ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"12" листопада 2007 р.
Справа №  4/271

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №4/271

за позовом: Державного відкритого акціонерного товариства "Олександрійська автобаза" - дочірнього підприємства  ДХК "Олександріявугілля", м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідачів:

І - Товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт центр", м.  Кіровоград

ІІ - Товарної біржі "Кіровоград -Експерт", м. Кіровоград

ІІІ - Олександрійської міської Ради Кіровоградської області, м. Олександрія Кіровоградської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Товариства з обмеженою відповідальністю "Артес", м. Олександрія Кіровоградської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Терещенко Наталії Пантеліївни, м. Олександрія Кіровоградської області

про  відміну відкритих біржових торгів

Представники сторін:

від позивача - Карпушев О.М., довіреність № 2/01-07  від 01.10.07;

від позивача - Кошліченко В.С., довіреність № 1/01-07  від 01.10.07;

від 1-го відповідача - Писаренко М.В., протокол №10   від 19.09.05;

від 2-го відповідача - Сурков І.Є., протокол № 4   від 16.10.05;

від 3-го відповідача - Ковальова О.А., довіреність № 9-586 від 13.09.07;

від третьої особи - участі не брав;

від  третьої особи- Терещенко Н.П., особисто.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позовну заяву про відміну відкритих біржових торгів  проведених   28.08.2002 року  Товарною біржею «Кіровоград- Експерт» про продажу   приміщення прибудови гуртожитку - їдальні  в м.Олександрії, по вул. Калініна  67. Підставами для  відміни  біржових торгів  позивач визначає допущені порушення  діючого на час проведення торгів законодавства при  наступних обставинах.

13 серпня 2002 року було укладено договір - доручення №2, за яким член біржі  “Кіровоград- Експерт”- товариство з обмеженою відповідальністю “Експерт- Центр” (біржовий  посередник - відповідачі по справі) зобов'язується за винагороду продати в інтересах ДВАТ «Олександрійська автобаза» (позивач по справі) приміщення прибудови гуртожитку “Юність”, площею 189,75 кв.м.

Оголошення про проведення торгів було надруковане 14 серпня 2002 року в  обласній газеті «Народне слово», де зазначалось, що майно належить підприємству  «Олександрійська автобаза», його площа становить 189,75 кв. м., початкова ціна  18975 грн., а  додаткові вимоги продажу не висувались.

Дата проведення торгів не зазначалась.

В оголошенні про торги відсутні такі істотні умови як розмір гарантійного внеску, вартість документації про торги, порядок оформлення участі в торгах, кінцевий термін прийняття заяв про участь у торгах, час, місце проведення продажу, порядок оформлення результатів продажу, не вказаний  організатор торгів.

Відповідно до п. 2 «Порядку продажу активів у рахунок погашення боргу в процедурах банкрутства» затвердженого наказом Міністерства економіки України від 07.06.2001 року №123 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.06  2001 року за № 536/5737 не була проведена відповідно нормативних підготовка відкритих торгів.

Крім того, на думку позивача було порушено принципи проведення біржових торгів, зокрема рівноправність та публічність, тобто ст. Закону України «Про товарні біржі», оскільки оголошення про торги було опубліковано за 14 днів до їх проведення.

Протоколом відкритих біржових торгів № 01 від 28 серпня 2002 року  підтверджується продаж прибудови Терещенко Н.П., при цьому в протоколі зазначається, що  вказаний об'єкт належить позивачу на підставі Свідоцтва на право власності від 30.08.2002  року.

Поряд з цим, фактично було продано приміщення прибудови площею 191,3 кв.м. за ціною 19000 грн., незважаючи на те, що залишкова (балансова) ціна становить  26000 грн.

Станом на день проведення торгів 26 серпня 2002року «Олександрійська     автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля» не мала розпоряджатись своїм майном, оскільки з 15 лютого 2002 року Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2002 року №209/6497 - «Інструкція про порядок державної реєстрації права власності юридичних та фізичних осіб» втратила чинність, розпорядником всього державного майна стала Верховна Рада України (ст.32 України «Про власність»).

