Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2007 р.                                                           Справа № 35/283-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Афанасьєв В.В., судді Демченко В.О. , Шевель О.В.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Хомицького В.М.

відповідача -  Малишко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання № 5 Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача               (вхідний № 3066Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від         13 вересня 2007 року по справі № 35/283-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Буран", м. Донецьк

до  Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", м. Харків

про стягнення 84 798,00 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 13 вересня 2007 року по справі №35/283-07 (суддя Швед Е.Ю.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13 вересня 2007 року, визнати договір купівлі-продажу головки бурильної гідравлічної "БУР 1515", укладений 20 квітня 2005 року шляхом обміну документами між ДП "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" та ТОВ "ТПК "Буран" недійсним, стягнути з відповідача на користь позивача 84978,00 грн. в рахунок відшкодування грошової суми, сплаченої за товар, що не відповідає меті його придбання. Вимоги скарги позивач, зокрема, обґрунтовує тим, що відповідач не довів належним чином, що він повідомляв позивача про технічні характеристики "БУР 1515". Суд першої інстанції неправильно надав оцінку такому доказу, як протокол приймальних випробувань установки бурильної шахтної УБШ 255, оснащеною гідравлічною головкою "БУР 1515" за період з 15.08 по 17.08.2005р.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, а також у судовому засіданні проти апеляційної скарги позивача заперечує. Свої заперечення, зокрема, обґрунтовує тим, що виріб "БУР 1515" був використаний позивачем з метою, зазначеною ним у листі від 07.04.2005р. №6078, і тому підстави для визнання спірного договору недійсним у відповідності до п.1 ст. 203 та ст. 230 ЦК України відсутні. Укладений договір не суперечить Цивільному кодексу, іншим актам  цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, і з боку підприємства відповідача не мало місця навмисного введення в оману позивача.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що сторонами в період з 05.04.2005 року по 20.04.2005 року, вчинено дії, які відповідно до вимог Цивільного кодексу України підпадають під визначення договору, який направлено на купівлю-продаж виробу “БУР 1515”, за процедурою оферти та акцепту, відповідно до вимог ст.ст.638,639,640-642,655 ЦК України.

Підтвердженням даного факту є звернення позивача 05.04.2005 р. та 07.04.2005 р. з листами до відповідача, в яких позивачем вказується на необхідність йому однієї одиниці даного виробу для комплектації установки бурильної шахтної «УБШ 255», проведення випробувань в шахтних умовах, а в разі позитивних результатів, готовність отримання цієї продукції виходячи із необхідності 4-5 бурів протягом року. З цих листів вбачаються пропозиції щодо повідомлення покупця (позивача) про ціну виробу, його технічні характеристики та гарантійні зобов‘язання продавця (відповідача).

Як свідчать матеріали справи, виставлений відповідачем 18.04.2005 р. рахунок № 5174 на суму 84 798,00 грн. для попередньої оплати вищенаведеного виробу, позивачем був оплачений 19.04.2005 р. за платіжним дорученням № 1166 на вказану суму, що підтверджується також банківською випискою Донецької філії КБ «Приватбанк»про перерахування вказаної суми на розрахунковий рахунок відповідача, а спірний виріб був отриманий позивачем на підставі акту прийому - передачі № 171, накладної № 220 від 20.04.2005 р., довіреності ЯКД №929030 від 19.04.2005 р. через Тимошенко Н.Ю., що також підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України передбачено: якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, а в даному випадку відповідач за результатами розгляду листів позивача виставив останньому рахунок на оплату продукції, то ця дія, відповідно до приписів зазначеної норми, є прийняттям відповідачем пропозиції позивача, спрямованої на укладання договору купівлі - продажу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач при вчиненні дій, направлених на купівлю –продаж спірного виробу, а саме в листі 216-63-240 від 08.04.2005 р. повідомив позивача про можливість продажу йому такого виробу для дослідно-промислової експлуатації, а також надав його технічні характеристики, що містять вимоги до машини, в якій він може працювати.

