МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
№ 19/240
Київський міжобласний апеляційний
господарський суд у складі колегії:
Судді
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача:        Тарасенко
В.С. -представник за дов. № 287/1-30 від 19.07.06 р.;
від відповідача:   ОСОБА_1 -представник за дов. № 884
розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 на рішення
господарського суду Полтавської області від 24.11.2006р.
у справі № 19/240 (суддя Т.М. Безрук)
за позовом          Миргородського міжрайонного прокурора в
в особі          Миргородської
міської ради, м. Миргород; (ідентифікаційний код 21051131)
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2, м. Миргород; (ідентифікаційний НОМЕР_1)
про          стягнення 83 813,66 грн.
Миргородський міжрайонний
прокуратур звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною
заявою в інтересах держави в особі Миргородської міської ради (далі по тексту-позивач)
про стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2
(далі по тексту-відповідач)   (а.с.2-3)
плати за самовільне користування земельною ділянкою, яка розташована по вул..
Багачанська, 38-б, м. Миргород  в сумі
15.11.2006р. Миргородський
міжрайонний прокурор звернувся до господарського суду Полтавської області із
заявою за № 3966 вих. 06 про зміну позовних вимог, посилаючись на ст.ст.
2,12,13,15,29 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 22,54-57 Господарського
процесуального кодексу України, ст.ст. 152,156,157 Земельного кодексу України,
Постанову Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 284 «Про порядок
визначення та відшкодування збитків власникам землі та
землекористувачам»просить стягнути Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2  83 813,66 грн.
збитків за користування земельною ділянкою, яка розташована по вул.
Багачанська, 38-б, м. Миргород за період з 19 вересня 2004 року по 30 жовтня
2006 року (а.с. 70-71).
Рішенням господарського суду
Полтавської області від 24.11.2006р., позов задоволено частково, з СПДФО
ОСОБА_2 на користь Миргородської міської ради стягнуто 22 902,20 грн. збитків.
В решті позовних вимог відмовлено.

Водночас, з СПДФО ОСОБА_2 стягнуто
судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог: 229,02 грн.  державного мита в доход державного бюджету
України та 27,59 грн.  витрат на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу
на користь ДП «Судовий інформаційний центр»(а.с.104-106).

Рішення місцевого господарського
суду мотивовано тим, що відповідно до ст. 116, 125 Земельного кодексу України,
фізичні та юридичні особи набувають право власності та право користування
земельними ділянками земель комунальної власності за рішенням органів місцевого
самоврядування, а право на оренду земельної ділянки виникає лише після
укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Господарський суд Полтавської
області посилаючись на ст. 224 ГК України та Закон України «Про плату за
землю»дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 22
902,20 грн. збитків, що розраховані із врахуванням фактичного розміру земельної
ділянки, яка знаходилась в користуванні відповідача.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду, відповідач, Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу (вх. № 2-04/2/72/251 від
19.01.2007р.), в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської
області від 24.11.2006р. у справі № 19/240 та прийняти нове рішення, відмовити
у задоволені позовних вимог Миргородському міжрайонному прокурору, які заявлено
в інтересах держави в особі Миргородської міської ради, мотивуючи свої вимоги
тим, що оскаржуване рішення прийняте при неправильному застосуванню норм
матеріального права та неповної оцінки доказів у справі.

Так, відповідач вказує, що в
рішенні суду першої інстанції неправомірно зазначено, що СПДФО ОСОБА_2 порушено
норми ст. 125 ЗК України, оскільки, на його думку, він має законне право на
користування земельною ділянкою.

Скаржник стверджує, що
господарським судом Полтавської області неправильно застосовано приписи ст. 224
ГК України, так як судом не встановлено безпосередній причинний зв'язок між
діями (бездіяльністю), завданою шкодою та виною скаржника, а також, судом не
взято до уваги ст. 623 ЦК України, якою встановлено, що при визначенні
неодержаних доходів враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
24.01.2007р.  апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 на рішення господарського
суду Полтавської області від 24.11.2006р.
прийнято до провадження та призначено розгляд справи у складі:
головуючий суддя Жук Г.А., судді -Поліщука В.Ю., Мамонтової О.М.

Розпорядженням заступника Голови Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 19.02.2007 р. склад колегії суддів у справі № 19/240
було змінено.

Під час розгляду апеляційної скарги
представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник Миргородської міської
ради заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у
відзиві на апеляційну скаргу.