Доповненням до позовної заяви від 17.09.2007 року позивач  просить визнати договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості (приміщення прибудови гуртожитку) недійсним.

Уточненням в частині обґрунтування позовних вимог ліквідатор ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля» посилається на наступне.

Підприємство Позивача базується та базувалося на 100 відсотках державної власності.

Відповідно до преамбули Закону України «Про приватизацію невеликих  державних підприємств (малу приватизацію)» встановлено, що цей Закон встановлює правовий механізм приватизації цілісних майнових комплексів невеликих державних підприємств шляхом їх відчуження на користь одного покупця одним актом купівлі-продажу.

Відповідно до ст.2 вищевказаного Закону, встановлено що об'єктами приватизації зокрема є: окреме індивідуально визначене майно.

Таким чином, реалізація майна підприємства, яке є державною власністю повинно було відбуватися відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Відповідно, до Закону України «Про приватизацію невеликих державних  підприємств (малу приватизацію)» продаж приміщення прибудови гуртожитку - їдальні (2-а), що знаходиться за адресою: вул. Калініна, 67, м. Олександрія, Кіровоградської області, повинно було відбуватися шляхом продажу на аукціоні або за конкурсом, у зв'язку з відсутністю підстав для придбання шляхом викупу. Даним Законом  передбачено порядок проведення відчуження об'єктів державної власності. В порушення вимог ст. 15 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу  приватизацію)», оголошення про продаж майна не відповідало пред'явленим вимогам та було опубліковане за 16 днів до проведення відповідних торгів, а саме 14 серпня 2002 року, а не за 30 днів як того вимагає Закон.

Продаж майна на аукціоні або за конкурсом полягає у продажу майна покупцю, який запропонував найвигідніші умови, що свідчить про необхідність наявності декількох покупців.

В порушення п.1.ст.16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних  підприємств (малу приватизацію)», згідно якої передбачено, що продаж об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом здійснюється за наявності не менш як двох покупців. Відповідач в порушення вимог чинного законодавства, провів незаконні біржові торги та на підставі їх була укладена угода, яка явно суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п.19 наказу Фонду державного майна України від 22 вересня 2000 р. №1976 про затвердження Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю, визначено, що аукціон чи конкурс уважаються такими, що не відбулися, у разі: відсутності покупців або наявності тільки одного покупця.

Таким чином, в порушення вимог чинного в Україні  законодавства, торги було проведено з грубим порушенням встановлено порядку.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про підприємства», майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством (крім казенного), належить йому на праві повного господарського відання. Здійснюючи право   повного господарського відання, державне підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та статуту підприємства. Відповідно до вимог чинного законодавства, а  саме п.4 «Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю», затверджених наказом Фонду державного майна України від 30 липня 1999 р. №1477, відчуження майна державного підприємства, його структурного підрозділу,  функції  управління яким   в установленому порядку передані  державним органам приватизації, здійснюється безпосередньо підприємством після отримання погодження державного органу приватизації, який здійснює функції управління цим підприємством.

Відповідно до підпорядкованості підприємства, повноваження з управління  підприємством віднесено до Міністерства палива та енергетики України та ФДМ України.

В порушення вказаних вимог, відповідач ІІ провів біржові торги, не упевнившись, що продавець - позивач, має право на відчуження державного майна, яке передано підприємству на праві повного господарського відання.

На момент проведення біржової операції, було відсутнє погодження регіонального відділення Фонду державного майна України у Кіровоградській області.

Погодження Мінпаливенерго України, було видано генеральному директору - голові правління ВО «Олександріявугілля», а тому біржова угода не відповідала обсягу цивільної правоздатності юридичної особи, у зв'язку з відсутністю права керівника  позивача на вчинення даної угоди.