Отже, ще до прийому – передачі від продавця покупцеві спірного виробу, сторони погодили умови продажу такого виробу із визначеними технічними характеристиками, а позивач здійснивши в подальшому його оплату підтвердив свою згоду на продаж йому виробу саме з цими характеристиками.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов‘язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Колегія суддів апеляційного суду, як і суд першої інстанції вважає, що вимоги щодо якості товару, як предмету спірної купівлі –продажу не можуть розглядатись в даному випадку як істотні умови договору, оскільки в процесі укладання даного договору сторонами вони не погоджувались.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 673 ЦК України,  в разі відсутності в договорі купівлі –продажу умов щодо якості товару, продавець зобов‘язаний передати покупцеві товар придатний до мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Спірний виріб, відповідно до паспортних даних виробника, застосовується в бурильних установках і бурильних верстатах, при підземній та наземній експлуатації, при бурінні шпурів та свердловин будь-якої орієнтації діаметром від 40 до 102 мм в гірничих породах, скельних і бетонних масивах, в тому числі - в шахтах. Отже місцевим господарським судом вірно встановлено, що товар, який передано позивачеві, є придатним до такого використання та відповідає меті, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Крім того, протокол приймальних випробувань, які було проведено позивачем в період 15.08.-17.08.2005 року, свідчить про те, що продуктивність насоса маслостанції УБШ 255 та тиск, який ним створюється, нижче потреб виробу "БУР 1515" (пункт 5.1.2), бурильна установка УБШ 255 не відповідає здатності "БУР 1515", так як її механічна частина недостатньо жорстка та стійка (пункт 5.1.5), окрім того зазначається, що робота над удосконаленням "БУР 1515" повинна супроводжуватись і роботою над конструкцією УБШ 255. При цьому ці роботи впливали б тільки на підвищення продуктивності роботи УБШ 255, однак не виключена можливість комплектування УБШ 255, спірними виробами.

Таким чином, місцевий господарський суд, аналізуючи вищевказаний протокол, за результатами випробувань, цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, що в даному випадку мова не йде про отримання позивачем та застосування ним в бурильній установці УБШ 255 неякісного виробу "БУР 1515", який не відповідає меті його придбання, а мова йде про недостатню потужність самої установки УБШ 255, на якій позивачем застосовувався виріб "БУР 1515" та неможливість в зв‘язку з цим повноцінного використання виробу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції не представив належних доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання спірного правочину (договору) недійсним, тобто - при укладанні спірного договору була відсутня єдність волі і волевиявлення сторін щодо намірів створення цивільних прав та обов‘язків у правовідносинах купівлі –продажу. Передача товару неналежної якості не може мати такий правовий наслідок як визнання договору (правочину) недійсним, оскільки відповідна якість, як суттєва умова договору (правочину) сторонами не погоджувалась.

Крім того позивачем не доведений і факт отримання ним товару неналежної якості, який не відповідає меті його придбання, та неповідомлення щодо технічних характеристик спірного виробу до укладання договору. Навпаки, матеріали справи свідчать, що при встановленні договірних відносин спрямованих на купівлю –продаж виробу "БУР 1515", відповідачем в листі за № 216-63-240 від 08.04.2005 року повідомлено позивача про можливість поставки спірного виробу для дослідно - промислової експлуатації та були надані його технічні характеристики, які також містили і вимоги до машини, маслостанції, в якій "БУР 1515" може бути використаний.

Аналізуючи вищевказані документи у справі у сукупності з вимогами чинного законодавства, судова колегія вважає, що ще до отримання позивачем спірного виробу йому були відомі його технічні характеристики, що в свою чергу давало йому змогу прийняти правильне рішення щодо використання цього виробу у відповідності з його технічними характеристиками, проте позивачем не доведено того, що він своєчасно повідомив відповідача про технічні характеристики та параметри маслостанції УБШ 255, в якій застосувався цей виріб.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в  судовому  процесі  всіх  обставин  справи  в   їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач не обґрунтував наявність підстав для визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним, оскільки, колегія суддів, погоджуючись з судом першої інстанції вважає, що даний договір не суперечить вимогам чинного законодавства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, системно проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі, зроблені при довільному трактуванні норм діючого законодавства і дійсних обставин справи,  на їх підтвердження не надано доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права, тому рішення господарського суду Харківської області  від 13 вересня 2007 року у справі № 35/283-07  прийнято без порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставами для його скасування, воно обґрунтоване, прийняте при всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, яким суд надав відповідну правову оцінку.

Керуючись статтями  99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ,-

постановила:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області  від  13 вересня 2007 року у справі № 35/283-07   залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Афанасьєв В.В.

суддя                                                                    Демченко В.О.

суддя                                                                    Шевель О.В.