ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2007
Справа №2-5/8443-2007

За позовом – Обслуговуючого кооперативу «Лазуріт», м. Сімферополь

До відповідача –  Малореченської сільської Ради, с. Малоріченське, м. Алушта

Треті особи – 1) Обслуговуючий кооператив «Восток-Еллада», м. Сімферополь;

2) Республіканський комітет АР Крим з лісового і мисливського господарства, м. Сімферополь.

Про визнання права на оренду.

Суддя  М.П.Гаврилюк

ПРЕ ДСТАВНИКИ:

Від позивача – Тімофеєва Н.Є., представник, дов. від 01.05.2007р.

Від відповідача – Усатенко І.О., представник, дов. від 06.08.2007р.

Від третіх осіб – 1) не з’явився; 2) Закир'яєва З.Ф., дов. № 03-13/1038 від 25.09.2006р.

Сутність спору:

Позивач - Обслуговуючий кооператив «Лазуріт», м. Сімферополь звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача Малоріченської сільської ради, с. Малоріченське, м. Алушта та просить визнати право Обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» на оренду земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0174 загальною площею 9,9962 га, яка знаходиться в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту, строком на 49 років.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.04.2006р. між обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» - орендар, та Малоріченською сільською радою – орендодавець, був укладений договір оренди, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у платне володіння строком на 49 років земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 9,9962 га, яка знаходиться в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту. Зазначена земельна ділянка була передана за актом приймання-передачі земельної ділянки. Договір зареєстрований в Алуштинському міському відділі Кримського регіонального філіалу ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельним ресурсам», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.04.2006р. за № 52. Посилаючись на статі 123, 124, 125 Земельного кодексу України позивач зазначає, що він має право на спірну земельну ділянку, яке порушується відповідачем.

Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.06.2007р. у справі №2-5/8443-2007 були вжитті заходи щодо забезпечення позову шляхом заборони Малоріченській сільській раді та іншим третім особам здійснювати будь-то які дії та виносити будь-то які рішення відносно будь-то якого відчуження (договори оренди, купівлі-продажу, міни, дарування, сумісної діяльності та інші форми відчуження) земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0174 загальною площею 9,9962 га, яка знаходиться в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту.

Відповідач - Малоріченська сільська рада письмового відзиву на позов не представник,  у судовому засіданні представник відповідача пояснив, що  проти позовних вимог заперечує при цьому пояснив, що постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим по справі №2-22/2613-2007А визнано протиправним та нечинним рішення Малоріченської сільської ради від 15.11.2005р. №31/46 «Про затвердження матеріалів узгодження та дозволу проекту відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «Лазуріт», визнано протиправним та нечинним рішення Малоріченської сільської ради від 16.03.2006р. №35/137 «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОК «Лазуріт», то обслуговуючий кооператив «Лазуріт» не має права на оренду земельної ділянки.

Судом до участі  у дійсній справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору був залучений Республіканський комітет Автономної Республіки Крим з лісового та мисливського господарства та Обслуговуючий кооператив «Восток-Еллада».

Третьою особою – Республіканським комітетом Автономної Республіки Крим з лісового і мисливського господарства було надано відзив на позов, в якому він просить суд відмовити в задоволення позовних вимог. Також третя особа у відзиві зазначає, що земельна ділянка, передана обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» є земельною ділянкою лісового фонду, а також при переданні в оренду земельної ділянки відповідачем була порушена ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України.

25.10.2007р. третьою особою - Республіканським комітетом Автономної Республіки Крим з лісового і мисливського господарства було заявлене клопотання про зупинення провадження у порядку ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку із розглядом у господарському суді Автономної Республіки Крим справи №2-22/14030-2007.

Позивачем надані суду заперечення на клопотання про зупинення провадження по справі, в яких позивач зазначає, що справа № 2-5/8443-2007 та справа №2-22/14030-2007 не пов’язані між собою предметно, не має обставин, що перешкоджають розгляду справи № 2-5/8443-2007 до вирішення справи №2-22/14030-2007.

Суд вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки предметом розгляду у справі № 2-5/8443-2007 є визнання права позивача - обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» на оренду земельної ділянки, а підставами позову є наявність дійсного договору оренди землі від 19.04.2006, а предметом розгляду справи № 2-22/14030-2007 є визнання недійсними рішень 2-ої сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради  від 18.04.2006 №2/8  та від 18.04.2006 №2/5.

Таким чином, вирішення справи № 2-22/14030-2007 жодним чином не вплине на вирішення даної справи по суті, оскільки договір укладений на підставі оскарженого рішення Малоріченської сільської ради, в рамках справи № 2-22/14030-2007 не оскаржено, а відтак підстави для  задоволення клопотання відсутні.

