ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" грудня 2007 р.                                                                                        Справа  № 17/318

Суддя   Петухов М.Г. розглянувши матеріали справи

За позовом   Фермерське господарство " Волиця"

до відповідача   Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації"

про скасування рішення третейського суду та реєстрації права власності нанерухоме майно

Представники:

Від позивача :   Теплюк А.К.

Від відповідача :  Шмід Н.М.

Статті 20, 22 ГПК України роз'яснені.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Волиця" звернулося до господарського суду з позовом до  Комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" про скасування рішення третейського суду та реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідач позову не визнав, у відзиві на позов та у судовому засіданні зазначив, що дана справа в частині про зобов'язання здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно повинна вирішуватися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Крім цього,  сторонами у справі, яку вирішував третейський суд при Рівненській товарній біржі „Україна-Захід" № 51/07-111 від 26.02.2007р., були Мартинюк В.В. та інші фізичні особи, тобто не Рівненське обласне БТІ, і спір не стосувався прав та обов'язків  останнього.  Відповідно,  РОБТІ не  може бути  належним Відповідачем у справі в частині скасування вищевказаного рішення третейського суду, тобто позов про скасування рішення третейського суду подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом. а тому позовні вимоги вважає безпідставними і в їх задоволенні просить відмовити.

Заслухавши пояснення  представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази,  на основі діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід припинити.

Судом встановлено, що  26.02.2007 року постійно діючим третейським  судом  при Універсальній товарній біржі " Україна-Захід"  було  прийнято  рішення  по  справі  №  51/07-Ш за позовом  Мартинюка Валерія Вікторовича до  Дениско Степана Карповича та Боришкевича  Михайла Андрійовича про визнання права власності на  приміщення кормоцеху ОКУ 20, комори на зберігання 1000 тон зерна, піднавіс для зерна, асфальтну і бетонну площадку, які знаходяться за адресою під № 50а по вул. Лесі Українки, с. Яполоть, Костопільського району, Рівненської області.

Вищезгадане майно  було зареєстроване Комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" за  Мартинюком В.В.  на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Універсальній товарній біржі " Україна-Захід" №    51/07-Ш  від 26.02.2007 року.

Вказані  обставини свідчать, що рішення у даній справі може вплинути на права і обов’язки громадянина Мартинюка В.В., якого  необхідно залучити до участі у справі в якості відповідача , оскільки відповідно до  витягів  про  реєстрацію  права  власності  на нерухоме майно № 13960321, № 13960389 від 21.03.2007 року ( а.с. 15,16),  громадянин  Мартинюк В.В. є власником  спірного майна.

Крім цього, відповідачами за позовом про скасування рішення третейського суду мають бути всі сторони третейської угоди, в тому числі і громадяни Дениско С.К. та Боришкевич М.А.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, система  судів  загальної  юрисдикції  в  Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Пунктами 2  статей 1,19  Закону України "Про судоустрій" передбачено, що судова влада реалізується шляхом здійснення  правосуддя  у формі цивільного, господарського, адміністративного, кримінального, а також конституційного судочинства. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Спеціалізованими судами є господарські, адміністративні та інші суди, визначені як спеціалізовані суди.

Пунктом 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій" встановлено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, справи за участю громадян – фізичних осіб, які не є суб’єктами підприємницької діяльності, не підлягають вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до ст. 12 ГПК України Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб.

Відповідно до ст. 21 ГПК України, сторонами  в  судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, а саме підприємства,  установи,  організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства  та   організації).

Таким чином, спір у даній справі не підлягає вирішенню в господарських судах України, а провадження у справі слід припинити.

Відповідно до ст. 47  ГПК України та п. 3 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України " Про державне мито"  у випадку припинення провадження у справі, якщо спір не підлягає розглядові в  господарському суді,   державне мито підлягає поверненню.

Керуючись ст.47, п. 1 ст.80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Провадження у справі № 17/317  припинити.

2. Фермерському господарству "Волиця" видати довідку на поверненняз державного бюджету України  державного мита в сумі  85 (вісімдесят п`яь) грн. 00 коп., сплаченого по квитанції №  273376  від  06.11.2007 року, та 85 (вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. по  квитанції № 273383 від 06.11.2007 року, та довідку на повернення з державного бюджету України 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процесу, сплаченого по квитанції № 273373 від  06.11.2007 року.

3.Ухвалу направити сторонам по справі.

Суддя                                                                           Петухов М.Г.