ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2007                                                                                             Справа № А17/291-06

Дніпропетровський          апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:   Прокопенко  А.Є. –доповідач

суддів:  Дмитренко А.К., Чимбар Л.О.

При секретарі судового засідання  Врона С.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Ясногор І.В., довіреність №б/н  від 19.06.06,  представник;

від відповдіача: Кравцов Б.В., довіреність №13/9/9/10-012  від 23.01.07,  головний держподатінспектор юридичного відділу; Шарпінська Т.В., довіреність №2712/9/10-012  від 07.02.07,  головний держподатревізор-інспектор;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська на постанову господарського суду Дніпропетровської області  від  30.10.06р. у справі            № А17/291-06

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Чижи” м.Дніпропетровськ

до  Державної податкової інспекції у Красногвардійському  районі  м.Дніпропетровська

про визнання нечинними акту та податкового повідомлення-рішення.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2006р. по справі №А17/291-06 (Стрелець Т.Г.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю  “Чижи” м.Дніпропетровськ до Державної податкової інспекції у Красногвардійському  районі  м.Дніпропетровська  задоволено частково.

Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Красногвардійському  районі  м.Дніпропетровська від                               № /019527 від 15.12.2005р.

В частині визнання нечинним акту Державної податкової інспекції у Красногвардійському  районі  м.Дніпропетровська № 297/15-114/24996375 від 15.12.2005р. провадження у справі закрито.

Оскаржуючи постанову господарського суду Державна податкова інспекція у Красногвардійському  районі  м.Дніпропетровська просить її скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та на ненадання правової оцінки обставинам справи.

Скаржник вважає, що позивачем в порушення пп. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не дотримано встановленого терміну 30 днів після прийняття Рішення Арбітражного суду для подачі заяви про визнання боржника банкрутом. З наведеного відповідач робить висновок, що заборгованість залишилась непогашеною з вини самого позивача та не може бути включена до складу валових витрат.

У запереченні на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю “Чижи” просить залишити постанову суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність  доводів скаржника.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників  сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі  м.Дніпропетровська проведено перевірку податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю “Чижи”  по податку на прибуток, за результатами якої був складений Акт від 15.12.2005р.   № 297/15-114/24996375.

Актом перевірки було встановлено завищення позивачем валових витрат та сум непогашеної заборгованості на суму 862,5 тис. грн. та заниження позивачем податкових зобов'язань на 215,6 тис. грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № /0/9527 від 15.12.2005р., яким позивачеві було визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 226400,00 грн., у тому числі 215600,00 грн. —основний платіж, 10800,00 грн. —штрафні (фінансові) санкції.

З матеріалів справи вбачається наступне:

- у відповідності з Декларацією позивача з податку на прибуток підприємства за 3 квартали 2005р. до валових витрат позивачем віднесено 862,5тис.грн. внаслідок врегулювання сумнівної (безнадійної) заборгованості (рядок 05.3 Декларації);

- вказані відомості також підтверджуються Додатком К4 до рядків 02.3, 05.3 та 23 Декларації позивача з податку на прибуток підприємства за 3 квартали 2005р., зокрема в цьому Додатку зазначено, що внаслідок коригування були збільшені валові витрати на 862,5 тис. грн. у зв'язку з невиконанням умов договору від 01.01.1999р. №3/99, укладеного з компанією "Еліт Дистрибюшн";

- згідно з Рішенням Арбітражного суду Дніпропетровської області від 15.02.2001р. по справі №8/504 за позовом позивача до ЗАТ "Магнезит", яке набрало законної сили відповідно до Постанови про перевірку рішення у порядку нагляду від 26.04.2001р. по справі №8/504, було встановлено, що між позивачем, ЗАТ "Магнезит"  та  компанією  "Еліт Дистрибюшн" було укладено договір №45 від 28.12.1999р. про переведення боргу, згідно з яким ЗАТ "Магнезит" прийняло на себе зобов'язання сплатити борг компанії "Еліт Дистрибюшн" по контракту на постачання вугільної продукції №3/99 від 01.01.1999р. у сумі 218122,45 доларів США;

- зазначеним вище рішенням було стягнуто з рахунку ЗАТ "Магнезит" на користь позивача 1269248,36 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції;

- позивач звернувся до  відділу державної виконавчої служби  управління  юстиції Бабушкінського району м. Дніпропетровська із Заявою №326/1 від 01.06.2001р. про відкриття виконавчого провадження і забезпечення виконання Рішення;

- листом     від     26.10.2006р.     №02-44/4-57ф     Державна     виконавча     служба у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на запит позивача повідомила його про те, що книга обліку виконавчих документів була втрачена державним виконавцем, на дільницю якого була розписана Заява позивача, у зв'язку з чим немає можливості повідомити про хід виконання зазначеного виконавчого документа та притягти винну особу до відповідальності;

- в акті перевірки зазначено, що 18.03.2002р. було порушено провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Магнезит", постановою господарського суду Дніпропетровської області від 12.11.2002р. по справі №Б/24/36/02 ЗАТ "Магнезит" було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком до 12.11.2003р.

Згідно  пп. 5.2.8 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку.

Для банків та інших небанківських фінансових установ норми цього пункту діють з урахуванням норм статті 12 цього Закону.

Таким чином доводи скаржника в частині порушення позивачем норм 12 статті вказаного Закону слід визнати необґрунтованими, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність наявність чи відсутність права на зменшення валових доходів або збільшення валових витрат від включення або не включення вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів боржника.

Безнадійна заборгованість - це заборгованість, яка відповідає будь-яким ознакам зазначеним у п. 1.25 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", зокрема заборгованість, яка виявилась непогашеною внаслідок недостатності майна фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності або юридичної особи, оголошених банкрутами у порядку, встановленому законом, або при їх ліквідації (зняття з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності).

З матеріалів справи вбачається та не потребує доведення наявність заборгованості ЗАТ “Магнезит” перед позивачем, а також визнання 12.11.02р.  ЗАТ “Магнезит” банкрутом.

Позивач вжив всі можливі заходи для стягнення боргу, оскільки в межах позовної давності звернувся до арбітражного суду з позовом про стягнення боргу з ЗАТ “Магнезит”, який був задоволений та направив заяву до органу Держаної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження.

Отже,  заборгованість ЗАТ “Магнезит” перед позивачем 12.11.2002р. набула статусу безнадійної заборгованості. Таким чином  позивач правомірно відніс суму заборгованості до складу валових витрат у 2005 році.

Також господарський суд обґрунтовано закрив на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справі  в частині визнання нечинним акту перевірки Державної податкової інспекції у Красногвардійському  районі  м.Дніпропетровська № 297/15-114/24996375 від 15.12.2005р., оскільки даний акт не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, а отже позовні вимоги стосовно визнання його нечинним не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови господарського суду.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.06р. справі №  А 17/291-06  залишити без змін,   апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                      А.Є.Прокопенко

Суддя                                                                                               А.К.Дмитренко

Суддя                                                                                                       Л.О.Чимбар

З оригіналом згідно

Помічник судді                                                                                   А.В.Тальян