Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2007 р.                                                           Справа № 45/225-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі  Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Супіна Інтернейшнл», с. Катерінівка, Лозівський район, Харківська область (вх. № 2544 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 09.07.07 р. по справі № 45/225-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Супіна Інтернейшнл», с. Катерінівка, Лозівський район, Харківська область "Українська аграрно-хімічна компанія", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Супіна Інтернейшнл», с. Катерінівка, Лозівський район, Харківська область "Супіна Інтернейшнл" с. Катеринівка

про стягнення 73 469,04 грн.

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 73469,04 грн. основного боргу та 1944,76 грн. 3% річних, а також витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.07.2007р. по справі                  № 45/225-07 (суддя Калініченко Н.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з позивача на користь відповідача 71524,37 грн. основного боргу, 1915,71 грн. 3% річних, 734,40 грн. держмита та 118,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В інший частині позову  відмовлено.

Рішення в частині стягнення з відповідача 71524,37 грн. основного боргу, 1915,71 грн. 3% річних  мотивовано тим, що відповідач не виконав своїх договірних зобов’язань щодо розрахунків за отриманий товар на підставі відповідних видаткових накладних, в зв’язку з чим місцевий господарський суд визнав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та правомірними, оскільки вони підтверджуються наданими позивачем доказами по справі.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що при винесенні рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповністю з’ясовані обставини, які мають значення для справи, посилаючись на те, що відповідач не отримував позовну заяву «Українська аграрно-хімічна компанія», в зв’язку з чим  не мав можливості надати свої заперечення по справі. Також зазначає, що прострочка платежу по спірному договору пов’язана з виниклими труднощами в господарській діяльності підприємства. На цій підставі просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач  відзив на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання 11.09.2007р. не з’явився, про причини неявки не попередив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Відповідач, заявник апеляційної скарги, в судове засідання 11.09.2007р. не з’явився, про причини неявки не попередив, докази його належного повідомлення про час та місце судового засідання знаходяться в матеріалах справи (повідомлення від 10.08.2007р. за  № 339697).

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2007 року без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що  між позивачем в особі  ДП «Лозівський Агро захист», що діє за договором доручення № 5/1П від 28.07.2003р. та відповідачем укладено договір купівлі-продажу № 3/5/12 від 20.04.2006р.

Згідно з вимогами договору та специфікації № 1 від 20.04.2006р. по видатковим накладним № 3/5/56/04 та № 3/5/55/04 від 20.04.2006р. позивач передав відповідачеві товар, відповідач прийняв через свого представника, що діяв за довіреністю № 426181 від 20.04.2006р., але в передбачений п. 6.4 договору строк до 30.08.2006р. його вартість в повному обсязі не сплатив.

Таким чином у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 71524,37 грн., яка останнім не відшкодована.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В матеріалах справи міститься акт звіряння рахунків між сторонами, за яким відповідач визнав заборгованість перед позивачем. Акт підписаний сторонами та скріплений печатками підприємства (а.с. 39).

З огляду на такі фактичні обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги, заявлені ТОВ «Українська аграрно-хімічна компанія», м. Київ  в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 71524,37 грн. за поставлену продукцію правомірно визнані місцевим господарським судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони відповідають вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на встановлених під час розгляду справи обставинах.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Не береться до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву та викласти свою позицію щодо спору,  оскільки  в матеріалах справи містяться належні докази направлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів, а з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції розгляд справи неодноразово відкладався, зобов’язано, зокрема,  відповідача подати відзив на позовну заяву та провести звірку взаєморозрахунків. Однак, відповідач ні відзив на позовну заяву, ні додаткові докази в обґрунтування своєї позиції по справі не надав, в судові засідання місцевого господарського суду не з’являвся.

Проте, позивачем до матеріалів справи надані належним чином завірені копії розрахункових документів та накладних, що є, в свою чергу, підтвердженням правомірності заявлених позовних вимог.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на виникли труднощі в господарській діяльності підприємства, як на підставу, що унеможливлює сплату боргу в розмірі 71524,37 грн., є безпідставними, оскільки наведені відповідачем аргументи  свідчать про недостатність заходів, що приймаються підприємством по погашенню виниклої заборгованості та не впливають на зобов’язання між сторонами по справі за договором купівлі-продажу № 3/5/12 від 20.04.2006р., а подальше ухилення відповідача від сплати в заборгованості в розмірі 71524,37 грн., яка останнім не спростована,  суттєво зачіпає інтереси позивача і завдає йому істотної матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На думку колегії суддів, з огляду на встановлені місцевим господарським судом обставини прострочення відповідачем виконання грошового зобов’язання та у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача нарахованих трьох процентів річних також підлягають задоволенню у  сумі 1915,71 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, факт наявності заборгованості відповідача підтверджується матеріалами справи, останнім належними доказами не спростовується, доказів сплати суми боргу відповідач не представив,  аргументованих заперечень щодо позовних вимог ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надав.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновками господарського суду, вважає позовні вимоги про стягнення суми основного боргу 71524,37 грн., 1915,71 грн. 3% річних обґрунтованими, законними, підтвердженими належними доказами по справі та такими, що підлягають задоволенню, а наведені в апеляційній скарзі доводи відповідачаі, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2007 року по справі № 45/225-07 прийняте без порушень норм процесуального та матеріального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.07.2007р. по справі                  № 45/225-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                              Демченко В.О.

Судді                                                           Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.13.09.07