ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"20" грудня 2007 р.                                                                             Справа № 5/355-07

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Агротех”,  м. Яготин

до
Приватного підприємства “Агроекспорт”, смт. Згурівка

про
стягнення  32357,27 грн.

за участю представників:

позивача:
Шанюк О. М. –дов. від 20.04.2007р.

відповідача:
Мартишко С. І. - керівник

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Агротех” (далі –Позивач) до Приватного підприємства “Агроекспорт” (далі – Відповідач) про стягнення  32357,27 грн., з яких 26624 грн. основний борг, 5324,80 грн. штрафу та 408,47 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов’язань щодо здійснення розрахунку за виконані роботи.

В судовому засіданні 20.12.2007р. представником позивача подано до суду заяву в порядку ст. ст. 22, 78 ГПК України, якою позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 408,47 грн.

Враховуючи, що зазначена відмова від позову в частині вимог про стягнення 408,47 грн. пені не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, відповідає вимогам ГПК України, господарський суд вважає за можливе її прийняти, а провадження у справі в цій частині припинити на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в частині стягнення 26624 грн. основного боргу і 5324,80 грн. штрафу та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, присутній в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, разом з тим, письмового відзиву на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір про збирання сільськогосподарських культур № 07/05/29 від 29.05.2007 р. (далі –договір) відповідно до умов якого позивач зобов’язався провести збирання сільськогосподарських культур власною технікою на площах наданих відповідачем, а відповідач зобов’язався своєчасно  проводити розрахунки з позивачем за виконані роботи.

Згідно п. 4.3 договору, розрахунок  за збирання в грошовому виразі відповідач сплачує авансовим платежом в розмірі 30% суми договору. Послідуючий авансовий платіж повинен поступити на розрахунковий рахунок позивача на протязі одного банківського дня, який йде за останнім днем по акту виконаних робіт по попередньому авансовому платежу. У випадку якщо день платежу припадає на вихідний день, авансовий платіж проводиться в останній банківський день перед вихідним.

Згідно п. 4.4 договору, датою розрахунку вважається дата передачі продукції на елеваторі, з обов’язковою умовою виписки видаткових документів, оформлених належним чином (видаткова накладна, податкова накладна, форма № 13).

Дата кінцевих розрахунків відповідача перед позивачем –є день закінчення збиральних робіт (п. 4.7 договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та діє до повного проведення всіх розрахунків (п. 2.1 договору).

Сторонами підписано додаток від 06.07.2007р. № 1 до договору, яким визначено ціну за збирання 1 га ріпака –200 грн./га, сої – 200грн./га, пшениці –170 грн./га, ячменю –170 грн./га. та встановлено, що оплата проводиться згідно актів виконаних робіт, підписаних сторонами.

На виконання умов договору, позивач провів збирання сільськогосподарських культур з площ відповідача, що підтверджується актами виконаних робіт, які підписані та скріплені печатками сторін,  від 09.07.2007р. на суму 5000 грн., від 12.07.2007р. на суму 5372 грн., від 16.07.2007р. на суму 10115 грн., від 20.07.2007 р. на суму 17867 грн.  Загальна вартість виконаних за договором робіт складає 38354 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався за надані позивачем послуги по збиранню сільськогосподарських культур на суму 11730 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 130 від 24.07.2007 р. та копією банківської виписки з особового рахунку позивача, які долучені до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача 08.08.2007 р. була надіслана претензія за № 1 від 01.08.2007р., відповідно до якої позивач просив відповідача протягом трьох днів з моменту отримання претензії погасити заборгованість. Однак, зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, в порушення своїх договірних зобов’язань відповідач за надані послуги по збиранню сільськогосподарських культур повністю не розрахувався, в зв’язку з чим за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 26624 грн. –різниця між перерахованими коштами та загальною вартістю наданих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 26624 грн. заборгованості за надані позивачем послуги по збиранню сільськогосподарських культур.

Також позивач на підставі п. 5.4 договору  просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 20 % від суми не отриманих коштів.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно із п. 5.4 договору  при порушенні термінів розрахунків у грошовому виразі відповідач сплачує штраф у розмірі 20% від суми не отриманих коштів.

За розрахунком позивача штраф складає 5324,80 грн. Здійснений позивачем розрахунок штрафу відповідає  вимогам законодавства та обставинам справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 26624 грн. основного боргу,           та 5324,80 грн. штрафу є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, п. 4 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення пені в сумі 408,47 грн.

2. Решту позовних вимог задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного підприємства “Агроекспорт” (07600, Київська область, смт Згурівка, Червоний відділок, вул. Садова, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Агротех” (07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Київська, 2, ) 26624 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн. основного боргу, 5324 (п’ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 80 коп. штрафу, 319 (триста дев’ятнадцять) грн. 48 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя                                                                                Подоляк Ю.В.