Крім того, в порушення п.6 «Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю», затверджених наказом Фонду державного майна України від 30  липня  1999 р. №1477, не було проведено рецензування звіту про оцінку майна, яке повинно здійснюватися згідно з вимогами статті 13 Закону України "Про оцінку майна,  майнових   прав  та  професійну  оціночну  діяльність   в   Україні"  та  пунктів   62   -   67   Національного  стандарту   №1    "Загальні   засади   оцінки майна і майнових прав",  затвердженого  постановою  Кабінету Міністрів    України від 10.09.2003 №1440, відповідними оцінювачами державних органів приватизації.

Висновок про вартість майна, яке пропонувалося до відчуження, за результатами рецензування, потрібно було погодити з відповідним державним органом приватизації, згідно з вимогами Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 N 1891, однак всупереч вимогам чинного законодавства, ці вимоги діючого законодавства були проігноровані, що призвело до відчуження державного майна з порушенням вставленого порядку.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:

а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;

б) якщо її учасниками є члени біржі;

в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Виходячи із змісту договору купівлі-продажу нерухомого майна, стає очевидним, що договір зареєстровано на товарній біржі «Кіровоград-експерт» 30 серпня 2002 року, на підставі протоколу біржових торгів №1 від 28 серпня 2008 року, за реєстраційним номером 101/14.

Таким чином, дана угода фактично не може вважатися біржовою операцією, у зв'язку з її невідповідністю сукупності передбачених умов, а саме вона була подана на реєстрацію та зареєстрована на біржі пізніше наступного за здійсненням угоди  дня.

В судовому засіданні представники позивача, які діють за довіреностями   ліквідатора ДВАТ “Олександрійська автобаза” ДП ДХК “Олександріявугілля”  уточнене обґрунтування та позовні вимоги  підтримали повністю.

Відповідачі та  3-я особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не погоджуються з обґрунтуванням позовних вимог, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню  повністю, вважають за необхідне в позові  відмовити.

Приймаючи до уваги те, що при уточнені обґрунтування позовних вимог  позивачами залишено в силі  дію  викладених в  позовній заяві  підстав  для визнання   вимог обґрунтованими, господарський  суд  вважає за необхідне надавати  оцінку   обґрунтованості позовних вимог та  заперечень і  пояснень щодо заявлених позовних вимог  за результатами  комплексного дослідження правовідносин, які виникли  між учасниками спору, на основі дотримання  приписів ст.ст.4-2, 4-3,4-4 Господарського  процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу  перед законом і судом, змагальності  та гласності розгляду справ.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм   правову  оцінку, господарський суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити  враховуючи наступне.

На думку господарського суду визначальним для виникнення спору є не правильне застосування та трактування  позивачем  норм права,  за   якими  підлягає    до  врегулювання  спір.

Господарський суд вважає необґрунтованими посилання позивача на   необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про приватизацію майна невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», оскільки при цьому позивачем не враховано, що продаж спірного об'єкту було проведено за  погодженням  з органами  податкової служби та  для  погашення   податкової заборгованості, тому до правовідносин необхідно застосовувати  положення спеціального Закону - Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

За приписами ст. 4 Закону України "Про приватизацію майна невеликих державних підприємств малу приватизацію)" продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній та комунальній власності, є відповідно Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва і органи приватизації, створені місцевими Радами.

За приписами ч.1, 3 ст. 7, ч. 1 ст. 8 цього Закону для проведення відчуження об'єктів державного або комунального майна Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради спочатку затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у загальнодержавній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, шляхом викупу.

Включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації чи з ініціативи відповідних органів приватизації або покупців. З моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації. Підготовка об'єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які: визначають ціну продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову вартість продажу об'єкта на аукціоні, за конкурсом;

готують та публікують інформацію про об'єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Як вбачається з матеріалів  справи,  прибудова гуртожитку «Юність» - їдальня 2-до Державної програми приватизації на 2000-2002 роки включена не була, жодна з юридичних або фізичних осіб (потенційних покупців) відповідну заяву до Фонду державного майна про включення цього окремого індивідуально визначеного майна до переліку об'єктів, які підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом чи шляхом викупу не подавала.

