ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"22" лютого 2007 р.                                                            Справа №20/194-А

за позовом  Прокурора Красилівського району в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі, м. Красилів

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Заставки", с. Заставки, Красилівського району

про стягнення 7454,24 грн. заборгованості по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування

Суддя  Гладій С.В.

Секретар судового засідання Микитюк О.А.

Представники сторін:

від позивача           - Киричук С.В. –за довіреністю № 1 від 09.01.2007р.

від відповідача – не з’явився

за участю Шкадька В.В. –прокурора відділу прокуратури Хмельницької області

Суть спору: Прокурор та позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість по внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що виникла станом на 19.08.2006 року.

Представники прокуратури та позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи наданими в матеріали справи доказами.

Відповідач в судове засідання за викликом не з’явився, причин неявки та невиконання вимог суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи  встановлено наступне.

Сільськогосподарський виробничий кооператив „Заставки”, с. Заставки, Красилівського району зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа, що підтверджується довідкою статистики № 2144 від 05.08.2005р.

У відповідача за період з 01.07.2006р. по 31.10.2006р. та станом на 19.08.2006р., утворилася заборгованість по страховим внескам на обов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 7454,24 грн. Вказана заборгованість підтверджується поданими позивачем розрахунком суми заборгованості відповідача на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за липень –жовтень 2006р., що підлягають сплаті до Фонду, а також картками особового рахунку платника за вказаний період.

У відповідності до ст. 106 Закону України  “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про сплату боргу № 114 ві д05.12.2006р., яка не оскаржувалася ним, що підтверджується корінцями даних вимог.

На момент вирішення справи по суті заборгованість відповідача складає 7454,24 грн., яка в добровільному порядку ним не сплачена, у зв’язку з чим  прокурором в інтересах позивача подано позов до суду.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається  наступне.

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (надалі –Закону), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону  сплачують  страхові  внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне  пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування  відповідно  до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс і самостійно ведуть розрахунки  із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,  придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6 ст.17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст. 106 зазначеного Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням  Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих  днів із дня  одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного  фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у  вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з  позовом  про стягнення недоїмки.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Судом приймається до уваги те, що відповідачем у поданих розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначено розміри внесків та в установленому законом порядку вимога про сплату заборгованості не оскаржувалась та не скасована. Доказів про сплату заборгованості в сумі 7454,24 грн. суду не подано.

За таких обставин, позовні вимоги прокурора в інтересах позивача обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов прокурора Красилівського району в інтересах держави в особі Управління Пенсійного Фонду України в Красилівському районі, м. Красилів до Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Заставки”, с. Заставки, Красилівського району про стягнення 7454,24 грн. заборгованості по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування задоволити.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу „Заставки”, с. Заставки, Красилівського району ( ) на користь Управління Пенсійного фонду України в Красилівському районі, м. Красилів ( вул. Центральна, 38А, код 00439606 ) заборгованість по страхових внесках  в сумі 7454,24 грн. ( сім тисяч чотириста п’ятдесят чотири гривні 24 коп.).

Згідно ст. ст. 185-186 КАСУ, сторони та інші особи, які беруть участь у справі  мають право оскаржити  в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом  10 днів дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Житомирського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ, Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після   закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      С.В. Гладій

Віддруковано в 5-ти примірниках

1 –до матеріалів справи

2 –позивачу

3 –відповідачу

4,5 - прокуратурі