КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2007                                                                                           № 17/73

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Отрюха  Б.В.

суддів:

За участю представників:

від апелянта – Дятченко Г.О. – юрист,

від позивача – Чуйко М.Д. – ліквідатор,

від відповідача – представник не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Дніпропетровський металургійний заводім. Петровського"

на рішення Господарського суду м.Києва від 21.05.2007

у справі № 17/73

за позовом                               ДП "Дніпродзержинське спеціалізоване управління № 1" по ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ "Дніпродомнаремонт"

до                                                   Приватне підприємство "Самбук"

про                                                  визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.05.2007р. у справі № 17/73 позовні вимоги ДП «Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 по ремонту металургійних печей та устаткування ВАТ «Дніпродомнаремонт» задоволені у повному обсязі, визнано недійсним договір уступки права вимоги від 23.12.2003, укладений між Дочірнім підприємством “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1” ВАТ “Дніпродомнаремонт” та ПП “Самбук”.

ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського», не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2001 у справі №Б15/118-2001 про розгляд грошових вимог до боржника було визнано грошові вимоги кредитора Дочірнього підприємства “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 по ремонту металургійних печей та устаткування” ВАТ “Дніпродомнаремонт” (далі –позивача) до ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” на суму 369400,42 грн., що відносяться до ІV черги.

30 квітня 2002р. Арбітражним судом Дніпропетровської області було порушено провадження у справі №Б/24/74/02 про визнання банкрутом Дочірнього підприємства “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 ВАТ “Дніпродомнаремонт” (позивач). Ухвалою суду від 30.04.2002 було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який поширюється на зобов’язання, строки виконання яких настали до подання заяви про порушення справи про банкрутство, а також заборонено боржнику та іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню майна позивача, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації позивача, внесення майна та інших активів як внеску до підприємства чи господарські товариства, що засновуються.

Однак, не дивлячись на накладену судом заборону, 23.12.2003 директором Дочірнього підприємства “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 по ремонту металургійних печей та устаткування” ВАТ “Дніпродомнаремонт” Плужником А.М. було укладено договір уступки права вимоги (далі по тексту – Договір), за яким позивач (первісний кредитор) відступив, а Приватне підприємство “Самбук” (відповідач та новий кредитор) прийняв на себе право вимоги першого та став кредитором за зобов’язаннями боржника –ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” на загальну суму 369400,42 грн., які виникли на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2001 у справі №Б15/118/01.

За умовами цього Договору відповідач одержав право (замість позивача) вимагати від боржника належного виконання усіх зобов'язань боржника згідно ухвали суду від 07.08.2001.

Сторони за Договором зобов’язались протягом 3-х днів з моменту укладення Договору письмово повідомити боржника та арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) про здійснення уступки права вимоги та надати арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмове клопотання про включення нового кредитора (відповідача) до реєстру вимог кредиторів замість первісного кредитора (позивача).

Судом встановлено, що процесуального документа щодо заміни кредитора ДП “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 по ремонту металургійних печей та устаткування” ВАТ “Дніпродомнаремонт” на ПП “Самбук” у справі №Б26/15/118/01 про банкрутство ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” не виносилось (лист Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2007 залучений до матеріалів справи). Однак, як вбачається з листа ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського” від 16.08.2004 №250/3-283, в зв’язку з укладенням спірного Договору позивача було виключено з реєстру вимог кредиторів ВАТ “Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського”.

Протягом 5-ти днів з моменту укладення Договору позивач зобов’язався передати відповідачу всю інформацію і документацію, з якої випливають права і обов’язки боржника перед позивачем, що є предметом даного Договору (п.5).

Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до моменту його повного виконання (п.7).

Вказаний Договір позивач в особі ліквідатора (арбітражного керуючого), призначеного на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2006 у справі №Б 29/24/74/02, просить визнати недійсним як такий, що суперечить вимогам законодавства.

Господарський суд м. Києва дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за власним переконанням, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та позов задовольнив.

