ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2007 р.
№ 148/8-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка”

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 08.08.2007

у справі
№148/8-06 господарського суду  Київської області

за позовом
Приватного підприємства “Марант”

до
1)          ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка”
2)          Приватного підприємства “Лот-2”

треті особи
1)          Києво-Святошинська  районна рада
2)          Дмитрівська сільська рада

про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

та за зустрічним позовом
ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка”

до
1)          Приватного підприємства “Марант”
2)          Приватного підприємства “Лот-2”

про
визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним договору оренди,

за участю представників сторін від:

позивача за первісним позовом:
Кононенко М.О. –за довіреністю від 20.12.2006р.

відповідачів за первісним позовом:
1)          Петренко І.А. –за довіреністю від 01.05.2006р.
2)          не з’явились

третіх осіб:
1)          не з’явились
2)          Дідич Т.Т. –голова сільської ради, Голуб В.Є. –за довіреністю від 30.01.2007р.

Згідно розпорядження Заступника голови Вищого господарського суду України від 04.12.2007р. Осетинського А.Й. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Жаботина Г.В. та Уліцький А.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 15.05.2007р. (суддя Чорна Л.В.) в задоволенні первісного позову ПП “Марант” відмовлено; визнано за ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” право постійного користування земельною ділянкою в межах Дмитрівської сільської ради площею 120,8га; в решті зустрічного позову відмовлено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 08.08.2007р. (судді Зеленіна Н.І. –головуючий, Жук Г.А., Мазур Л.М.) рішення господарського суду Київської області від 15.05.2007р. скасовано частково і прийнято нове рішення; в задоволенні зустрічних позовних вимог  ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” про визнання права постійного користування земельною ділянкою, площею 153,33га та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01.03.2006р. відмовлено повністю; в іншій частині  рішення господарського суду Київської області від 15.05.2007р. залишено без змін; стягнуто з ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” на користь Дмитрівської сільської ради 42,50грн. державного мита.

ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” в касаційній скарзі просить постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 08.08.2007р. скасувати, як таку, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, і залишити в силі  рішення господарського суду Київської області від 15.05.2007р.

У відзиві на касаційну скаргу Дмитрівська сільська рада просить скаргу залишити без задоволення, а постанову –без змін.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача за зустрічним позовом, та третьої особи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо первісного позову ПП “Марант” до ПП “Лот-2” та ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою  з посиланням на те, що між ПП “Марант” та ПП “Лот-2” було укладено договір оренди земельної ділянки від 01.03.2006р., площею 120,23га, а ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” чинить перешкоди у її користуванні.

Суди попередніх інстанцій встановили, що  спірна земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради.

У відповідності до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Невід‘ємною частиною договору оренди є план (схема) земельної ділянки.

Розглядаючи первісний позов, суди відхилили посилання позивача за первісним позовом щодо набуття ним у встановленому порядку права користування спірною земельною ділянкою та обґрунтовано відмовили у задоволенні первісних позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні вказаною земельною ділянкою.

Прийняті у даній справі судові рішення в частині первісного позову скаржником не оскаржуються.

Щодо зустрічного позову колегія зазначає наступне.

Стаття 1 ГПК України передбачає, що відповідні особи звертаються до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” звернулось до господарського суду з позовом про визнання за ним права постійного користування земельною ділянкою площею 153,33га, що розташована  в с.Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності  та  право  постійного  користування  на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач за зустрічним позовом на підтвердження своїх доводів не надав належних та допустимих доказів отримання у користування спірної земельної ділянки в порядку, визначеному Земельним кодексом України.

Звертаючись з зустрічним позовом, ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” свої вимоги мотивувало тим, що відповідачі помилково вважають себе землекористувачами спірної земельної ділянки, оскільки ця земельна ділянка перейшла у користування ВАТ “Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка” від Державного комунального виробничо-комерційного сільськогосподарського підприємства “Дмитрівка”, реорганізованого  із Дмитрівського підсобного господарства.

Колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з того, що в цій частині правильним є застосування апеляційним господарським судом Перехідних положень Земельного кодексу в редакції від 25 жовтня 2001 року, оскільки вирішення питання щодо оформлення, тобто юридичного підтвердження прав на землю, що включає в себе отримання правовстановлюючого документу та його державної реєстрації повинно бути вирішено відповідно до положень чинного Земельного кодексу України. При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що згідно з повідомленням Києво-Святошинського  районного відділу земельних ресурсів будь-які документи, які посвідчують право користування земельною ділянкою за ВАТ Сільськогосподарське підприємство “Дмитрівка”, відсутні.

За таких обставин висновок Київського міжобласного апеляційного господарського суду щодо відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, є правомірним і обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки їм була надана вичерпна оцінка судом апеляційної інстанції. Окрім того, вони фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.111-5, 111-7 ГПК України.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам  чинного  законодавства,  а  доводи касаційної скарги  визнаються  непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 08.08.2007р. у справі №148/8-06 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                         Г.Жаботина

А.Уліцький