ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.11.07 р.                                                                               Справа № 6/169

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат

ім.Ілліча” м.Маріуполь Донецької області

про стягнення   штрафу за невиконання плану перевезень вантажу у сумі 811грн. 20коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Ніколаєв О.С. юрисконсульт за дов. № Н-01-4001 від 25.12.2005р.

від відповідача: Сукач Т.В.  юрисконсульт  за дов. № 09/84 від 05.01.2007р.

У судовому засіданні оголошувалася

перерва з 29.10.2007р. до 09.11.2007р.

згідно вимог ст.77 ГПК України

Суть справи

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь Донецької області про стягнення  штрафу за невиконання плану перевезень вантажу у сумі 811грн. 20коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.06.2007р. у задоволенні позовних вимог було  відмовлено.

13.09.2007р. постановою Вищого господарського суду України рішення господарського суду Донецької області від 20.06.2007р. скасоване і справа № 6/169 передана на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

05.10.2007р. ухвалою господарського суду Донецької області справа слуханням  була призначена на 15.10.2007р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконаний план перевезення по залізницях призначення в 3-тій декаді 2006р. (облікові картки 764 та 12/501), у зв’язку з чим  нарахований штраф за його невиконання у сумі 811,2 грн.

Позивач у судовому засіданні посилався на позовну заяву та додані до неї матеріали.

15.10.2007р. відповідач на адресу суду надіслав відзив від 15.10.2007р. № 85/11/3792 на позов, у якому відхилив позовні вимоги  та пояснив суду, що посилання позивача у своєї позовній заяві на параграф 6 ст.7 УМВС, як на підставу своїх вимог, згідно із яким вантажовідправник повинен при оформленні накладної внести відомості про прикордонні станції переходу, не дає можливості робити висновок про те, що вихідні прикордонні станції переходу визначають та являються залізницями призначення, бо ці дані визначають тільки шлях прямування вагонів.

Крім того, відповідач вважає, що позивач, перекручуючи зміст статті 106 Статуту, намагається стягнути з відповідача штраф за невиконання плану перевезень по залізницях, які передають вантаж за кордон, що ані Статутом залізниць України, ані іншими нормативно-правовими актами не передбачено.

Відзив судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

29.10.2007р. відповідач  надіслав до суду доповнення до відзиву на позовну заяву по справі №6/169, в яких зазначив, що за приписами пункту 6.1 Правил планування перевезень вантажів облік виконання плану перевезень здійснюється в облікових картках, потім на підставі цього обліку визначаються розміри матеріальної відповідальності сторін.

Крім того, відповідач не вважає облік виконання плану перевезень по залізницям призначення, який здійснювався працівниками залізниці по обліковим карткам №№764,12/501 за грудень 2006р. достовірним, тому що він не відповідає вимогам Правил планування перевезень вантажів, що є нормативно-правовим актом за приписами ст.6 Статуту залізниць України, що конкретизує передбачені Статутом положення та регламентує участь і обов’язки сторін у процесі перевезень вантажів, а саме: облік в зазначених облікових картках за грудень 2006р. є таким, що не відповідає вимогам діючого нормативно-правового акту, так як за приписами пункту 6.7 Правил планування перевезень вантажів працівники залізниці на експортні вантажі у графах 10-15 облікової картки зобов’язані вказати залізниці, які передають вантажі за кордон, а в згаданих картках вказано закордонні залізниці призначення. Тобто, вказані облікові картки складені із порушенням діючого законодавства.

На думку відповідача, на підставі обліку, здійсненого в наданих позивачем облікових картках, неможливо встановити ті обставини, що мають значення для вирішення справи та на підставі цих доказів не можливо зробити висновок про наявність чи відсутність юридичного факту про залізниці призначення, по яких нарахований штраф та про встановлення відповідальності по цих залізницях призначення.

Доповнення до відзиву на позовну заяву судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні було оголошено перерву у  зв’язку з необхідністю представлення позивачем  документів, необхідних для розгляду справи по суті.