Розглянувши матеріали справи,  дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Малоріченською сільською радою – орендодавець з одного боку та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» - орендар з іншого, був укладений договір оренди землі від 19.04.2006р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку, яка знаходиться в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту, площею 9,9962га, в тому числі землі вкриті лісовою рослинністю 9,1341га, піски (з урахуванням пляжів) 0,8621. Відповідно до умов п. 3.1. договору оренди землі договір укладено на 49 років та вступає в дію після державної реєстрації.

Укладення договору оренди землі від 19.04.2006р. відбувалась на підставі проекту відводу земельної ділянки.

Договір оренди землі від 19.04.2006р. був зареєстрований в Алуштинському міському відділі Кримської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельним ресурсам», про що у Державному реєстрі вчинено запис за №52 від 27.04.2006р. Згідно витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру земельній ділянці привласнений кадастровий номер :04:001:0174. Земельна ділянка була передана за актом приймання-передачі земельної ділянки.

Відповідно до умов договору, земельна ділянка за актом прийняття-передачі була передана орендодавцем - Малоріченською сільською радою орендарю обслуговуючому кооперативу «Лазуріт». У цьому акті зазначено, що прийняття-передача земельної ділянки в натурі із земель Малоріченської сільської ради обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» здійснено на підставі рішення 2-ої сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради №2/8 від 18.04.2006р.

Вказуючи на вимогу щодо визнання права на оренду земельної ділянки, позивач зазначив, що оскільки було здійснено державну реєстрацію договору оренди землі від 19.04.2006р., це право у нього виникло на підставі частини 2 статті 125 Земельного кодексу України. При цьому позивач зазначив, що відповідач порушує його право своїми діями, направленими на передачу частини земельної ділянки шляхом прийняття відповідного рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, третьої особи та надавши всім обставинам справи оцінку, яка ґрунтується на їх повному та всебічному вивчені, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду землі»  орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Орендарями земельних ділянок можуть бути:

а) районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та  Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом;

б) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради, Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом;

в) громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання та організації, а також іноземні держави.

Право оренди землі, відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Аналогічні положення містять в собі норми розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про оренду землі».

Ст. 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно до ст.ст. 116, 117 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Так відповідно до ст.ст. 118, 123, 124 Земельного кодексу України, особа зацікавлена в отримані в оренду земельної ділянки замовляє організації, яка має відповідний дозвіл (ліцензію), розробку проекту відведення земельної ділянки, який надалі погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

У разі, якщо наданий проект відведення земельної ділянки відповідає вимогам закону він підлягає затвердженню відповідною сільською, селищною, міською, районною або обласною радою та відповідно приймається рішення про передання земельної ділянки в порядку ст.ст. 124, 125 Земельного кодексу України шляхом укладання договору оренди.

Так, судом встановлено, що 2-ою сесією 5-го скликання Малоріченської сільської ради 18.04.2006 було прийнято рішення №2/8 «Про затвердження  проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОК «Лазуріт», Про затвердження процентної ставки орендної плати земельної ділянки ОК «Лазуріт». Цим рішенням було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» для будівництва бази відпочинку в с. Сонячногірське за рахунок земель Алуштинського держлісгоспу; вилучено із земель Алуштинського держлісгоспу земельну ділянку загальною площею 9,9962га, в тому числі землі, вкриті лісом 9,1341га, піски - 0,8621га; передано обслуговуючому кооперативу «Лазуріт» в оренду строком на 49 років земельну ділянку загальною площею 9,9962га, в тому числі по угіддях: землі, вкриті лісом 9,1341га, піски - 0,8621га, розташований в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту.

На підставі цього рішення між Малоріченською сільською радою та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» було укладено договір оренди землі від 19.04.2006. На час укладення договору оренди землі від 19.04.2006 рішення 2-ої сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради від 18.04.2006 №2/8 діяло, у судовому порядку оскаржено не було, не скасовано та не визнано недійсним.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Судом було встановлено, що між  Малоріченською сільською радою – орендодавець з одного боку та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» - орендар з іншого був укладений договір оренди землі від 19.04.2006, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку, яка знаходиться в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту, площею 9,9962га. Відповідно до умов 3.1. договору оренди землі договір укладено на 49 років. Було здійснено державну реєстрацію договору оренди землі від 19.04.2006, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 52 від 27.04.2006, земельній ділянці привласнений кадастровий номер :04:001:0174.

