ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Справа

За позовом  Ягорлицької митниці;

до відповідача   Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос";

за участю у справі для представництва інтересів держави в особі Яголицької митниці Котовської міжрайонної прокуратури Одеської області

про відшкодування суми збитків у розмірі 296732,5грн.

Суддя Торчинська Л.О.

Представники:

Від позивача: не з’явились;

Від відповідача: Кривцов С.А. - представник за довіреністю № б/н від 22.01.2007р. та Лабунський М.В. - директор;

Від прокурора: Ракович Д.М. –за посвідченням №140 від 01.10.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Ягорлицька митниця звернулася до суду із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лотос” про відшкодування збитків в сумі 296 732,50 грн., зокрема про стягнення основного боргу в сумі 201810,00 грн., суми заданих збитків у розмірі 84832,00 грн. та штрафу у розмірі 10090,50 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги нормами Цивільного кодексу України та вважає, що відповідач по справі припустив порушень умов договору відповідального зберігання, які спричинили збитки державі у розмірі вартості майна, переданого на відповідальне зберігання.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався  на порушення відповідачем умов п.п.2.1.6, 2.1.7, 2.1.8 договору № 10, укладеного між ним та відповідачем 01.07.2006р., а також на порушення вимог нормативних актів, які регулюють спірні відносини. Зокрема, порушенням умов Договору, які спричинили збитки, позивач вважає самостійне розпорядження з боку ТОВ „Лотос” переданим на відповідальне зберігання товаром та звернення до суду всупереч умовам Договору для вирішення спірних питань.

Посилання відповідача на постанови Котовського міськрайонного суду позивач вважає безпідставним оскільки це суперечить умовам Договору № 10 від 01.07.2006р., а також з урахуванням того, що відповідні постанови Котовського міськрайонного суду опротестовані органами прокуратури під час повторного розгляду справи, тобто в листопаді 2007 року.

Під час повторного розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 201 810,00 грн., яка, на думку позивача складається із вартості неправомірно знищеного майна та стягнути на користь Ягорлицької митниці штраф у розмірі 10090,50 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21 листопада 2007 року відповідно до ст.36-1 Закону України „Про прокуратуру” та ст.29 ГПК України до участі у справі залучено Котовську міжрайонну прокуратуру Одеської області, яка підтримала позовні вимоги Ягорлицької митниці та просить задовольнити їх у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві та уточненнях до позовної заяви.

Відповідач по справі, - ТОВ „Лотос”, заперечує проти позовних вимог, посилаючись на невідповідність доводів позивача фактичним обставинам, умов договору відповідального зберігання та вимогам чинного законодавства. В обґрунтування своїх заперечень відповідач навів докази, які, на його думку, спростовують доводи позивача та свідчать про належне виконання ним умов відповідального зберігання. Окрім того, в обґрунтування правочинності своїх дій та заперечень відповідач посилається на виконання ним відповідних постанов Котовського міськрайонного суду, які підлягали обов’язковому виконанню, про конфіскацію та утилізацію шляхом знищення товарів, які знаходились на відповідальному зберіганні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника прокуратури, сторін та їх представників щодо обґрунтування своїх доводів, дослідивши зібранні по справі докази, враховуючи висновки Вищого господарського суду, викладені в постанові від 18 липня 2007 року, суд встановив наступне:

Сторони по справі 01 липня 2006р. уклали договір відповідального зберігання щодо товарів, які вилучаються Ягорлицькою митницею у відповідності до Митного кодексу України під час здійснення діяльності та передаються на відповідальне зберігання до вирішення питання про конфіскацію таких товарів та їх реалізацію, утилізацію або знищення.

Згідно установчих документів Ягорлицька митниця почала свою діяльність з 01 липня 2006р. у відповідності із Положенням про Ягорлицьку митницю та не є правонаступником ліквідованої Котовської митниці.

30 червня 2006р. ліквідаційна комісія Котовської митниці оформила з ТОВ „Лотос” акт прийому-передачі,  згідно до якого Котовська митниця прийняла від ТОВ „Лотос” товар, який знаходився на відповідальному зберіганні. Дата затвердження акту відсутня. Подальша передача того ж товару до Ягорлицької митниці оформлена актом прийому-передачі від 01 липня 2006р., дата затвердження також відсутня. Тією ж датою оформлений акт зворотнього прийому передачі товару до ТОВ „Лотос”. Передавальний акт товарно-матеріальних цінностей та зобов’язань Котовської митниці Ягорлицькій митниці затверджено лише 17 серпня 2006р.

