Разом з тим, відповідно до п. 34
ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”
питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки
в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на
пленарному засіданні ради -сесії, а спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються
в судовому порядку.

Таким чином, законодавством
передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від
імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є
прийняття рішення сесії.

Як вбачається з обставин,
встановлених судом першої інстанції, Дарницькою районною у м.Києві радою не
приймалось рішення про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки.

Київська міська рада рішення суду
не оскаржує. Касаційний перегляд
здійснюється в межах касаційної скарги ОСОБА_1.

Однак, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції помилково не задовольнив позовні вимоги в частині
покладення судових витрат на відповідача, оскільки звільнення громадянина з
передбачених законом підстав від сплати державного мита не означає звільнення
його від сплати як суб'єкта підприємницької діяльності і учасника
господарського процесу (Лист Вищого арбітражного суду України №01-8/359 від
25.09.1997 “Про деякі питання щодо вирішення спорів, пов'язаних з поданням
позовів громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи”).

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в
частині стягнення державного мита з відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1119, 1119,
11110, 11111, 11113 ГПК України Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну
скаргу СПД ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду м.
Києва від 29.12.05 у справі №36/466 змінити в частині розподілу витрат на
сплату державного мита. Судові витрати покласти на СПД ОСОБА_1.

Наказ про стягнення витрат на
сплату державного мита доручити видати господарському суду м.Києва.

Головуючий
В.Овечкін

Судді:
Є.Чернов

В.Цвігун