ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007 р.
№ 13/40пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Михайлюка М.В.,
Мележик Н.І.,
Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Дочірнього підприємства "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт"

на постанову
Луганського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 року

у справі
№ 13/40 пд господарського суду Луганської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Луганське автотранспортне підприємство 10964"

до
ДП "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт"
Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаспромпоставка"

про
розірвання договору та виселення з будівлі

за участю представників сторін:

позивача
не з’явились,

відповідача 1
відповідача 2
не з’явились,
не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Луганської області від 10.05.2007 р. у справі № 13/40пд (суддя: Яресько Б.В.), залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 р. (судді: Баннова Т.М., Єжова С.С., Перлов Д.Ю.) позов задоволено частково: виселено ДП "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт" з будівлі агрегатного складу  позивача площею 216 м2, що знаходиться за адресою м. Луганськ, вул. Таллінська, 62. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати.

Не погоджуючись з постановою у справі, ДП "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що господарськими судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановлено господарськими судами та вбачається з матеріалів справи, у грудні 2006 р. позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про розірвання договору суборенди від 27.12.2003 р. № 27СА, укладеного відповідачами у справі та виселити  ДП "Донбаснафтопродукт" ТОВ "Донбаснафтопродукт" з  будівлі агрегатного складу  позивача площею 216 м2, що знаходиться за адресою м. Луганськ, вул. Таллінська, 62.

Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Спірне приміщення було надано відповідачу 2 у тимчасове користування позивачем на основі договору оренди № 05/06-01 від 05.06.2001 року. В свою чергу, 27.12.2003 року відповідач 2 уклав договір суборенди зазначеного приміщення з відповідачем 1.

Водночас, апеляційний господарський суд з’ясував, що договір оренди №05/06-01 від 05.06.2001 року розірвано рішенням господарського суду Луганської області від 08.08.2006 р. у справі № 14/210 пд. Зобов’язання сторін за договором оренди припинились відповідно до положень ст. 653 ЦК України.

Згідно з п. 2 ст. 774 ЦК України строк договору піднайму не може перевищувати строк договору найму.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо похідного характеру договору суборенди від договору оренди, припинення дії договору суборенди та відсутність підстав для задоволення позову в частині розірвання договору суборенди відповідають нормам цивільного права.

Крім того, апеляційний господарський суд обгрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що у позивача з огляду на п. 3.5 договору суборенди виникає нове зобов’язання щодо здачі в оренду спірного приміщення.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що оскільки зобов’язання сторін за договором оренди припинені, то строк дії договору піднайму не може перевищувати строку дії основного договору (договору оренди), адже він є похідним від договору оренди.

За таких обставин, господарські суди прийшли до обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову та виселили відповідача 2   з будівлі агрегатного складу  позивача площею 216 м2, що знаходиться за адресою м. Луганськ, вул. Таллінська, 62.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обгрунтованою.

Щодо інших доводів скаржника, то вони спростовуються вищенаведеним. Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 року у справі № 13/40пд залишити без змін.

Головуючий,  суддя                                                                  М. Михайлюк

Судді:                                                                                      Н. Мележик

В. Рибак