Таким чином, фактично відповідач прийняв на відповідальне зберігання товар на умовах договору від 17.03.2006р., який було вилучено у порушників митних правил Котовською митницею. Наведене спростовує доводи позивача щодо порушення відповідачем по справі умов договору від 01.07.2006р., так як на виконання наведеного договору товар відповідачу не передавався і на момент оформлення актів прийому-передачі товару від 30 червня 2006р. позивач по справі ще не почав своєї діяльності.

Зокрема, 21 березня 2006р. згідно видаткової накладної № 55 та акту прийому-передачі передані на відповідальне зберігання ТОВ „Лотос” яблука свіжі (1638кг) та помідори (546кг);17 травня 2006р. згідно акту прийому-передачі передані на відповідальне зберігання помідори (2430кг та 2424кг); 22 травня 2006р. згідно акту прийому-передачі передане на відповідальне зберігання м’ясо свинини (300кг: 4х75);14 травня 2006р. згідно акту прийому-передачі передані на відповідальне зберігання стегна курячі у кількості 3375, 6495 та 6375 кг;

05 червня 2006р. згідно акту прийому-передачі передана на відповідальне зберігання цибуля свіжа у кількості 2010 кг; 05 червня 2006р. згідно акту прийому-передачі передані на відповідальне зберігання стегна курячі у кількості 688 кг; 05 травня 2006р. згідно акту прийому-передачі передана на відповідальне зберігання корейка заморожена у кількості 800 кг.

Договорами зберігання на ТОВ „Лотос” було покладено зобов’язання повернути майно митниці за її письмової вимоги (п.2.1.5 договорів). Позивачем не надано до суду доказів , того, що за договором від 17.03.06р. така вимога була заявлена в межах строку дії до-говору, тобто до 15.04.06р. (п.9.1 Договору). Не розпорядився позивач продуктами харчу-вання з обмеженими строками зберігання і після укладання іншого договору –від 01.07.06р.

Згідно п.7 Порядку передачі митними органами майна, конфіскованого за рішеннями су-дів, органам державної виконавчої служби на митні органи покладено обов’язок передати конфісковане за рішенням суду майно до виконавчої служби у п’ятнадцяти денний термін.

Всупереч наведеним нормам права, позивач не вжив заходів щодо розпорядження майном належним чином після ухвалення Котовським міськрайонним судом постанов про конфіскацію спірного майна, зокрема шляхом організації його утилізації, що призвело до виникнення у відповідача додаткових витрат на зберігання товару.

Відповідно до матеріалів справи рішення про конфіскацію переданих на відповідальне зберігання яблук свіжих (1638кг) та помідорів (546кг), термін зберігання яких відповідно до Технічних умов Державного стандарту України ДСТУ 3246-95 не більш як 48 годин, прийняте 27 квітня 2006р., у встановлений нормативними актами термін розпорядження митного органу не надійшло. Згідно до постанови Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 11 квітня 2006р. якщо товар до реалізації не пригодний, то реалізацію заборонено. Рішення про утилізацію прийняте 10 липня 2006р., товар знищено 20 липня 2006р.

Рішення про конфіскацію переданих 17 травня 2006р. на відповідальне зберігання помідорів (2430кг та 2424кг) прийняте 30 червня 2006р., а товар знищено 13 липня 2006р. на підставі постанов суду від 05 липня 2006р., розпорядження митного органу не надійшло.

Рішення про конфіскацію та утилізацію переданого 22 травня 2006р. на відповідальне зберігання м’яса свинини (300кг: 4х75) прийняте 22 червня 2006р., розпорядження митного органу не надійшло.

Рішення про конфіскацію та утилізацію курячих стегон у кількості 3375 кг, переданих на відповідальне зберігання 14 травня 2006р., прийняте 30 червня 2006р., рішення про конфіскацію стегон у кількості 6495 та 6375 кг прийняте 28 вересня 2006р., а про їх утилізацію 09 жовтня 2006р. Розпорядження митного органу не надійшло.

Рішення про конфіскацію переданої 05 червня 2006р. на відповідальне зберігання цибулі свіжої у кількості 2010 кг прийняте 05 липня 2006р. Товар знищено 13 липня 2006р. на підставі постанови суду від 10 липня 2006р. Розпорядження митного органу не надійшло.

Рішення суду про конфіскацію переданих 05 червня 2006р. на відповідальне зберігання стегон курячих у кількості 688 кг прийняте 05 липня 2006р. Розпорядження митного органу не надійшло.

Рішення суду про утилізацію переданої 05 травня 2006р. на відповідальне зберігання корейки замороженої у кількості 800 кг прийняте 06 червня 2006р. Розпорядження митного органу не надійшло.