Миргородська міжрайонна прокуратура
своїх представників в судове засідання не направила, хоча про час і місце
судового засідання була повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 101 ГПК України,
у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання
суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у
повному обсязі.

Судова колегія Київського
міжобласного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення і доводи представників сторін, дослідивши представлені
сторонами докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування
місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права
встановила:

31 серпня 2000 року Спільне
підприємство «Хлібокомбінат»Миргородської райспоживспілки (продавець) та
ОСОБА_2(покупець) уклали договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого  продавець продав, а покупець купив приміщення
холодильнику загальною площею 316,3 м2, що розташоване за адресою:
м. Миргород, вул. Багачанська, 34 (нині вул. Багачанська, 38-б,)(а.с.81).

20 липня 2004 року ОСОБА_2звернувся
до виконкому  Миргородської міської ради
із заявою про надання йому земельної ділянки за адресою: м. Миргород, вул.
Багачанська, 34, на який розташовано приміщення холодильника в оренду (а.с.
79).

Виконавчим комітетом Миргородської
міської ради Полтавської області Рішенням № 840 від 11 серпня 2004 року,  відповідно до п. 1 ст. 33 Закону України
«Про  місцеве самоврядування в Україні»,
ст. ст. 12, 20, 93, 124 Земельного кодексу України,  ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення
технічної документації на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м.
Миргород, вул. Багачанська,34,  та
зобов'язано надати технічну документацію на земельну ділянку на розгляд  виконавчого комітету в термін до 01.10.2004
року. (а.с. 9).

08.09.2004р. виконавчий комітет
Миргородської міської ради Полтавської області прийняв рішення № 978, згідно
якого у фонд міської ради від Миргородської споживспілки прийнято земельну
ділянку площею 1 799 м2, яка розташована за адресою: м. Миргород,
вул. Багачанська,34. Пунктом 2  даного
Рішення земельна ділянка площею 1 799 м2 надана в оренду ОСОБА_2.
для комерційного користування (а.с. 8), та
зобов'язано орендаря  в 10 денний
термін оформити договір оренди. Однак, відповідачем - СПДФО ОСОБА_2, у строк
визначений рішенням виконкому, договір оренди не укладено.

26 вересня 2005 року управління
житлово-комунального господарства Миргородської міської ради направило ОСОБА_2.
претензію про відшкодування до міського та державного бюджетів коштів в сумі
4081, 57 грн. що становить суму не отриманого до бюджету земельного податку за
період користування земельною ділянкою без оформлення землекористування у
відповідності до вимог чинного законодавства України.

6 квітня 2006 року  відповідачу направлена повторна претензія за
№ 01-12/267 з  вимогою сплати податку за
термін користування земельною ділянкою з жовтня 2004 року по березень2006 року
в сумі 6122, 34 грн. у зв'язку з порушенням вимог Земельного кодексу України,
Закону України «Про плату за землю»-
користування земельною ділянкою без належного оформлення.

19.04.2006р. Управлінням з контролю
за використанням та охороною земель у Полтавській області за результатами
перевірки дотримання вимог земельного законодавства  при використанні земельної ділянки по вул.
Багачанська, 34, у м. Миргород,  складено
Акт (а.с. 16-17) яким встановлено, що земельна ділянка за даною адресою
використовується без відповідного оформлення та за відсутності технічної
документації на неї. За результатами даної перевірки Управлінням з контролю за
використанням та охороною земель у Полтавській області, згідно вимог  ст. ст. 6,10 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною земель» на ім'я ОСОБА_2 винесено Припис
від 19.04.2006 року із зобов'язанням
виготовити  технічну документацію
на земельну ділянку в термін до 10.05 2006 року.

19.05.2006 року Управлінням з
контролю за використанням та охороною земель у Полтавській області винесено
Постанову № 109 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді
сплати  штрафу в розмірі 51, 00 грн.

Рішенням виконавчого комітету
Миргородської міської ради № 440 від 06.11.2006р. затверджено Акт № 6 комісії
по визначенню та відшкодуванню збитків, спричинених територіальній громаді
міста суб'єктом господарської діяльності ОСОБА_2 внаслідок порушення земельного
законодавства, розмір яких, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів
України від 19.02.1993 року № 284 «Про порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі та землекористувачам»та Методики розрахунку орендної
плати за землю, затвердженої Рішенням 15 сесії четвертого скликання від
18.12.2003 року Миргородської  міської
ради, із змінами, затвердженими Рішенням Миргородської  міської ради 28 сесії четвертого скликання від
18.12.2005 року, визначено в сумі 83813,66 грн.