Також суд приймає до уваги, що господарським судом Автономної Республіки Крим було розглянуто справу № 2-5/7859-2007 за позовом Малоріченської сільської ради, с. Малоріченське, м. Алушта до обслуговуючого кооперативу «Лазуріт», м. Сімферополь про визнання недійсним та розірвання договору оренди, та за зустрічним позовом обслуговуючого кооперативу «Лазуріт», м. Сімферополь до Малоріченської сільської ради, с. Малоріченське, м. Алушта про визнання договору оренди землі дійсним. За результатом розгляду цієї справи судом було прийнято рішення від 25.06.2007 у справі № 2-5/7859-2007, яким визнано дійсним договір оренди земельної ділянки, розташованої в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту, площею 9,9962га, у тому числі землі, вкриті лісовою рослинністю – 9,1341га, піски (з урахуванням пляжів) – 0,8621га (кадастровий номер :04:001:0174), укладений 19.04.2006 між Малоріченською сільською радою та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт», зареєстрований в Алуштинському міському відділі Кримського регіонального філіалу ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсам», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.04.2006 за №52.

У зазначеному рішенні суд встановив, що договір укладено у повній відповідності із вимогами ст.ст. 13, 14, 15, 16 Закону України «Про оренду землі» та відповідає рішенню Малоріченської сільської ради №2/8 від 18.04.2006.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи, що рішенням господарського суду під час розгляду справи № 2-5/7859-2007 між Малоріченською сільською радою та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» встановлено факт укладення його у повній відповідності із вимогами діючого законодавства, суд відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує цій факт без його повторного встановлення.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку про те, що обслуговуючий кооператив «Лазуріт» має право на оренду земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0174 загальною площею 9,9962 га, яка знаходиться в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту, строком на 49 років.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Отже, позовні вимоги обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заперечень третіх осіб суд вважає за необхідне зазначає наступне:

Так, суд вважає необґрунтованими посилання третьої особи обслуговуючого кооперативу «Восток-Еллада» на необхідність застосування фактів, встановлених постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2005р. у справі №2-25/15446-2005 та постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.02.2007 у справі №2-22/2613-2007А, зокрема фактів про те, що обслуговуючий кооператив «Лазуріт» незаконно, в порушення норм земельного законодавства набув право на оренду земельної ділянки, а обслуговуючий кооператив «Восток-Еллада» у зв'язку із наданням усіх необхідних документів набув право оренди спірної земельної ділянки; про те, що в порушення ст. 16 Закону України «Про оренду землі» не був проведений аукціон; про те, що на спірних земельних ділянках знаходиться Алуштинське державне лісогосподарське підприємство; про те, що договори оренди земельних ділянок від 19.04.2006р. є протиправними.

Свої висновки суд обґрунтовує тим, що саме ті факти, яки зазначає обслуговуючий кооператив «Восток-Еллада» у клопотанні про залучення до участі у справу у якості третьої особи, у зазначених судових рішеннях господарського суду Автономної Республіки Крим відсутні. Третьою особою на власний розсуд та некоректно викладені факти, встановлені судом у зазначених судових рішеннях.

При цьому ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Обов'язковою умовою застосування судом вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України про не доведення фактів знову під час розгляду спору між сторонами є наявність рішення суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) за участю тих самих сторін.

Згідно ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

У розумінні ст. 21 Господарського процесуального кодексу України позивачем у справі №2-25/15446-2005 та у справі №2-22/2613-2007А є обслуговуючий кооператив «Восток-Еллада», відповідачем - Малоріченська сільська рада. Справа №2-5/8443-2007 розглядається за участю позивача обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» та відповідача Малоріченської сільської ради, тобто за участю інших сторін.

Отже, відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді цієї справи №2-5/8443-2007 судом не можуть бути застосовані факти, встановлені постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2005р. у справі №2-25/15446-2005 та постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.02.2007р. у справі №2-22/2613-2007А.

При цьому зазначеними рішеннями не було визнано протиправним, недійсним або скасовано рішення 2-ої сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради від 18.04.2006р. №2/8, саме на підставі якого між Малоріченською сільською радою та обслуговуючим кооперативом «Лазуріт» було укладено договір оренди землі від 19.04.2006р.

Також суд приймає до уваги, що на час розгляду справи №2-5/8443-2007 рішення 29-ої сесії 4-го скликання Малоріченської сільської ради «Про надання обслуговуючому кооперативу «Восток-Еллада» дозволу на збір матеріалів узгодження земельної ділянки для будівництва рекреаційного комплексу» від 12.08.2005 №29/73 скасовано рішенням 10-ої сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради «Про розгляд протесту прокуратури від 20.12.2006р. № 2573» від 21.12.2006р. № 10/195.

