ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2007 р.

№ 7/93/07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого

Овечкіна В.Е.,

суддів :

Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача

- не з'явився,

відповідачів

- не з'явилися,

прокуратури

- не з'явився,

розглянувши у відкритому              судовому засіданні   касаційну
скаргу

Дніпрорудненської міської ради

на  ухвалу

від 10.07.2007 Запорізького
апеляційного господарського суду

у справі

№7/93/07

за позовом

прокурора Василівського району в
інтересах держави в особі Дніпрорудненської міської ради

до

1.Дніпрорудненського КП
"Тепловодоканал"; 2.Приватного підприємця ОСОБА_1

про

визнання недійсним договору
купівлі-продажу  від 29.04.2003 та
витребування нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького апеляційного
господарського суду від 10.07.2007 (судді: Шевченко Т.М., Кагітіна Л.П.,
Колодій Н.А.), винесеною на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.97 ГПК України, апеляційну
скаргу Дніпрорудненської міської ради повернуто без розгляду, як таку, що
подана без доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам) по справі та
документів, що підтверджують сплату державного мита.

Дніпрорудненська міська рада в
поданій касаційній скарзі просить ухвалу скасувати та відновити апеляційне
провадження по апеляційній скарзі Дніпрорудненської міської ради, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм процесуального права. Зокрема, скаржник
вважає необгрунтованим посилання суду на ненадання апелянтом копій документів
учасникам процесу. Також, на думку позивача, вказаний судом п.п."г"
п.1 ст.3 Декрету КМ України "Про державне мито" взагалі не стосується
апелянта, оскільки у відповідності з абзацом 2 п.11 ст.4 цього Декрету органи
місцевого самоврядування в особі Дніпрорудненської  міської ради
звільнені від сплати держмита, а позов в інтересах держави в особі Дніпрорудненської
міської ради був поданий прокурором Василівського району, який у відповідності
з Законом України "Про прокуратуру" також звільнений від сплати
держмита.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали на предмет правильності застосування судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржувана ухвала  - залишенню без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.94 ГПК України
до скарги додаються докази сплати державного мита і надсилання копії скарги
іншій стороні по справі.

Підстави повернення апеляційної
скарги вичерпно врегульовані ст.97 ГПК України. Зокрема, згідно з п.п.2,3 ч.1
ст.97 цього Кодексу апеляційна скарга повертається апеляційним господарським
судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні
(сторонам) по справі та документів, що підтверджують сплату державного мита у
встановлених порядку і розмірі.

Апеляційний суд правильно повернув
без розгляду апеляційну скаргу з тих мотивів, що до скарги не було додано
доказів її надсилання відповідачам та доказів сплати державного мита.

Не відповідають дійсності
твердження скаржника про нібито вміщене в оскаржуваній ухвалі посилання суду на
ненадання апелянтом копій документів
учасникам процесу, оскільки однією з підстав повернення апеляційної
скарги позивача суд правомірно визначив саме подання скарги без доказів
надсилання її копії відповідачам у справі.

При цьому колегія враховує, що
касаційна скарга не містить жодних заперечень чи спростувань щодо вказаних
допущених апелянтом процесуальних порушень.

Безпредметними визнаються також
посилання скаржника на абзац 2 п.11 ст.4 Декрету КМ України "Про державне
мито" в обгрунтування своїх доводів щодо звільнення позивача, як органу
місцевого самоврядування, від сплати держмита, оскільки згаданою нормою органи
місцевого самоврядування звільнені від сплати держмита за позовами про
стягнення з підприємства, об'єднання, організації, установи і громадян збитків,
завданих інтересам населення, місцевому господарству та навколишньому
природному середовищу. Однак, в даному випадку прокурором пред'явлено позов про
визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та витребування
майна, який (позов)  не входить до передбаченого
п.11 ст.4 Декрету КМУ "Про державне мито" вичерпного переліку
позовів, при пред'явленні яких органи місцевого самоврядування звільняються від
сплати держмита.

За таких обставин при поданні
апеляційної скарги у даній справі Дніпрорудненська міська рада повинна
сплачувати держмито на загальних засадах.

Не заслуговують на увагу також
твердження позивача про подання позовної заяви в інтересах держави в особі
Дніпрорудненської міської ради прокурором Василівського району, який  звільнений від сплати держмита, оскільки  в даній правовій ситуації позивачем
самостійно подано апеляційну скаргу на рішення від 14.05.2007, а апеляційне
подання прокуратурою в інтересах держави в особі Дніпрорудненської міської ради
не вносилося.

Зважаючи на вищенаведене, касаційна
інстанція не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115, 1117-11111, 11113  Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Запорізького апеляційного
господарського суду   від 10.07.2007 у
справі №7/93/07 залишити без змін, а касаційну скаргу Дніпрорудненської міської
ради -без задоволення.

Головуючий, суддя
В.Овечкін

Судді:
Є.Чернов

В.Цвігун