ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"12" грудня 2007 р.                                                                Справа №  17/224

Господарський суд Рівненської області у складі судді Петухова М.Г.

при секретарі судового засідання –Опанасюк Т.І.

розглянувши у відкритому  судовому засіданні  у м.Рівне  справу

за позовом    Дочірнього підприємства  “Райз-Агросервіс”

до відповідача   Дубенської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/3 від 16.06.2007р.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальчук В.В.Лобач Р.В.

від відповідача: Вознюк О.О.

Статті  27,29,49,51,127  КАС України сторонам роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в господарський суд з адміністративним позовом про визнання нечинним податкового повідомлення–рішення №/3 від 16.06.2007 року, прийнятого відповідачем –Дубенською об’єднаною державною податковою інспекцією, згідно якого позивачу визначено податкове зобов’язання за платежем "податок на прибуток" в сумі 101839,97 грн., в тому числі 84866,64 грн. основного платежу та 16973,33грн.  штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно виключив з валових витрат у декларації за 2 квартал 2006р.(Т.1 а.с.105) витрати підтверджені первинними документами  за 2002-2005 роки на суму 249 829,36 грн.. Крім цього, відповідач безпідставно виключив з валових витрат  за 2 квартал 2006р. витрати на оплату послуг агента Верзуна В.М. в сумі 18256,92 грн. та агента Гордусенко в сумі 62794,03 грн.

Після проведення судової експертизи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, просить визнання нечинним податкове повідомлення–рішення №/3 від 16.06.2007 року Дубенською ОДПІ, в частині визначення позивачу податкового зобов’язання за платежем "податок на прибуток" в сумі 96338,72 грн., в тому числі 80281,93грн. основного платежу та  16056,79 грн. штрафних санкцій.  З інших підстав зазначених у позові та письмових поясненнях (Т.1 а.с.2-4, 50-55, 83-88) просить позов задовлити.

Також представник позивача просить при винесенні постанови врахувати висновок судової експертизи № 2069 від 01.10.2007р..

Відповідач проти позову заперечує, посилається на відсутність з його боку порушень норм законодавства під час проведення перевірки позивача  та винесення спірного податкового повідомлення-рішення. З підстав зазначених у запереченнях на позов та додаткових поясненнях (Т.1 а.с.45, 46, 96) просить в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, оцінивши докази та всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення .

Судом встановлено, що  з 26 вересня  по 16 жовтня 2006 року Дубенською ОДПІ проведено виїздну позапланову документальну перевірку ДП "Райз-Агросервіс" за період з 01.04.2006р. по 01.10.2006 року, за результатами якої складено акт №97/23/30213384 від 20.10.2006 року ( витяг з акту Т.1  а.с.7-15).

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення  /1 від 22.12.2006 року, згідно якого позивачу визначено податкове зобов’язання за платежем "податок на прибуток" в сумі 1 810 156,70 грн., в тому числі 1 120 169,25 грн. основного платежу та 689 987,45 грн.  штрафних санкцій (Т.1 а.с.6).

За результатами  адміністративного оскарження рішенням ДПА України від 07.06.2007р. № 5512/6/25-0115 (Т.1 а.с. 16-21) попереднє рішення Дубенської ОДПІ скасоване частково, в зв’язку з чим Дубенською ОДПІ прийняте податкове повідомлення–рішення №/3 від 16.06.2007 року,  згідно якого позивачу визначено податкове зобов’язання за платежем "податок на прибуток" в сумі 101839,97 грн., в тому числі 84866,64 грн. основного платежу та 16973,33грн.  штрафних санкцій (Т.1 а.с.5).

З акту перевірки та рішення ДПА України від 07.06.2007р. № 5512/6/25-0115 вбачається, що перевіркою встановлено, в тому числі  порушення пп.4.1.1, ст.4,  п.п. 5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в результаті чого позивачем  неправомірно віднесено до складу валових витрат за 2 квартал 2006р. витрати підтверджені первинними документами  за 2002-2005 роки на суму 249 829,36 грн. та витрати на оплату послуг агента Верзуна В.М. в сумі 18256,92 грн. і агента Гордусенко в сумі 62794,03 грн. в зв’язку з чим  занижено податок на прибуток за 2 квартал 2006 року в сумі  84866,64 грн.