09.11.2007р. позивач у судовому засіданні надав пояснення від 24.10.2007р. № 6/186, в яких, зокрема зазначив про те, що відповідач з метою ухилення від відповідальності, посилається на ст.ст. 106. 107 Статуту залізниці України та пункти 6.5.3, 6.7 та 6.10 Правил організації перевезення, а також на інші джерела, неправильно їх застосовує, а також на міжнародну Угоду держав СНД.

Діючи норми Статуту та Правил, якщо вони не суперечать міжнародному законодавству, договору перевезення вантажів між сторонами, застосовуються до договору по експортним перевезенням, а залізницею призначення (на території України) в даному випадку є залізниця, яка передає вантаж за кордон. Ця норма прописана у п.6.7 Правил.

В даному випадку перевезення є додатковими та засновані на листах відповідача, які залучені до матеріалів справи.

Угода СМГС не передбачає ведення облікових карток, порядок рахунку об”ємів перевезення, нарахування штрафів за невиконання планів перевезення, але питань не виникає при застосуванні Статуту в частині відповідальності по загальному плану по експортним поставкам, тоді як відповідач не бачить відповідальності по дорогах призначення.

Перед початком розгляду справи сторони були ознайомлені з правами та обов’язками відповідно до вимог ст. 22 ГПК України.

Сторони надали суду клопотання про  відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом розглянуто та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення  уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством  “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь Донецької області (за договором – комбінат, далі – відповідач) та  Державним підприємством  “Донецька залізниця” м. Донецьк (за договором – дорога, далі – позивач) 25.03.2004р. було укладено договір щодо організації перевезення вантажів № 84/2462.

Згідно з п.1 1. договору предметом є надання дорогою комбінатові послуг, пов”язаних із організацією перевезення вантажів та проведення рахунків за ці послуги.

Пунктом 2.2.1 договору передбачений обов’язок позивача приймати до перевезення вантажі відповідача згідно із планами перевезень та замовленнями, в тому числі вагони країн СНД  до країн їх належності.

Підпунктом 2.1.1 договору передбачено, що комбінат зобов’язується пред’являти дорозі у встановлені строки проекти щомісячних планових  перевезень.

Згідно до ст. 21 Статуту залізниці України та пунктами 2.10 та 2.11 Правил планування перевезення вантажів дорога в особі начальників станції, у межах наданих їм повноважень за заявками комбінату має здійснювати зміни та доповнення у планах перевезення.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що дорога та комбінат несуть відповідальність за невиконання планів перевезення згідно із Статутом залізниці України. Нарахування штрафних санкцій за невиконання планів перевезення здійснюється згідно Правилам планування вантажів.

Строк дії договору з моменту підписання до 31.12.2004р. ( п.8.1 договору)

Якщо жодна із сторін письмово не звернеться за один місяць до закінчення строку дії договору, то він вважається пролонгованим на послідуючий строк ( п.8.2 договору).

Відповідач заявив  у грудні 2006р. перевезення  на експорт 37155 тон вантажу в 558 вагонах, який к кінцю місяця був зменшений до 37000 тон в 556 вагонах. Дорога  погодила план перевезення № 764 за  грудень у вказаному обсязі.

Згідно п.6.3 Правил планування перевезення вантажів весь об’єм був розбитий на середньодобові норми перевезення.  Облік виконання плану здійснювався по обліковій картці №764 за грудень 2006р. Заповнення облікової картці та результати перевезення здійснювалися згідно п.6.5.3 Правил, тобто щодекадно,  з урахуванням виконання норм  щодобового вантаження.

По усім декадам відповідач не виконав загальний план вантажоперевезення  та з нарахованим

штрафом 11 304грн.  погодився. У той же час відповідачем на були виконані декадні плани по дорогам призначення за 2 та 3 декади.

Як повідомив позивач, у 2 декаді кінцевим планом передбачалось перевезення вантажів по Донецькій залізниці (у напрямку Азербайджанській, Казахській, Приволзькій, Північнокавказькій, Узбецькій залізниць), через станцію переходу Красна Могила було заплановано до перевезення 53вагону. Фактично  завантажено та перевезено 32 вагону, недовантаження склало 21 вагон по Донецькій залізниці.

По Одеській залізниці планувалося перевезти в Молдову  через станцію Кучурган 9 вагонів, але фактично перевезено 1 вагон, недовиконання склало 8 вагонів, а усього по дорогам призначення не довезено 29 вагонів.