У зв'язку з цим, державним органом приватизації рішення про включення спірного майна до відповідного Переліку об'єктів, що підлягають приватизації у 2002 році з визначенням способу його приватизації (аукціон, конкурс чи викуп) не приймалося.

Регіональним відділенням Фонду Державного майна України у Кіровоградській області підготовка цього об'єкту до приватизації, під час якої проводиться оцінка об'єкту приватизації та публікується інформація у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі про об'єкти приватизації, також не здійснювалася.

Отже, посилання позивача на те, що продаж цього майна на товарній біржі «Кіровоград-Експерт» повинно було здійснюватися в порядку, встановленому Законом України «Про приватизацію майна невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», а також щодо порушення при проведені біржових торгів вимог ст. 15, ч. 5 цього Закону у зв'язку з публікацією оголошення про проведення біржових торгів за 14 днів до торгів, замість 30 діб та щодо порушення Закону через проведення біржових торгів за наявності одного покупця, є безпідставним.

На момент проведення на товарній біржі «Кіровоград-Експерт» біржових торгів з продажу прибудови гуртожитку «Юність» за договором купівлі-продажу від 30.08.2002р. усі майнові активи позивача перебували у податковій заставі.

Згідно з п. 1.17 ст. 1, п.п. 2.3.1 ст. 2 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкова застава - спосіб забезпечення податкового зобов'язання платника податків, не погашеного у строк.

Податкова застава виникає в силу закону. У силу податкової застави орган стягнення має право в разі невиконання забезпеченого податковою заставою податкового зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами у порядку, встановленому законом.

Органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

Отже, господарський суд приходить до переконання, що продаж майна позивачем повинен  був  здійснюватися в порядку, встановленому Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», Порядком стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2002р. №538).

У разі якщо заходи щодо погашення податкового боргу здійснюються  безпосередньо податковим органом, останній на підставі п. п.11, 21, 24 Порядку стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі після визначення складу та черговості продажу майнових активів проводить незалежну оцінку зазначеного майна. Продаж описаних активів здійснюється на публічних торгах, що проводяться біржами, створеними відповідно до Закону України "Про товарну біржу" .

На підставі п.п. 8.6.5 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковий орган має також право на письмовий запит платника податку узгодити окрему операцію та надати дозвіл на самостійну реалізацію неописаних активів платника податків, майно якого перебуває у податковій заставі.

Керуючись цією нормою Закону податковим керуючим Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції на письмовий запит позивача  був наданий дозвіл № 5671/24-00 від 16.08.2002р. на самостійну реалізацію не описаних активів, які перебувають у податковій заставі, а саме: прибудова гуртожитку «Юність» - їдальня 2-а.

Згідно з угодою про продаж майна, що перебуває у державній власності № 652, укладеною  4 липня 2002р. з Фондом державного майна України, товарна біржа «Кіровоград-Експерт» має право на продаж майна, що перебуває у державній власності.

У зв'язку з цим, товарна біржа «Кіровоград-Експерт», за наявності дозволу податкового  органу на самостійну реалізацію неописаних активів платника податків, має право провести біржові торги з продажу спірного об'єкту нерухомого майна.

Враховуючи, що продаж об'єкту нерухомості здійснювався не податковим органом, а самостійно платником податків, проведення цільового аукціону з реалізації такого майна не потребувалось. Господарським  судом приймається до уваги, що   на  умов п. 1.1 договору доручення № 2, продаж прибудови гуртожитку «Юність» вчинено на біржових торгах, які товарною біржею «Кіровоград-Експерт» проведено в порядку, встановленому Правилами біржових торгів.

