ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2007 р.                                                            Справа № 40/424-07

вх. № 10633/4-40

Суддя господарського суду Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Дуброва Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - Осадча В.В., дов. № 36/01-206 від 16.01.2006 року  відповідача - Осипова Н.В., дов. № 22426 від 28.12.2006 року

розглянувши справу за позовом Харківської митниці, м. Харків

до  Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків

про визнання дійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога про визнання договору купівлі-продажу будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року укладений між Харківською митницею та Представництвом Фонду державного майна України в м. Харкові дійсним.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні і у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

12 липня 1996 року між Представництвом Фонду державного майна в м. Харкові та Харківською митницею була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, яка розташована за адресою: 61003, м. Харків, вул. Короленка, 14, 16-а, що підтверджується наявністю письмового екземпляра договору купівлі-продажу зазначеної будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року за підписом уповноважених осіб сторін цієї угоди.

При цьому домовленність Представництва Фонду державного майна в м. Харкові (на теперішній час - Управління комунального иайна та приватизації Харківської міської ради) та Харківської митниці щодо відчуження на користь митниці вказаної будівлі супроводжувалася необхідністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року, додерження якого сторони у пункті 7.1 договору пов*язали з набуттям ним чинності.

Однак, не очікуваючи нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року, Представництво Фонду державного майна в м. Харкові та Харківська митниця фактично здійснили повне виконання договору № 891-В від 12 липня 1996 року.

Так, Харківська митниця платіжним дорученням № 1061 від 17 вересня 1996 року перерахувала обумовлену домовленістю сторін у письмовому екземплярі договору купівлі-продажу № 891-В від 12 липня 1996 року грошову суму у гривнях Представництву Фонду державного майна у м. Харкові за придбання у власність митного органу нежитлової будівлі, розташованою за адресою: м. Харків, вул. Короленка, 14, 16-а. У свою чергу, Представництво Фонду державного майна в м. Харкові актом прийому-передачі від 24 вересня 1996 року за № 891 передало у власність Харківської митниці будівлю за згаданою адресою. Дана будівля на теперішній час зареєстрована в Комунальному підприємстві "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" як така, що належить Харківській митниці на праві власності.

Вимоги законодавства України, які регулювали цивільні відносини на час виникнення домовленості щодо купівлі-продажу будівлі за договором № 891-В від 12 липня 1996 року, не передбачали нотаріальну форму вчинення названого правочину в якості обов'язкової. Тому дії сторін договору № 891-В від 12 липня 1996 року по його фактичному виконанню слід розглядати як правомірні.

На даний час підрозділи Харківської митниці знаходяться у нежитлових приміщеннях згаданого будинку по вул. Короленка в м. Харкові. Їх перебування в цих приміщеннях згідно  статті 49 Закону України "Про власність" є правомірним.

Разом з тим, відсутність належного правового врегулювання знаходження Харківської митниці в названій будівлі у вигляді нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу № 891-В від 12 липня 1996 року створює цивільні відносини, при яких у митниці виникає право вимагати визнання названого договору купівлі-продажу дійсним, а у її контрагента по цьому договору відповідно виникає обов'язок визнати його дійсним.

Згідно  частини  1 статті 209 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Дану норму цивільного законодавства України слід розглядати як вимогу закону про нотаріальне посвідчення договору, яким відповідно до частини 2 статті 202 Цивільного кодексу України є дво- чи багатосторонні правочини, при наявності домовленості про це його сторін.

Представник позивача стверджує, що викладенні обставини взаємовідносин Харківської митниці та її контрагента по договору купівлі-продажу № 891-В від 12 липня 1996 року повністю підпадають під дію положень частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України, за якими, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається

За обставинами виникнення спору мають місце такі умови застосування положень частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України: заявник позову та відповідач досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу будівлі по вул. Короленка, 14, 16-а, м. Харкова, що підтверджується письмовим доказом — відповідним екземпляром договору купівлі-продажу будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року; відбулося повне виконання договору купівлі-продажу будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року, про що свідчать платіжне доручення № 1061 від 17 вересня 1996 року та акт прийому-передачі будівлі № 891 від 24 вересня 1996 року.

При цьому ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року як підстава для застосування норми частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України, яка також визначає момент порушення прав позивача на належне йому майно, підтверджується наступним.

Сторони договору купівлі-продажу будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року не встановили строки нотаріального посвідчення цього договору, взявши, однак, на себе зобов'язання щодо вчинення його в формі нотаріального посвідчення.

Зобов'язання щодо вчинення договору у певній формі ґрунтується на тих же ознаках і підставах виникнення, що і зобов'язання, передбачені статтею 509 Цивільного кодексу України. Тому до зобов'язань учасників цивільних відносин щодо форми договорів можуть і повинні бути поширенні строки виконання зобов'язань, визначенні частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, згідно з якою, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Матеріали справи свдчать про те, що керуючись наведеними нормами цивільного законодавства України, Східна регіональна митниця як суб'єкт, створений на базі Харківської митниці, у розпорядженні якого на той час перебувала зазначена будівля, висунув перед відповідачем, Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради, листами № 41/01-11130 від 04 листопада 2004 року, № 41/02-952 від 03 лютого 2005 року, № 36/01-3162 від 12 квітня 2005 року вимогу про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу будівлі № 891-В від 12 липня 1996 року або зміни даного зобов'язання сторін цієї угоди. Листами № 3602 від 23 березня 2005 року та № 8370 від 06 червня 2005 року Управління комунального майна та приватизації відмовилася задовольнити цю вимогу митниці, запропонувавши вирішити питання дійсності договору № 891-В від 12 липня 1996 року у зв'язку з відсутністю його нотаріального посвідчення в суді.

На теперішній час Східна регіональна митниця перетворена знову в Харківську митницю, яка вважає за необхідне захистити своє право власності на будівлю, що була фактично придбана нею в результаті її купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, в суді шляхом визнання договору купівлі-продажу № 891-В від 12 липня 1996 року дійсним.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, суд вважає, що  витрати  по сплаті державного мита та витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу слід покласти на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,  статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47, 49, 75,  82-85  Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу будівлі№ 891-В від 12 липня 1996 року укладений між Харківською митницею та Представництвом Фонду державного майна України в м. Харкові  дійсним.

Повний текст рішення підписано 14.11.2007 року.

Суддя                                                                                            Хотенець П.В.

Секретар судового засідання                         Дуброва Н.О.