Згідно п.6.7 Правил від загального недовантаження по дорогам  віднімається  недовантаження по загальному плану (5 вагонів).  Таким чином, позивачем  нарахований штраф на 24 вагона по 20,8, а усього 499грн. 20коп.

У третій декаді по кінцевому плану перевезення припускалося  усього перевезти 253 вагона. Фактично перевезено 152 вагона. Загальне недовантаження по дорогам призначення склало 59 вагонів, у т.ч. по Південно-Західній  36 вагонів, по Південній 18 вагонів, по Одеській 5 вагонів.

Враховуючи недовантаження по загальному плану в кількості 49 вагонів, штраф нарахований по дорогам призначення за 10 вагонів (59-49) у сумі 208грн.

Таким чином, за 2 та 3 декаду по дорогам призначення позивачем нарахований штраф в розмірі 707грн. 20коп.

Крім того, по обліковій картці №12/501 було заплановано до перевезення 1500 тон вантажу у 23 вагонах. Відповідач виконав план 2 та 3 декади  по загальному перевезенню, однак по дорогам призначення не довіз 6 вагонів. З урахуванням недовантаження загального плану у 3 декаді в 3 вагонах, недовантаження по дорозі склало 3 вагона, за що відповідачу нарахована позивачем сума штрафу в розмірі 62,4грн., а усього по двом декадам цієї облікової картки штраф по дорогам призначення склав за 5 вагонів 104грн.

Таким чином, позивач вважає, що по двом обліковим карткам загальна сума нарахованого штрафу за грудень 2006р. складає 811грн. 20коп., та просить суд стягнути його з відповідача.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в підтвердження своїх вимог посилається на облікові картки №764, №12/501, план перевезень, претензії №72 від 12.02.2007р., №69 від 12.02.2007р., телеграми, розрахунок суми штрафу, пояснення до облікової картки №12/501, договір №84/2462 від 15.03.2004р., письмові пояснення від 24.10.2007р. № 6186, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив на позовну заяву від 15.10.2007р. із додатком, доповнення до відзиву відзив на позовну заяву із додатком,  правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Предметом спору по даній справі є вирішення питання щодо правомірності стягнення штрафу за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажів, які перевозилися на експорт.

За приписами ст.11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов’язків.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою ст. 908 ЦК України передбачено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами ( статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до п.2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 ( далі – Статут), цей Статут визначає обов’язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Пунктом 4 Статуту встановлено, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Міжнародні перевезення вантажу, пасажирів, багажу та пошти здійснюються відповідно до правил, двохсторонніх та багатосторонніх міжнародних договорів 5 (транспортних конвенцій), які відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 10 ЦК України є частиною національного законодавства України.

Одним із багатосторонніх договорів є Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.51 ( далі -Угода), яка була ратифікована Україною 05.06.1992р.

Згідно ст. 7 параграфа 6 Угоди відправник вантажу зобов’язаний у накладній на перевезення вантажу вказати вихідні прикордонні станції переходу (перетинання державного кордону), які і визначають залізницю призначення на території України.

Статтею 13 Угоди, зокрема параграфами 2, 3 зазначено, що плата за перевезення вантажу обчислюється по найкоротшій відстані, визначеній застосовуваним тарифом, у напрямку через ті прикордонні станції, що зазначені в накладній; провізні платежі і штрафи за перевезення по залізницям країни відправлення і країні призначення обчислюються в місцевій валюті

Зміст Угоди свідчить, що її правові положення не встановлюють відповідальності по планових обсягах перевезень.

Статтею 36 Угоди передбачено, що при відсутності в даній Угоді необхідних положень застосовуються постанови, викладені у внутрішніх законах та правилах відповідної держави, залізниця якої є учасником даної Угоди.

Згідно з Правилами планування перевезень вантажів ( далі – Правила), затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. № 873 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29.12.2002р. за № 1030/7318, ці Правила визначають порядок планування перевезень вантажів залізницями в усіх видах сполучень, а також обліку виконання планів ( п.1.1 Правил).