З цих же підстав погодження державного органу приватизації на відчуження спірного  об'єкту нерухомого майна в порядку, встановленому п. 4 Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю ( затверджено наказом Фонду державного майна від  30.07.1999р. № 1477, зареєстрованого  в Міністерстві юстиції України 19.08.1999р. за № 573/3866) також не потребувалось, оскільки п. З цього Положення зазначає, що дія цього положення не поширюється на відчуження майна, на яке відповідно до нормативно-правових актів України встановлені обмеження чи заборона на його відчуження (застава, податкова застава, накладення арешту тощо).

Таку  правову  позицію викладено  також у листі регіонального відділення Фонду державного майна України у Кіровоградській області № 1258-35/13 від 18.09.2002р. в якому зазначено про відсутність у державного органу приватизації повноважень на розпорядження майном державного підприємства, яке перебуває у податковій заставі.

Господарський  суд не погоджується також з твердженням  позивача щодо невідповідності біржової угоди обсягу цивільної правоздатності ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля» та вважає її  необґрунтованою, оскільки  згідно  до ст. 26 Цивільного кодексу  Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин та проведення біржової операції, юридична особа мала цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. Правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її статуту або положення.

Згідно з п. 3.1, п. 3.7, п. 3.8 Статуту ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК  «Олександріявугілля» (зареєстрований виконкомом Олександрійської міської Ради 23.09.1996р. за № 374) товариство є юридичною особою від дня його державної реєстрації. Товариство має право продавати, передавати безкоштовно, обмінювати, передавати в оренду юридичним та фізичним особам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, використовувати та відчужувати їх іншим особам, якщо це не суперечить чинному законодавству України та цьому Статуту. Товариство має право укладати угоди (контракти), зокрема, угоди купівлі-продажу, підряду, страхування майна, перевезення, зберігання, доручення і комісії, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов'язки, виступати у суді.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 16 Закону України «Про підприємства в Україні» питання  діяльності підприємства, за винятком віднесених статутом до компетенції інших органів управління даного підприємства і якщо інше не передбачено законодавством України, самостійно вирішує керівник підприємства, який наймається (призначається) власником.

Міністерством палива та енергетики України керівником ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля» призначений Карпушев О.М., який, за наявності згоди цього Міністерства на відчуження прибудови гуртожитку «Юність», мав право без доручення діяти від імені ДВАТ «Олександрійська автобаза»ДП ДХК «Олександріявугілля» та за згодою Засновника укладати угоду на продаж майна, яке згідно з п. 3.5 Статуту автобази передано Засновником у власність цієї юридичної особи.

Таким чином, дії по відчуженню спірного приміщення вчинено в межах обсягу цивільної правоздатності продавця цього майна та уповноваженою на вчинення таких дій особою.

Господарським судом також визнається необґрунтованими твердження  позивача про допущені порушення при відчуженні державного майна через   відсутність рецензії на Звіт про експертну оцінку прибудови гуртожитку «Юність», оскільки згідно з ч. З ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) є обов'язковим, якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Замовником оцінки спірного приміщення є ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля», продаж приміщення, яке є об'єктом оцінки, здійснювався не у зв'язку з приватизацію цього майна, а на підставі дозволу податкового органу на самостійну реалізацію майна, належного платнику податків, за умови направлення усіх коштів, одержаних від його продажу на погашення податкового боргу позивача.

За таких обставин, погодження, затвердження або приймання Звіту про експертну оцінку прибудови гуртожитку «Юність» органом державної влади чи органом місцевого самоврядування  не потребувалось, тому рецензування цього Звіту обов'язковим не є, порушення Закону при проведенні оцінки спірного приміщення відсутні.

Посилання позивача на порушення під час проведення оцінки прибудови гуртожитку  «Юність» п. п. 62-67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. № 1440) та Методики оцінки майна (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. № 1891) господарський  суд визнає  безпідставним, оскільки на момент складання Звіту про експертну оцінку (01.08.2002р.) та проведення біржових торгів зазначені нормативні акти не набули чинності, а тому не повинні застосовуватися до порядку оцінки та продажу спірного приміщення. Крім того, цими нормативними актами врегульовано порядок проведення оцінки об'єктів державного та комунального майна, які відчужуються державними органами приватизації, а не власником цього майна з метою погашення податкового боргу.