Враховуючи, що Актом перевірки
дотримання вимог земельного законодавства від 19.04.2006р. управлінням контролю
за використанням та охороною земель у Полтавській області встановлено, що
ОСОБА_2 без документів та відповідної технічної документації із землеустрою
використовується земельна ділянка площею 0,0498 га, що розташована за
адресою:  м. Миргород, вул. Багачанська,
34, (а.с.10), відповідач посилаючись на даний акт, стверджує, що в його
користуванні фактично знаходиться земельна ділянка площею 0,0498 га..

Стосовно рішення № 978 виконавчого
комітету Миргородської міської ради
СПДФО ОСОБА_2 зазначає, що в оренду зазначену земельну ділянку не
отримував та договору оренди не укладав.

Крім того, відповідач, посилаючись
на норми ст.. 14 Закону України «Про систему оподаткування», ст. 27 Закону
України «Про плату за землю», Земельного кодексу України, Закону України
«Про  місцеве самоврядування в Україні»,
стверджує що міська Рада не має повноважень по стягненню заборгованості по
сплаті за землю, оскільки відповідно до закону не є органом контролю та
стягнення земельного податку та орендної плати за землю.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснення представників
сторін проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом
норм матеріального та процесуального права, при винесені оскаржуваної судової
ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно статті 14 Конституції
України, ст. 1 Земельного Кодексу України земля
є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною
держави.

Проголошуючи землю об'єктом права
власності Українського народу, в особі органів державної влади та органів
місцевого самоврядування держава, як суб'єкт права державної власності,
законодавчо розпоряджається землею: вирішує питання приватної і комунальної
власності, розмежування земель, надання земельних ділянок у  власність чи користування.

У відповідності до ст. 12
Земельного кодексу України  до повноважень
міської ради відноситься розпорядження землями територіальної громади, передача
земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб
або надання земельних ділянок комунальної власності у користування.

Право користування земельною
ділянкою, як суб'єктивне право, являє собою встановлену об'єктивним правом
можливість фізичних та юридичних осіб здійснювати реалізацію земельної
правосуб'єктності стосовно користування відособленою земельною ділянкою. В силу
статей 81, 82, 83, 92, 93 ЗК України землекористувачі  користуються земельними ділянками на праві
власності, оренди, постійного чи тимчасового користування.

Оренда земельної ділянки -це один
із видів використання земель на праві користування. Право на оренду земельної
ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Стаття 93 Земельного кодексу України закріплює такі основні принципи права
тимчасового користування  земельною
ділянкою як строковість та платність. Закон забороняє приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 2, 13 Закону
України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за
землю справляється  у вигляді земельного
податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки землі.
Підставою для нарахування земельного податку є данні  державного земельного кадастру, а орендної
плати -договір оренди.

Відповідно до ст. 116 Земельного
Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Порядок передачі земельних ділянок
в оренду  встановлено ст. 124 Земельного
Кодексу України та ст. 16 Закону України «Про оренду землі». Згідно із ст. 124
Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають
у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом
укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 18 Закону
України «Про оренду землі»договір оренди землі набирає чинності після його
державної реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у встановленому законом
порядку не набув право користування земельною ділянкою, а саме, не уклав
договір оренди, як це було визначено в рішенні виконкому Миргородської міської
ради № 978 від 08.09.2004р.

Земельний кодекс України (ст. ст.
95, 96) встановлює права та обов'язки землекористувачів, а саме обов'язок
землекористувача забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та
своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Зі змісту наведених норм чинного законодавства випливає, що недотримання
відповідачем вимог щодо укладення договору оренди та не проведення оплати за
користування спірною земельною ділянкою протягом фактичного користування нею
тягне за собою висновок про самовільне та безоплатне користування земельною
ділянкою, що обмежує право законного власника на отримання доходів у розмірі
плати (встановленої нормами чинного законодавства) за користування.

