ПОСТАНОВА

"02" листопада 2007 р.
Справа № 14/41-1057

13 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання  Махнач Р.В.

Розглянув справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" вул. Шашкевича, 3/71, м. Тернопіль

до відповідача-1: Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції вул. Білецька, 1, м. Тернопіль

до відповідача-2: Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області, бульв. Шевченка,3, м. Тернопіль

про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 22.03.2007р.

За участю представників сторін:

позивача: Кудінова Т.І., довіреність № 41 від 09.11.06 р.;

відповідача-1: Лещук Н.В., довіреність № 37/7/10-015 від 04.01.07 р.;

відповідача-2: Вуїв С.В., довіреність № 21 від 07.05.07 р.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальність "Стар Софт", м. Тернопіль звернулося в господарський суд Тернопільської області з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль - відповідач 1 та до Головного управління Державного казначейства України у Тернопільській області, м. Тернопіль - відповідач 2, про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 22.03.2007р.та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетної заборгованості з податку на додану вартість  в сумі 51501 грн.

В процесі розгляду справи, судом, в порядку передбаченому статтею 116 КАС України позовну вимогу про стягнення з Державного бюджету України на користь суб'єкта господарювання бюджетної заборгованості з податку на додану вартість  роз'єднано в самостійне провадження.

В обґрунтування заявлених  вимог позивач посилається на те, що спірний акт ненормативного характеру прийнятий з порушенням законодавства з питань оподаткування, а відтак підлягає скасуванню в судовому порядку. Дане твердження мотивоване тим, що викладені в акті перевірки та оспорюваному податковому повідомленні - рішенні висновки не відповідають приписам Закону України "Про податок на додану вартість" та інших нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини.

У запереченнях на позов та згідно з поясненням повноважного представника, відповідач-1 позовні вимоги відхилив повністю, посилаючись на їхню безпідставність, зазначивши при цьому, що оскаржуваний правовий акт індивідуальної дії винесений контролюючим органом в межах повноважень та у відповідності до чинного законодавства, з врахуванням фактичних обставин та досліджених в процесі перевірки документів.

Відповідач-2 письмових заперечень проти позову не подав.

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно  ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

За результатами проведеної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Стар Софт" по питанню правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість за листопад 2006 року, посадовими особами контролюючого органу 12.03.2007р. складено акт за №2297/23-623/21133679. Період діяльності платника податків, що охоплений перевіркою: листопад місяць 2006 року.

За наслідками дослідження документів позивача, податковим органом зроблені, поряд з іншими, висновки про порушення товариством вимог Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97 (надалі Закон) внаслідок чого ним завищено за листопад місяць 2006р. від'ємне значення податку на додану вартість на суму 51501 грн., а за результатами перевірки сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню становить 0 грн.

Зважаючи на наведені обставини, 22.03.2007р. контролюючим органом відповідно до підпункту "б", "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та згідно з підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі - Закон №2181) позивачу, згідно з податковим повідомленням-рішенням №/0/22781 зменшено бюджетне відшкодування на суму 51501 грн.

Наведений правовий акт індивідуальної дії оспорений платником податків у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

При вирішенні спору по суті суд враховує, що в розумінні Закону (пункт 1.8 статті 1), бюджетним відшкодуванням є сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктом  7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону передбачено, що  сума податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Зважаючи на наведені приписи Закону у графі 23.1 декларації з ПДВ за листопад 2006 року платником податку відображено дані рядка 22.2  декларації за жовтень 2006 року (попередній звітний період - 51501 грн.) та визначено суму бюджетного відшкодування, що підлягає перерахуванню на рахунок платника у банку у розмірі 50501  грн. (рядки 25, 25.1 декларації за листопад  2006 року).

Підпунктом 7.7.4 п.7.7 статті 7 Закону визначено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Зважаючи на наведені вище приписи Закону, за формою та з дотриманням процедур, що визначені уповноваженим суб'єктом владних повноважень, позивачем відповідачу по справі подано розрахунок суми  бюджетного відшкодування та заяву про повернення  сум бюджетного відшкодування (копії вказаних документів із відміткою ДПІ про їх отримання в матеріалах справи) у яких сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню за листопад 2006 року  на розрахунковий рахунок платника податків в банківській установі визначена у розмірі 50501 грн., тобто ґрунтується на відомостях декларації з податку на додану вартість за спірний період.

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.5 статті 7 Закону обумовлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Зважаючи що подані позивачем в процесі невиїзної перевірки на думку контролюючого органу у встановленому порядку посвідчені не були (заперечення на позов, - а.с.30, листи учасників спору з приводу документів поданих для проведення невиїзної перевірки в матеріалах справи), Тернопільською ОДПІ згідно до наказу №139 від 13.02.2007 року призначено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Стар Софт" з питань достовірності нарахувань бюджетного відшкодування податку на додану вартість,  за наслідками якої 12.03.2007р. складено акт за №2297/23-623/21133679.

На сторінці 17 наведеного акту посадовими особами контролюючого органу констатовано, що за відсутності первинних документів підтвердити правильність визначення платником податків податкових зобов'язань,  податкового кредиту, та бюджетного відшкодування  за спірний період  неможливо.