Натомість  при огляді  в судовому засіданні  наданого на вимогу суду  журналу реєстрації біржових угод  встановлено, що   товарною біржею «Кіровоград-Експерт»   договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості від 30 серпня 2002р. на товарній біржі «Кіровоград-Експерт» зареєстровано 30 серпня 2002р., тобто саме в день здійснення цієї угоди.

Крім того, господарським судом приймається до уваги, що Згідно до п.2  Роз'яснення  президії  Вищого арбітражного суду  України від  26.01.2000 року  №02-5/35 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнання  недійсними актів державних чи інших органів” визначено, що підставами для  визнання  акта недійсним  є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній   законом компетенції  органу, який  видав  цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача  у справі.

Позивачем не подано до суду доказів, які б безспірно спростовували  заперечення  відповідачів  про   допущені  порушення  проведення    біржових торгів,  а  окремі  неточності  в  оформленні   саме позивачем  документів  на проведення  торгів, судом не можуть  бути визнані  підставою для   відміни торгів, оскільки  при цьому  виправлення  допущених  позивачем  неточностей, які  на  його думку  мали місце шляхом відміни відкритих біржових торгів,  призведе  до порушення  законних прав відповідачів та  3-ої особи  без самостійних вимог на предмет спору  Терещенко  Н.П.

При  цьому  суд  виходить  з  положення  ст. 33 Господарського  процесуального  кодексу  України  про  те, що  кожна  сторона  повинна   довести  ті  обставини, на  які  вона  посилається як  на  підставу  своїх  вимог і  заперечень.

Позивачем не подано до суду  безперечних доказів  про  порушення в результаті  проведених відкритих біржових торгів саме  його охоронюваних законом прав та інтересів. В разі  виникнення   порушень  при реалізації  заставного  майна   за  згодою   податкових органів,  ці  органи  мали право  звернутись до суду за  захистом державних інтересів, однак    докази  про такі  звернення  відсутні  та   позивачем  до суду не надані.

Крім  того, згідно  ст.34  Господарського  процесуального  кодексу  України  господарський  суд  приймає  тільки  ті  докази, які  мають  значення  для  справи.  Обставини  справи, які  відповідно до  законодавства повинні  бути   підтверджені  певними  засобами  доказування,  не  можуть  підтверджуватись  іншими  засобами  доказування.

Господарським  судом також визнається  безпідставним  посилання  в позовній заяві  на   приписи   Закону України  "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання  його банкрутом" .

Згідно з п. 1.1. Порядку продажу активів у рахунок погашення податкового боргу в  процедурах банкрутства (затверджений наказом Міністерства економіки України від 22.06.2001р. № 123, зареєстрованого в Міністерстві  юстиції  України 22.06.2001р. за № 536/5737) зазначений нормативний акт визначає порядок продажу активів платника податків, який  має податковий борг, у ході провадження у справі про банкрутство такого боржника, відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання  його банкрутом" .

На дату проведення відкритих біржових торгів з продажу спірного  приміщення прибудови гуртожитку «Юність» позивач мав податковий борг, належні йому майнові активи перебували в податковій заставі, але справа про банкрутство ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля» судом порушена не була.

У відповідності до п. п. 8.6.1, 8.6.5 п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про порядок  погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими видами» платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом.

Для  узгодження  окремої  операції  на  підставі відповідної цивільно-правової   угоди  платник  податків надає податковому керуючому запит, в якому роз'яснюється зміст операції та фінансово-економічні наслідки її проведення.