Щодо незаконності вилучення спірної земельної ділянки із земель Державного підприємства «Алуштинське лісове господарство», про що вказує Республіканський комітет Автономної Республіки Крим  з лісового і мисливського господарства у відзиві на позов, суд зазначає наступне:

Алуштинським державним лісогосподарським підприємством, яке на підставі наказу Державного комітету лісового господарства України № 85 від 05.03.2007р. перейменоване у Державне підприємство «Алуштинське лісове господарство», 03.11.2005р. на підставі заявки обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» було складено акт технічного обстеження лісних площ на земельній ділянці, площею 9,9962 га. У пункті 15 цього акту зазначено, що  Алуштинське державне лісогосподарське підприємство не заперечує проти надання земельної ділянки площею 9,9962 га в оренду для будівництва рекреаційного комплексу, що є обґрунтованою підставою для прийняття 2-ою сесією 5-го скликання Малоріченської сільської ради рішення «Про затвердження  проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОК «Лазуріт» від 18.04.2006р. №2/8 та вилучення із земель Алуштинського держлісгоспу земельної ділянки загальною площею 9,9962га відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України.

Республіканський комітет АР Крим з лісового та мисливського господарства дав згоду на передання в оренду ОК «Лазуріт» земельної ділянки, загальною площею 9,9962 га, яка знаходиться в межах с. Сонячногірське,  в районі  прикордонпосту, що підтверджується висновком від 06.12.2005р. № 05-1/34.

Також суд приймає до уваги, що згідно п. 5 Положення про Республіканський комітет Автономної Республіки Крим з лісового і мисливського господарства, затвердженого постановою Ради міністрів Автономної Республіки Крим від 11 липня 2006 року № 383, комітет у відповідності зі своїми завданнями безпосередньо, а також через підприємства, зокрема, розглядає клопотання юридичних та фізичних осіб про узгодження місцерозташування об'єкта на землях відповідних сільських, селищних, міських рад і надає свої висновки відповідній сільській, селищній, міській раді чи місцевій державній адміністрації для прийняття відповідного рішення про узгодження місцерозташування об'єкта.

Відповідно до п. 3 Положення у сферу управління Рескомлісу входять державні лісогосподарські, лісомисливські і інші підприємства і організації, які юридичними особами і безпосередньо підпорядковані і підконтрольні Рескомлісу.

П. 8 Положення встановлено, що Рескомліс здійснює свої повноваження безпосередньо і через підприємства лісового і мисливського господарства Автономної Республіки Крим.

П. 4.1. статуту Державного підприємства «Алуштинське лісове господарство» передбачено, що підприємство засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства від 31 березня 1993 року № 44, належить до сфери управління Державного комітету лісового господарства України та входить до сфери управління Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з лісового і мисливського господарства.

Отже, Алуштинське державне лісогосподарське підприємство мало право розглядати клопотання про узгодження місцерозташування об'єкта на спірній земельній ділянці.

Посилання Республіканського комітету Автономної Республіки Крим  з лісового і мисливського господарства на порушення Малоріченською сільською радою ст. 149 Земельного кодексу України при прийнятті рішення 2-ої сесії 5-го скликання Малоріченської сільської ради  від 18.04.2006р. №2/8 «Про затвердження  проекту землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОК «Лазуріт»  є також необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України  Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою – восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Суд вважає, що спірна ділянка загальною площею 9,9962га до передачі її в оренду позивачу не знаходилась у державній власності та не перебувала у постійному користуванні, тому що у Державного підприємства «Алуштинське лісове господарство» відсутній акт постійного користування земельною ділянкою. При цьому відповідно до п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Як підтверджується матеріалами справи, зокрема актом вибору та обстеження земельної ділянки в натурі від 04.11.2005р., узгодженим Алуштинським державним лісогосподарським підприємством, будівлі та споруди на земельній ділянці відсутні.

Витрати по сплаті держмита і та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частині рішення. Рішення оформлено у відповідності зі ст. 84 Господарського процесуального кодексу  України та підписано 07 листопада 2007 року

З огляду на викладене  та керуючись   ст. ст.  49, 82-84 Господарського процесуального кодексу  України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати право Обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» (Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Беспалова 79а/65, кв. 38) на оренду земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0174 загальною площею 9,9962 га, яка знаходиться в межах с. Сонячногірське, в районі прикордонпосту, строком на 49 років.

3.          Стягнути з Малоріченської сільської ради (Автономна Республіка Крим, м. Алушта, с. Малоріченське, вул. Комсомольська 8, р/р 0012 в УДК в АРК м. Сімферополь, МФО 824026) на користь Обслуговуючого кооперативу «Лазуріт» (Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Беспалова 79а/65, кв. 38) 85грн. державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.          Скасувати заходи щодо забезпечення позову, застосовані Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.06.2007р. у справі №2-5/8443-2007.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гаврилюк М.П.