Перевезення вантажів залізницями здійснюється на підставі договорів про організацію перевезень за місячними планами, за пред’явленням, за окремими замовленнями відправників                  ( вантажовласників або за їх дорученням – експедиторських організацій) ( п.1.2 Правил).

Пунктом 3. 1 Правил ( у редакції згідно наказу Міністерства транспорту та зв’язку України від 12.09.2005р. № 540) передбачено, що планування перевезень експортних, імпортних та транзитних вантажів здійснюється залізницями відправлення у порядку, викладеному у пункті 2 цих Правил.

Там же передбачено, що експортні вантажі - це вантажі, які вивозяться з території України за її межі, у т. ч. через морські (річкові) порти, термінали.

Розділ 3 Правил встановлює порядок планування перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів, згідно з яким відправники експортних вантажів за 16 днів до початку місяця, в якому передбачається перевезення, надають  залізницям відправлення замовлення на перевезення вантажів, оформлені відповідно до п.2.2 цих Правил.

Місячне планування перевезень вантажів у межах України, на експорт у треті країни та країни СНД, у Латвійську Республіку, Литовську Республіку та Естонську Республіку (далі - країни Балтії) здійснюється на підставі замовлень відправників у порядку, встановленому цими Правилами (п. 2.1. Правил).

Дані про навантаження на залізниці призначення вказуються для всіх вантажів тільки у вагонах (контейнерах) і тільки для залізниць України у графах 10-15 облікової картки. Для експортних вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон ( п. 6.7 Правил із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 12.09.2005р. № 540).

Тимчасове положення про місячне планування та організацію перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів залізничним, морським та річковим транспортом, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.1993р. № 357, у пункті 1 встановлює, що для перевезення експортних вантажів залізничними або залізнично-водними шляхами сполучення вантажовласники до початку планового місяця подають залізницям відправлення розгорнуті заявки на перевезення експортних вантажів, у яких зазначають вид та кількість вантажу в тоннах і вагонах, прикордонні залізничні станції, морські та річкові порти, через які прямуватимуть ці вантажі, країна призначення та вантажоодержувач.

Таким чином, планування перевезень вантажів по залізницях і станціях призначення є необхідною складовою планування перевезення вантажів.

Пунктом 28 цього ж Тимчасового положення зазначено, що виконання обсягу перевезень враховується в обліковій картці, яка підписується керівництвом залізничної станції і вантажовласником, при цьому ведення окремо облікової картки на виконання плану перевезень на експорт від загального обліку виконання плану перевезень вантажів Тимчасове положення не передбачає.

Статтею 105 Статуту залізниць України встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

За змістом ч. 4 ст. 106 Статуту залізниць України за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером).

У спірних правовідносинах відповідач здійснив замовлення позивачу на виділення вагонів для здійснення перевезення експортних вантажів залізничними шляхами і ці замовлення були внесені в плани перевезення вантажів.

Перевезення експортних вантажів залізничними шляхами сполучення здійснювалось на підставі замовлень відповідача у порядку, встановленому Правилами планування перевезень вантажів.

При цьому статтею 107 Статуту передбачений вичерпний перелік підстав, за яких вантажовідправник звільняється від сплату штрафу за невиконання плану перевезень, але в даному випадку на нього норми цієї статті не розповсюджуються.

Заперечення відповідача  спростовуються вище наведеними нормами законодавства та судом відхиляються.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доказаними та  такими, що підлягають задоволенню.

Господарські витрати слід віднести на відповідача, який необґрунтовано довів розгляд справи до суду згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 526, 908 Цивільного кодексу України, Статутом залізниці України, Правилами планування перевезення вантажів,  ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь Донецької області про стягнення  штрафу за невиконання плану перевезень по дорогам призначення у сумі 811грн. 20коп. задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь Донецької області  ( 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1, ЕДРПОУ 00191129) на користь Державного підприємства “Донецька залізниця”  ( 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68,  ЕДРПОУ 01074957) штраф за невиконання плану перевезень по дорогам призначення у сумі 811грн. 20коп., державне мито у сумі 102 грн. та 118 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний  12.11.2007р.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                         Радіонова О.О.

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2 – сторонам у справі