Таким чином господарським  судом  визнаються правомірними  дії  відповідачів, оскільки, на підставі п. 17 Порядку стягнення коштів та продажу інших активів платника  податків, які перебувають у податковій заставі ( затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2002р. № 538) податковим керуючим був наданий дозвіл № 5671/24-00 від 16.08.2002р. на самостійну реалізацію не описаних активів, які знаходяться у податковій заставі, а саме: дозвіл на реалізацію приміщення прибудови гуртожитку І «Юність», за умови спрямування у повному обсязі одержаної від реалізації активів виручки в рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

На замовлення позивача експертом ТОВ «Експерт - Центр» була проведена   незалежна експертна оцінка прибудови гуртожитку «Юність», яка у відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про незалежну оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку відчуження державного майна є обов'язковою.

За висновком експерта у Звіті про експертну оцінку приміщення прибудови  гуртожитку «Юність» вартість об'єкта оцінки визначена у 18975 грн. без ПДВ.

За довідкою позивача від 19.08.2002р. № 283 балансова вартість всього гуртожитку -Юність», враховуючи приміщенням прибудови - їдальня (2а), становила 555941 грн. 48 коп.

На підставі даних бухгалтерського обліку власника зазначена вартість нерухомого об'єкту  була включена до довідки-характеристики № 2472, виданої 30.08.2002р. Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації, де вартість прибудови до гуртожитку «Юність» - їдальня (2а) визначена у 21540 грн. Викладене повністю  підтверджується  документами   інвентарної справи (а.с.97-11).

30 серпня 2002р. на товарній біржі   «Кіровоград-Експерт» зареєстровано договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості, за умовами п. 1, 3, 4 якого ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля»  продала, а громадянка   Терещенко   Н.П. придбала приміщення прибудови гуртожитку «Юність» - їдальня (2а) у м. Олександрії  Кіровоградської області по вул. Калініна, 67 за 19000 грн. без ПДВ. Товарною біржею “Кіровоград- Експерт” підтверджено проведення відкритих біржових торгів, саме 30.08.2002 року та визнано, що  в протоколі №01 і в  договорі купівлі-продажу об'єкту нерухомості-пункт 3, дата 28.08.2002 року вказана помилково.

Не можуть слугувати підставою для відміни відкритих біржових торгів  посилання  позивача  на  невідповідність  площі проданого  приміщення  фактично  переданій площі, оскільки біржові торги проводились на підставі наданих   позивачем  документів,  причому  площа відчужуваного приміщення включена на підставі підтверджуючих документів, виданих уповноваженим органом на замовлення власника.

Договір купівлі-продажу від 30.08.2002р. від імені продавця підписаний директором  ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля» Карпушевим О.М., жодних заперечень щодо площі відчужуваного майна у продавця не існувало.

Доводи позивача про те, що у зв'язку із втратою чинності Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у  власності юридичних осіб та фізичних осіб ( затверджена наказом Держбуду України від 09.06.1998р.) згідно з наказом Міністерства юстиції України від 15.02.2002р. № 36, ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля» не мала права розпоряджатися своїм майном та щодо недійсності з цих підстав Свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку «Юність» з прибудовою їдальні від 30.08.2002р. також є безпідставними.

З 18 лютого 2002р. набуло чинності Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затверджене наказом Міністерства юстиції України від О7.02.2002р. № 7/5, зареєстроване в Мін'юсті України 18.02.2002р. за № 157/6445) за п. п. 1.3, 1.4 якого, саме на бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно - територіальних одиниць було покладено функції щодо здійснення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно).

Згідно п. 6.1. Тимчасового положення оформлення права власності на об'єкти  нерухомого майна провадиться місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування з видачею свідоцтва про право власності фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на    об'єкти   нерухомого   майна.

Крім того, згідно з реєстраційним посвідченням на домоволодіння, яке належить  державним, кооперативним і громадським установам, підприємством і організаціям Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації гуртожиток «Юність» в цілому зареєстровано за правопопередником позивача - Олександрійською автобазою ВО «Олександріявугілля» з 15 січня 1991р. на підставі рішення виконкому Олександрійської міської Ради народних депутатів від 27.09.1990р. № 307.