Однак з вказаними висновками податкового органу погодитися не можна, оскільки вони не грунтуються на діючому законодавстві України.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами" :

“Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.“

Відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "'Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 11.2.3 п. 11.2 ст. 11 Закону “Про оподаткування прибутку підприємств” передбачено, що датою збільшення валових витрат платника податку при здійсненні ним операцій з особами, які є:

б) резидентами, які сплачують цей податок за ставкою нижчою, ніж зазначена у статті 10 ирого Закону (крім платників податку, зазначених у пункті 7.2 статті 7 ирого.Закону), або сплачують цей податок у складі єдиного чи фіксованого податку чи є звільненими від сплати цього податку або не є його суб'єктами згідно із законодавством, -

є дата оприбуткування платником податку товарів (а при їх імпорті - також робіт (послуг), супутніх чи допоміжних такому імпорту товарів), а для робіт (послуг), - дата їх фактичного отримання від таких осіб, незалежно від наявності їх оплати (у тому числі часткової або авансової).

Будь-яка особа, визначена абзацом "б" цього підпункту, зобов'язана при укладенні договору з платником податку за його вимогою зазначати у такому договорі про те, що така особа має статус платника цього податку на загальних умовах, передбачених цим Законом. Якщо така особа не зазначає у такому договорі про такий статус або якщо товари (послуги) надаються без укладення письмових договорів, то з метою визначення дати збільшення валових витрат покупир вважається, що такі товари (послуги) були надані особами, звільненими від оподаткування цим податком. Якщо особа, яка не має статусу платника цього податку на загальних умовах, передбачених цим Законом, зазначає у договорі, що вона є таким платником податку, то вважається, що така особа умисно ухиляється від оподаткування у розмірі отриманого нею авансу (попереднього платежу). При цьому платник податку -покупеир товарів (послуг) не несе відповідальності за збільшення валових витрат, здійснених за датою попередньої оплати (авансування) вартості товарів (послуг) на підставі недостовірної інформації про статус платника податку, зазначеної у договорі.

Пунктами 5.1 , 5.2.1, 5.2.7 ст. 5  Закону України  “Про оподаткування прибутку підприємств” передбачено :

“5.1. Валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

5.2. До складу валових витрат включаються:

5.2.1. Суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.  п.5.2.ст. 5  Закону України  “Про оподаткування прибутку підприємств”

5.2.7.Суми витрат, не враховані у минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлених у звітному податковому періоді у розрахунку податкового зобов'язання.

В Розділі 3 наказу ДПАУ від 29.03.2003 року №143 "Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання" на який посилається Дубнівська ОДПІ  вказано, що:

В рядку 04.1 відображаються валові витрати відповідно до п. 5.1,5.2.1 п. 5.2 ст.5 Закону

В рядку 05.2 відображаються витрати відповідно до пункту 5.2.7 Закону.

В рядку 04.13 відображаються витрати відповідно до ст.5 Закону тобто всі інші витрати.

Враховуючи вимоги вищевказаних норм Законів України "Про погашення зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами"  “Про оподаткування прибутку підприємств”,  наказу ДПАУ від 29.03.2003 року №143 "Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання" ( в редакціях, що діяли на момент складання та подачі податкової декларації за 2 квартал 2006р.), підприємство не мало права по першій події, а саме по перерахуванню коштів відобразити валові витрати, оскільки у позивача не було первинних підтверджуючих документів , проте при їх отриманні виникло і право відобразити такі витрати.

Таким чином позивач мав законне право виправити показники декларації з врахуванням строків давності, а саме за минулих три роки (1095 днів), а це 2003,2004,2005 роки. В той же час, ДП “Райз-Агросервіс” неправомірно віднесено до валових витрат  9753,63 грн. послуг залізниці наданої Одеською ТехПД у другому кварталі 2002р. оскільки термін 1095 днів закінчився у другому кварталі 2005р.

Даний висновок також підтверджено висновком судової експертизи № 2069 від 01.10.2007р. (Т. 1 а.с.72-74).

З безпідставним віднесенням до валових витрат  9753,63 грн. послуг залізниці наданої Одеською ТехПД у другому кварталі 2002р. погодився позивач та уточнив позовні вимоги в цій частині  подавши заяву про уточнення позовних вимог зменшивши оспорювану суму за цією частиною (Т.1 а.с.83-88), в зв’язку з чим позовні вимоги позивача про визнання нечинним  податкового повідомлення–рішення Дубенської ОДПІ №/3 від 16.06.2007 року в частині визначення позивачу податкового зобов’язання в сумі 60 018,93 грн. основного платежу та 12003,79 штрафних санкцій є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Стосовно віднесення до валових витрат послуг агента Верзуна В.М. в сумі 18256,92грн. то позиція відповідача, щодо порушення платником (стор. 23 Акту) п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, віднесенням до валових витрат послуг агента Верзуна В.М. в сумі 18 256, 92 грн. спростовується наступним.