Колегія суддів повністю погоджується з такою позицією місцевого господарського суду та вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного:

Оскільки позивачем оспорюється договір, укладений 23.12.2003, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР.

Уступка вимоги кредитором іншій особі допускається, якщо вона не суперечить закону чи договору або коли вимога не пов’язана з особою кредитора. До набувачів вимоги переходять права, що забезпечують виконання зобов’язання (ст.197 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.198 ЦК кредитор, який уступив вимогу іншій особі, зобов’язаний передати їй документи, що свідчать про право вимоги.

Згідно ст. 48 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення оспорюваного договору, недійсною є та угода, яка не відповідає вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження при розгляді апеляційної скарги, на момент укладання договору уступки права вимоги діяли заходи забезпечення вимог кредиторів, застосовані ухвалою Арбітражного суду Дніпропетровської області від 30.04.2002 (заборона вчиняти дії по відчуженню майна позивача).

Відповідно до змісту ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, застосовані судом заходи забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією, або до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до затвердження господарським судом мирової угоди, або до винесення ухвали про відмову у визнанні боржника банкрутом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що на момент укладення спірного Договору вжиті судом заходи, а саме заборона на вчинення дій по відчуженню майна позивача, були скасовані або припинили свою дію.

Відповідно до ст.63 ЦК УРСР угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов’язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою.

Також судом встановлено, що спірний Договір з боку позивача було підписано директором Плужником А.М., який діяв на підставі Статуту підприємства.

З наявного в матеріалах справи Статуту Дочірнього підприємства “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1 по ремонту металургійних печей та устаткування” ВАТ “Дніпродомнаремонт”, затвердженого Виконкомом Дніпродзержинської міської ради народних депутатів 07.08.1996 (із змінами та доповненнями) вбачається, що управління підприємством здійснює директор, який призначається засновником і перебуває з підприємством у трудових відносинах (п.8.1). Директор підприємства має право приймати рішення щодо питань, які не віднесені дійсним Статутом до виключної компетенції засновника (п.8.2). Згідно з п.8.4 Статуту директор підписує від імені підприємства договори та інші документи.

Відповідно до Наказу ВАТ “Дніпродомнаремонт” від 04.01.2000 №1-к Плужника А.М. призначено директором Дочірнього підприємства “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1” з 4 січня 2000р.

Наказом цього ж підприємства від 18.09.2002 №41-к Плужника А.М. з 19.09.2002 звільнено від виконання обов’язків директора Дочірнього підприємства “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1”, а наказом ВАТ “Дніпродомнаремонт” від 20.09.2002 №42/к виконуючим обов’язків директора Дочірнього підприємства “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1” ВАТ “Дніпродомнаремонт”  призначено Сухого М.М.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Плужник А.М. не був уповноваженим на підписання договору уступки права вимоги від 23.12.2003, оскільки на цей момент він вже не був директором Дочірнього підприємства “Дніпродзержинське спеціалізоване управління №1” ВАТ “Дніпродомнаремонт”. До того ж, що подальшого схвалення цього Договору позивачем не було.

Крім того, слід звернути увагу на той факт, що спірний Договір було укладено з порушенням вимог п.13 ст.13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, який передбачає укладання угод щодо майна боржника лише за погодженням з розпорядником майна. За твердженням позивача, такої згоди розпорядником майна, призначеного судом, не було, а тому такий договір є таким, що укладений з порушенням вимог закону.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

До того ж, колегія суддів зазначає, що права та інтереси апелянта жодним чином не були порушені діями позивача та відповідача, щодо укладання договору про уступку права вимоги, оскільки правовідносини які виникають на підставі цього договору, стосуються лише сторін за договором про уступку права вимоги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що рішення місцевого господарського суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду м. Києва від 21.05.2007р. у справі № 17/73 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» – без задоволення.

2.          Матеріали справи № 17/73 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

03.12.07 (відправлено)