Поряд з цим, господарським судом приймається до уваги, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2005р. по справі № 22а-854 2005р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16.05.2007р. в  порядку  касації  визнано правомірними  дії   щодо вчинення продажу приміщення прибудови гуртожитку «Юність» - їдальня (2а) на конкурентних засадах, за ціною, не нижче залишкової вартості майна і вартості, визначеної незалежним експертом та  підтверджено відсутність при проведенні відкритих торгів порушень вимог ч. З ст. 10 Закону України «Про підприємства в Україні».

За приписом  ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справ, що  набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Поряд з цим, господарським судом приймається до уваги, що відповідач 2 Товарна біржа “Кіровоград- Експерт”  звернувся до суду  про застосування  строку  позовної давності до спірних правовідносин посилаючись на наступне.

У відповідності до ст. ст. 256, 257 ЦК України загальна позовна давність, або  строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу встановлюються тривалістю у три роки.

За приписами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від  дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відкриті біржові торги з продажу приміщення прибудови гуртожитку «Юність» - їдальня (2а) на товарній біржі «Кіровоград - Експерт» проведені за дорученням позивача згідно з договором доручення № 2 на продаж об'єкту нерухомості від 13.08.2002р.

Про всі обставини, на які позивач посилається у своїй позовній заяві як на підставу  відміни цих біржових торгів, ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК «Олександріявугілля» було зазначено у позові до Терещенко Н.П. та в позові ТОВ «Артес» до ТОВ «Експерт - Центр» , Терещенко Н.П., ДВАТ «Олександрійська автобаза», товарної біржі «Кіровоград - Експерт» про визнання договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості від 30.08.2002р. недійсним, які було подано на вирішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області в січні 2003 р. та квітні 2004р. відповідно.

Зазначені обставини свідчать про те, що у разі порушення прав позивача під час  проведення відкритих біржових торгів, останній мав довідатися про порушення свого права та про осіб, що його порушили в день проведення таких біржових торгів та до господарського суду Кіровоградської області за захистом своїх прав звернувся після спливу позовної давності, яка повинна бути застосована судом за заявою товарної біржі «Кіровоград - Експерт», що у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою відмови у позові.

Господарський  суд  визнає за необхідне застосувати до правовідносин строк  позовної давності, оскільки    правовідносини виникли   30.08.2002 року   в період дії  Цивільного кодексу Української РСР, статтею 71 якого загальний строк позовної давності визначався  3 роки, а  за приписом ст.75  цього кодексу  позовна давність застосовувалась  судом незалежно  від заяви  сторони  про його застосування.

Приймаючи до уваги, що у зв'язку з введенням в дію з 01.01.2004 року  Цивільного кодексу  України, статтею  267  якого   визначено  інші  наслідки спливу  позовної давності -  позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення ним  рішення, фактично строк  позовної давності  повинен відраховуватись  починаючи  з 01.01.2004 року  (коли  фактично  не закінчився  передбачений 3-х річний  строк за  ЦК УРСР) та   сплив  01.01.2007 року.

Звернення позивача  з  позовами  до судових інстанцій не  є  підставою для    зупинення  перебігу  строку позовної давності. З матеріалів  справи вбачається, що  позивач  звернувся до  господарського суду Кіровоградської області  за  захистом  своїх прав 13.08.2007 року  вхідний №4074/295 (вих.№89  від 09.08.2007 року), тобто  майже  через   5 років  після  проведення  оскаржуваних дій  Товарною біржею “Кіровоград- Експерт”.

Таким чином,  положення   ч. 4 ст. 267 ЦК України є самостійною  підставою для  відмови в позові.

На підставі  ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у спорі та витрати по оплаті вартості послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу покладаються на позивача, але не стягуються оскільки  були ним  сплачені при зверненні до суду.

Враховуючи  викладене, керуючись    ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог  відмовити повністю.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя                                                                                            Ю.І. Хилько