Права власників земельних ділянок
захищено законом. В силу ст. 90, 152 ЗК України власники земельних ділянок
мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до ст. 152
Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

В силу вимог ч.3 ст. 377 Цивільного
кодексу України у разі відчуження житлового будинку, будівлі, споруди до
набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки на якій
вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Матеріали справи свідчать, що
згідно договору купівлі - продажу від 31.08.2000 року відповідачем придбано
приміщення холодильнику, розташоване за адресою м. Миргород, вул. Багачанська,
34, загальною площею 316,3 м2, що в цілому складається з 18
приміщень. Для обслуговування приміщень за заявою відповідача рішенням
виконавчого комітету № 978 від 08.08.2004 року йому виділена земельна ділянка
площею 1799 м.кв. з визначенням цільового призначення - для комерційного
користування.

Як стверджує позивач, і не
заперечує відповідач, останній (СПДФО ОСОБА_2) з моменту прийняття рішення №
978 про надання земельної ділянки в оренду і до моменту звернення позивача до
суду не направив міській раді повідомлення про відмову від користування
ділянкою та продовжує нею користуватися, але платежі за користування земельною
ділянкою у розмірах і спосіб, як визначено чинним законодавством України, не
проводив.

Згідно інформації Миргородської
ОДПІ (лист № 5472/10/17-221 від 08.12.2005 року, лист № 76/10/17-221 від
17.04.2006 року)  відповідачем, ОСОБА_2,
який проживає за адресою с. Малинівка, Полтавської області до податкового
органу не подавався розрахунок земельного податку, плати  за користування земельною ділянкою, яка
розташована у м. Миргород, вул. Багачинська, 34, податок не сплачувався, оплата
орендної платі не проводилася (а.с10-11).

Позивач посилаючись на норми ЦК
України, ЗК України, стверджує що він як власник землі, за час користування відповідачем
земельною ділянкою, без належного оформлення права користування нею, не отримав
кошти у вигляді податку чи орендної плати, які правомірно визначив, як збитки.

Стаття 156 Земельного кодексу
України визначає підстави відшкодування збитків власникам землі та
землекористувачам, відповідно до якої власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за
час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Стаття 22 Цивільного кодексу
України та визначає основні положення відшкодування збитків та  способи відшкодування майнової шкоди. Так,
особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, в
даному випадку неотримання позивачем коштів в розмірі орендної плати, які він
мав би отримати за умови своєчасного оформлення відповідачем права користування
земельною ділянкою, має право на їх відшкодування, а учасник господарських
відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо
здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), тобто, не одержані
управненою стороною доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання.

Стаття 157 Земельного кодексу
України передбачає порядок відшкодування збитків власникам землі. Так, зокрема
визначено, що відшкодування збитків власникам землі  здійснюють особи, які використовують земельні
ділянки.

Матеріалами справи доведено, що
відповідач фактично користується земельною ділянкою не 1799,00 м. кв., як
визначає позивач, а земельною ділянкою площею 0,0498 га, що підтверджено Актом
управління з контролю за використанням та охороною земель у Полтавській області
від 19.04.2006 року, тому господарським
судом Полтавської області
правомірно задоволено вимоги позивача лише частково в сумі збитків,
спричинених самовільним використанням земельної ділянки (без належного
оформлення права користування)  в розмірі
0,0498 га., в сумі 22902,20 грн. що розраховано у відповідності до Постанови
Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 284 «Про порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»та Методики
розрахунку орендної плати за землю, затвердженої Рішенням 15 сесії четвертого
скликання від 18.12.2003 року Миргородської
міської ради, із змінами, затвердженими Рішенням Миргородської  міської ради 28 сесії четвертого скликання
від 18.12.2005 року.

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження скаржника про те, що міська Рада відповідно до закону не є органом
контролю та стягнення земельного податку та орендної плати за землю, тому не
може бути позивачем у даній справі з огляду на те, що предметом позову є не
стягнення податку або орендної плати, а збитків спричинених їх несплатою.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що
відповідно ст. 43 ГПК України місцевим господарським судом належним чином
досліджено обставини справи  та  надано цим обставинам відповідну правову
оцінку, рішення господарського суду Київської області по даній справі
відповідає фактичним обставинам та не суперечить чинному законодавству України,
а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення
місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103,
105, ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Рішення господарського суду
Полтавської області по справі № 19/240 від 24.11.2006р. за позовом          Миргородського міжрайонного прокурора
в інтересах держави в особі Миргородської міської ради, м. Миргород до  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_2 - залишити без змін, апеляційну скаргу -без задоволення.

2.          Справу №19/240 повернути до
господарського суду Полтавської області.

Головуючий
Жук Г. А.

Судді

Мамонтова  О.М.

Швець В.О