Відповідно до норм ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку про порушення позивачем вимог чинного законодавства, який безпідставно пропустив термін розпорядження товаром, не вжив усіх заходів, необхідних для належного виконання ним зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, що призвело до псування товару та визвало необхідність знищення та утилізації окремих видів товару.

Наведений висновок ґрунтується на зібраних по справі доказах та спростовує доводи позивача, який вважає, що саме неправомірні дії відповідача призвели до псування товару та спричинили збитки.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов п.2.1.7 договору від 01.07.2006р., згідно до яких, на думку позивача, відповідач був позбавлений права на звернення до судових інстанцій з метою вирішення питання про утилізацію або знищення переданого на відповідальне зберігання товару.

Суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що протиречать вимогам діючого зако-нодавства.

У відповідності до вимог ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України.

З огляду на наведену норми права, суд не приймає до уваги доводи позивача та представника прокуратури про неправомірність дій ТОВ „Лотос” щодо утілізації товару на виконання постанов Котовського міськрайонного суду.

Окрім того, на час виконання ТОВ „Лотос” постанов Котовського міськрайонного суду, такі постанови були чинними.

Як вбачається із листів Котовського міськрайонного суду від 16 липня 2007 року та від 13 грудня 2007 року № 39 постанови суду щодо товару, переданого на відповідальне зберігання ТОВ „Лотос” не були опротестовані або оскаржені згідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, посилання позивача та представника прокуратури щодо опротестування органами прокуратури постанов Котовського міськрайонного суду щодо товару, який знаходився на відповідальному зберіганні ТОВ „Лотос” та, який було утилізовано у відповідності до постанов суду, не підтверджений зібраними по справі доказами та не має правового значення щодо визначення правомірності дій ТОВ „Лотос”, встановлення факту спричинення збитків та визначення їх розміру.

Посилання позивача про порушення відповідачем умов п.п.2.1.6 та 2.1.7 Договору від 01.07.2006р. які, на думку позивача, призвели до спричинення збитків, суд вважає необгрунтованими, так як наведені умови договору передбачали відповідальність ТОВ „Лотос” за втрату або будь-яке ушкодження переданого митницею майна. Про те, позивач не довів фактів втрати або ушкодження майна, як наслідок неправомірних дій відповідача.

Посилання на порушення умов п.2.1.8 договору від 01.07.2006р. суд вважає також безпідставним, за наступних обставин. 11.03.2006р. наказом Державної митної служби України № 182 затверджена комісія з питань ліквідації Котовської митниці, яка у термін з березня до серпня 2006р., тобто до моменту передачи  товарно-матеріальних цінностей та зобов’язань 17 серпня 2006р. Котовської митниці Ягорлицькій митниці не попередила ТОВ „Лотос” про припинення діяльності, що позбавило відповідача можливості попередити за один місяць сторону по договору відповідального зберігання про закінчення терміну придатності майна.

Утилізацію і переробку товара, який знаходився тривалий термін на відповідальному зберіганні у ТОВ „Лотос”, було проведено на підставі відповідних судових рішень, які є обов’язковими для їх виконання відповідачем по цій справі.

Відносно товару, який знаходився на відповідальному зберіганні у ТОВ „Лотос”, прийняті судові рішення про утилізацію та знищення цього товару. Зокрема, постановою Котовського міськрайонного суду від 10 липня 2006р. ТОВ „Лотос” доручено здійснити утилізацію свіжих помідорів та яблук шляхом їх знищення, постановою Котовського міськрайонного суду від 05 липня 2006р. ТОВ „Лотос” доручено здійснити утилізацію свіжих помідорів вагою 2424 кг шляхом їх знищення, постановою Котовського міськрайонного суду від 05 липня 2006р. ТОВ „Лотос” доручено здійснити утилізацію свіжих помідорів вагою 2430 кг шляхом їх знищення, постановою Котовського міськрайонного суду від 30 червня 2006р. передано на утилізацію курячи стегна вагою 3375 кг,  постановами Котовського міськрайонного суду від 22 червня 2006р. передано на утилізацію свинину загальною вагою 300кг.

За таких обставин, доводи позивача про самостійне розпорядження товаром з боку відповідача є безпідставними та спростовуються зібраними по справі доказами.

Згідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимогам наведеної норми права, позивач не посилається на будь-які спеціальні норми матеріального права в обґрунтування своїх доводів, не довів обставин щодо спричинення збитків діями відповідача відносно переданого на відповідальне зберігання товару.

Як встановлено під час судового розгляду справи, передані на відповідальне зберігання овочі у зв’язку із тривалим терміном їх зберігання після вилучення митним органом не були придатні для продажу або використанню у будь-якому виді у зв’язку із їх повним псуванням. М’ясна продукція була утилізована шляхом її переробки у м’ясокістну муку. Ці обставини визнані сторонами по справі та підтверджені зібраними по справі доказами.