Документи, що підтверджують належне і правомірне вчинення даної господарської операції, пред’явлено при перевірці та в судовому засіданні, проте відповідачем документи, які підтверджують сплату відповідних сум  не прийняті, як такі, що підтверджують дані витрати.

Закон України “Про оподаткування прибутку підприємств”, не забороняє виплачувати винагороду за роботи, виконані на підставі угод, укладених в усній формі але виконаних і оплачених сторонами фактично.

Як доказ наявності  документів, які підтверджують понесені витрати до позову, надано договір від 01.05.2005 року між Верзуном В.М. та ДП “Райз-Агросервіс”(Т.2 а.с.115-118),  акт та звіти, первинні документи на оплату по договорах вказаних в звітах (Т. 2 а.с.119-214).

Таким чином відповідачем безпідставно проведено донарахування 4564 грн.   основного платежу  та 913 грн.  штрафних   санкцій,    всього - 5 477 грн..

Даний висновок також підтверджено висновком судової експертизи № 2069 від 01.10.2007р. (Т. 1 а.с.72-74).

Стосовно віднесення до валових витрат послуг агента Гордусенко Ю.М. в сумі 62794,03грн. то позиція відповідача, щодо порушення платником (стор. 24,25 Акту) п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, віднесенням до валових витрат послуг агента Верзуна В.М. в сумі 62794,03 грн. спростовується наступним.

Документи, що підтверджують належне і правомірне вчинення даної господарської операції, пред’явлено при перевірці та в судовому засіданні, проте відповідачем документи, які підтверджують сплату відповідних сум не прийняті, як такі, що підтверджують дані витрати.

Закон України “Про оподаткування прибутку підприємств”, не забороняє виплачувати винагороду за роботи, виконані на підставі угод, укладених в усній формі але виконаних і оплачених сторонами фактично.

Як доказ наявності  документів, які підтверджують понесені витрати до позову, надано договір від 01.07.2005 року між Гордусенко Ю.М. та ДП “Райз-Агросервіс”(Т.2 а.с.217-220),  акт та звіти, первинні документи на оплату по договорах вказаних в звітах (Т. 2 а.с.215-216 ).

Крім цього, позивачем спростоване твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження стягнення Гордусенком Ю.М. заборгованості з Дібровського кінного заводу та надано договір та інші докумеенти, що підтверджують стягнення боргу (Т.1 а.с._106-110,_Т.2 а.с.221-233).

Таким чином відповідачем безпідставно проведено донарахування 15699 грн.   основного платежу  та 3140 грн.  штрафних   санкцій,    всього –18 839 грн..

Даний висновок також підтверджено висновком судової експертизи № 2069 від 01.10.2007р. (Т. 1 а.с.72-74).

В судовому засіданні експерт Згуровська Світлана Євгенівна роз’яснила суду та сторонам та підтвердила висновки зроблені у висновку судової експертизи № 2069 від 01.10.2007р.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення  в частині визначення позивачу податкового зобов’язання за платежем "податок на прибуток" в сумі 96338,72 грн., в тому числі 80281,93грн. основного платежу та  16056,79 грн. штрафних санкцій.

З врахуванням вищевикладеного податкове повідомлення-рішення Дубенської ОДПІ № /3 від 16.06.2007 року слід визнати нечинним в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств в сумі 96338,72 грн., в тому числі 80281,93грн. основного платежу та  16056,79 грн. штрафних санкцій.

Керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд , -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

1.  Позов задоволити. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Дубенської об’єднаної державної податкової інспекції  № /3 від 16.06.2007 року в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств в сумі 96338,72 грн., в тому числі 80281,93грн. основного платежу та  16056,79 грн. штрафних санкцій.

2. Присудити позивачеві - Дочірньому підприємству "Райз-Агросервіс", (03680,м.Київ, вул.Академіка Заболотного, 152) з державного бюджету України - 3 (три) грн. 40 коп. витрат по державному миту (судовому збору).

3. Видати  виконавчий лист за заявою стягувача після набрання постановою законної сили.

Повний текст постанови оформлено та підписано 17.12.2007р.

Сторона, яка не погоджується з постановою, має право на апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                          Петухов М.Г.