Оцінивши дані вказаного акту суд констатує, що останній оформлений із грубим порушенням Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, що затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 р. N 327 та  зареєстрований  в Міністерстві юстиції України  25 серпня 2005 р. за № 925/11205 (далі, - Порядок), його відомості не відповідають жодній із вимог, які викладені у наведеному нормативно-правовому акті, який (п.1.1 Порядку) був розроблений відповідно до вимог Закону України "Про державну податкову службу в Україні" саме для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів виїзних позапланових перевірок.

Так, п.1.7 Порядку передбачено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті виїзної позапланової перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів; у разі, якщо позаплановою перевіркою не встановлено порушень вимог нормативно-правових актів, які регламентують питання повноти нарахування та своєчасності сплати окремих податків, зборів та інших обов'язкових платежів, в описовій частині акта відображаються задекларовані показники та робиться відповідний запис щодо не встановлення порушень (п.п.2.3.6 Порядку).

Таким чином, в силу наведеного нормативно-правового акту, за результатами перевірки посадові особи контролюючого органу можуть зробити лише два висновки: про наявність порушень податкового законодавства (із посиланням на первинні документи), або про відсутність фактів таких порушень. Натомість акт перевірки у розділах 3.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.2.1,3.2.2, 3.2.3.3.3 містить висновки не про порушення платником податків вимог законодавства з питань оподаткування при формуванні сум податкових зобов'язань, податкового кредиту та бюджетного відшкодування за спірний період, а про неможливість підтвердити вказані суми, тобто висновки, які Порядком не передбачені взагалі.

Щодо посилання на неподання позивачем первинних документів для проведення перевірки то суд констатує, що  згідно з п.1.3 Порядку, акт - це  службовий документ, який стверджує факт проведення позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання. У разі ж, якщо суб'єкт господарювання відмовляється від проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених законами України, посадовими особами податкового органу складається акт відмови від допуску до перевірки (п.1.11 Порядку); застосовується   адміністративний арешт активів (стаття 9 Закону України  "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"); накладається адміністративний штраф на винних осіб (ст.163-3 КУпАП).

Жодні із перелічених вище повноважень контролюючим органом не реалізовано. Натомість перевіряючим про початок перевірки  зроблено запис у журналі реєстрації перевірок (стор. 3 акту) та  складено при цьому акт, зміст якого на положеннях Порядку не ґрунтується.

Крім того, зазначаючи у наведеному акті про надіслання запитів щодо контрагентів позивача, за наслідками фінансово-господарських операцій із якими ним сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за спірний період, акт перевірки складений до отримання відповідних інформацій (а отримані відомості від постачальників  в акті перевірки не враховані взагалі).

Більше того, зазначаючи на сторінці 17 акту перевірки, що остаточні висновки щодо правильності декларування суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2006 року будуть зроблені після проведення комплексної документальної перевірки 22.03.2007 року державна податкова інспекція приймає оспорюване податкове повідомлення-рішення яким, на підставі акту перевірки від 12.03.2007 року, суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в розмірі 51501 грн. зменшено.

Зважаючи на викладене вище, з метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин, судом по справі призначено судову експертизу, за наслідками проведення якої експертом зроблено висновок, що даними платіжних, розрахункових, та первинних документів податкового та бухгалтерського обліку  підтверджуються відомості рядків 21,22 декларації  з ПДВ за жовтень 2006 року, рядків 25.25.1 декларації за листопад 2006 року та рядків 3, 4 розрахунку бюджетного відшкодування за листопад 2006 року.

З наведеного в сукупності, та враховуючи дані досліджених в процесі розгляду справи доказів (належним чином заповнених накладних та податкових накладних за спірний період, платіжних документів, що засвідчують фактичу сплату отримувачем товарів (послуг) сум податку в ціні придбання),   суд погоджується із висновками експерта (ст.82 КАС України), і констатує, що у суб'єкта владних повноважень не було правових підстав для зменшення позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2006 року в сумі 51501 грн., а відтак оспорюване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

При цьому, судом враховано і положення  статті 71 КАС України, згідно із якою  в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч вказаної норми, належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність дій контролюючого органу у спірних правовідносинах суду не представлено, факт невиконання позивачем вимог  Закону зібраними у справі доказами не підтверджується, а відтак позовні вимоги, як обґрунтовані та належним чином доведені слід задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ст. 94, 95, 97, 98 КАС України судові витрати по справі підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.  6, 7, 86, 89, 94 - 98, 156, 162, 163 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об"єднаної державної податкової інспекції  від 22.03.2007 року № /0.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" (вул. Шашкевича,3/71, м. Тернопіль, р/р №260041410 в ТФ ВАТ АБ "Укргазбанк" МФО 338824) 85 (вісімдесят п'ять) грн. судового збору та 1046 (одну тисячу сорок шість) грн. 40 коп. судових витрат пов'язаних із проведенням судової експертизи.

4. Видати виконавчий лист за заявою ТОВ "Стар Софт".

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    О.В. Руденко