Зокрема, м’ясна продукція, яка підлягала утилізації на підставі відповідних судових рішень, була передана для утилізації на Державне підприємство „Костопільський Ветсанзавод” , що підтверджується видатковими накладними № 19 від 13 листопада 2006р. та № 21 від 21 листопада 2006р. та утилізована шляхом переробки у м’ясокістну муку, що підтверджується актом від 01 грудня 2006р. та товаро-транспортною накладною № 147 від 01 грудня 2006р. Позивач ухилився від розпорядження товаром, а також і від участі у його утилізації, про що свідчать листи ТОВ „Лотос” від 03 та 06 листопада 2006р., якими позивачу було пропоновано взяти участь в утилізації. Тобто, наведені листи свідчать про виконання відповідачем умов п.16 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвержденого пост.КМ України від 25.08.98р. №1340, згідно до якого знищення (утілізація) проводиться під контролем членів комісії. Доводи позивача про неодержання поштових відправлень суд не  приймає до уваги, оскільки відповідач надав належним чином оформлені описи поштового відправлення.

Після завершення утилізації, ТОВ „Лотос” провело розрахунки з заводом та бюджетом, що підтверджується платіжними дорученнями № 53 від 26.12.2006р., № 42 і 43 від 22 листопада 2006р. Фінансовий звіт надіслано позивачу листом від 29.12.2006р.

Таким чином, доводи позивача про неодержання державними установами коштів, одержаних від утилізації шляхом переробки м’ясопродукції у кістну муку  є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведені обставини та відсутність в договорах відповідального зберігання по-силання на строки зберігання і реалізації швидкопсуючих продуктів харчування, відсут-ність своєчасного письмового розпорядження позивача відносно переданого на відпові-дальне зберігання товару, що призвело до їх псування і непридатності до використання, суд доходить висновку про правомірність дій відповідача, який у відповідності до норм ст.ст.945, 960 Цивільного Кодексу України, мав право самостійно без розпорядження по-зивача змінити спосіб зберігання, інші умови зберігання або продати товар або його час-тину.

Окрім того, у відповідності з п.16 Порядку, затвержденого пост.КМ України від 25.08.98р. №1340, майно, якість якого не відповідає вимогам стандартів, небезпечне в санітарно-епідемічному відношенні та інше або не придатне для реалізації, підлягає переробці або знищенню (утілізації). Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2003р. № 607 затверджений Порядок... реалізації товарів, яким  встановлено, що товари, які швидко псуються або мають обмежений строк зберігання, у тому числі товари –предмети пору-шення митних правил, вилучені відповідно до Митного кодексу України, підлягають реалізації з урахуванням строку їх придатності... до винесення судом рішення про конфіскацію.

Відповідно до вимог ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною.

Враховуючи, що неякісна та небезпечна продукція підлягає вилученню із обігу та не може бути реалізована за будь-яких умов, первісна вартість продукції, яка була наведена сторонами при передачі її на відповідальне зберігання, не може бути прийнята у якості суми нанесених збитків. Та обставина, що товар, який був переданий на відповідальне зберігання ТОВ „Лотос” , не мав будь-яких документів про його якість, дослідження якості товару у відповідності до вимог ст.ст.375, 382 Митного кодексу України митними органами не проводилось, а тому товар не міг бути реалізований в Україні, визнається сторонами по справі. Окрім того, єкспертна оцінка  щодо визначення вартості товару митними органами також не проводилась.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність збитків, спричинених діями відповідача по справі, а доводи позивача про нанесення державі збитків з боку ТОВ „Лотос” вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Наведений висновок суду грунтується також на нормах іншого законодавства, які стосуються предмету та обставин спору. Зокрема, нормах  Закону України „Про виконавче провадження”, Закону України „Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції”, Закону України „Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини”, Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 24.01.2001р. „Про затвердження загальних вимог до здійснення переробки утилізації, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції”, Постанови Кабінету Міністрів України № 985 від 11.07.2002р. „Про порядок розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду та переданим органам державної виконавчої служби”, а також листа Державного департаменту ветеринарної медицини від 23.04.2002р. № 15-1-2-5/755 „Щодо використання харчових продуктів та продовольчої сировини імпортного і невизначеного походження”.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 82, 84 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Ягорлицької митниці про стягнення з ТОВ „Лотос” на її користь збитків у розмірі 201810,00грн та штрафу у сумі 10090,50 грн відмовити повністю.

Рішення суду набуває законної сили в порядку ст.85 ГПК України.

Суддя                                                                                       Торчинська Л.О.