ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18"
жовтня 2007 р.
Справа № 29/543-07

вх. № 10992/5-29

Суддя господарського суду Тихий П.В.

при секретарі судового засідання Мазур Т.В.

за участю представників сторін:

позивача - Кролевецького К.І., довіреність № б/н від 20 вересня
2007 р.

відповідача 1 - ОСОБА_3, довіреністю № 3450 від15 жовтня 2007 р.

відповідача 2 - ОСОБА_3 за довіреністю № 4245 від 15 жовтня 2007
р.

розглянувши справу за позовом ТОВ "НВЦ Даника-Плюс",
с. Шестакове

до  до ОСОБА_1, м. Харків

та ОСОБА_2, м. Харків

про виключення учасників із товариства

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» звернулось до учасників ТОВ «НПЦ
ДАНИКА-ПЛЮС» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовною заявою про  виключення їх із складу учасників ТОВ «НПЦ
ДАНИКА-ПЛЮС».

В частині позовних вимог, що стосуються ОСОБА_1, ТОВ «НПЦ
ДАНИКА-ПЛЮС» обґрунтовує їх тим, що ОСОБА_1 на день подачі позову не вніс
вартість своєї частки у статутний капітал товариства.

Відповідно до п.12.7. Статуту товариства ТОВ «НПЦ
ДАНИКА-ПЛЮС»  в редакції від 25 вересня
2007 року, учасника  товариства який не
вніс повністю свою частку до статутного капіталу може бути виключено з
товариства, тому позивач вважає, що ОСОБА_1 підлягає виключеню із товариства.

В частині позовних вимог, що стоуються ОСОБА_2, ТОВ «НПЦ
ДАНИКА-ПЛЮС» обґрунтовує їх тим, що ОСОБА_2 придбала належну їй частку у
статутному капіталі товариства у ОСОБА_4, який на момент відчуження не сплатив
частку у повному обсязі, що є порушенням ч.4 ст.53 Закону України «Про
господарські товариства».

Крім того, позивач вважає, що під час відчуження ОСОБА_4 своєї
частки у статутному капіталі ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» на користь ОСОБА_2 ним було
порушено переважне право інших учасників товариства на придбання частки у
статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, що закріплене в
ч.3 ст.53 Закону України «Про господарські товариства».

Враховуючи викладене, позивач вважає, що ОСОБА_2 стала
учасником  товариства незаконно і тому
підлягає виключенню із товариства.

Відповідач 1 надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву,
в якому заперечує проти позову з тих підстав, що ним  була повністю внесена частка до статутного
капіталу  ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС», у  зв'язку з чим він просить суд відмовити
Позивачу в задоволенні позову у частині пред'явлених до нього вимог.

Відповідач 2 надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву,
в якому заперечує проти позову з тих підстав, що на момент відчуження  ОСОБА_4 на її користь частки у статутному
капіталі ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС», така частка була сплачена у повному обсязі.

Також, відповідач 2 вказує у відзиві на те, що згоду про
відчуження на її користь частини в статутному капіталі дали всі учасниками
товариства, що підтверджується Протоколом зборів учасників ТОВ «НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕННЫЙ
ЦЕНТР ДАНИКА-ПЛЮС» від 22 квітня 2005 р.

Враховуючи викладене, відповідач 2 робить висновок, що всі
учасники фактично відмовились від використання свого переважного права купівлі
частки у статутному капіталі товариства, яка відчужувалась ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 Тому, відповідач 2 просить суд відмовити Позивачу в задоволенні позову
у частині пред'явлених до нього вимог.

В судовому засіданні, яке розпочалося 17.10.07 було оголошено
перерву до 18.10.07 для прийняття рішення по справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення
представників сторін встановив наступне.

ОСОБА_1 було введено до складу учасників ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» на
підставі рішення учасників, що було оформлено Протоколом загальних зборів
учасників № 7 від 11.12.2003 року. Відповідно до цього ж протоколу, а також
Додаткової угоди № 3 до установчого договору про створення ТОВ «НПЦ
ДАНИКА-ПЛЮС» статутний фонд товариства збільшувався з 70000,00 грн. (сімдесят
тисяч гривень,00 коп.) до 240000,00 (двісті сорок тисяч гривен,00 коп.) за
рахунок внесення вкладів учасниками.

Відповідно до Статуту ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС»  від 26 серпня 2004 р., ОСОБА_1 належала
частка у статутному капіталі товариства у розмірі 33 %, що у вартісному
вираженні складає 79200,00 грн. (сімдесят дев'ять тисяч двісті гривень, 00
коп.).

Як вбачається із матеріалів справи, станом на 26 серпня 2004 р.
частка ОСОБА_1 у статутному капіталі  ТОВ
«НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» не була ним сплачена.

04 березня 20005 р. між учасником товариства ОСОБА_1та начальником
виробництва ОСОБА_5був підписаний акт приймання-передачі до статутного капіталу
ТОВ «НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕНЫЙ ЦЕНТР ДАНИКА-ПЛЮС» майна  на суму 170000,00 грн. (сто сімдесят тисяч
гривень,00 коп.). Відповідно до даного акту частина майна вартістю 79200,00
грн. (сімдесят дев'ять тисяч двісті гривень, 00 коп.) передається в рахунок
вкладу ОСОБА_1 до статутного капіталу товариства, а інше майно вартістю
90800,00 грн. (дев'яносто тисяч вісімсот гривень, 00 коп.) передається в
рахунок внесків інших учасників до статутного капіталу, що не були ними
сплачені.

Суд вважає, що передання учасником ОСОБА_1 майна начальнику
виробництва ТОВ «НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕНЫЙ ЦЕНТР ДАНИКА-ПЛЮС» ОСОБА_5на підставі
акту приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ «НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕНЫЙ
ЦЕНТР ДАНИКА-ПЛЮС» від 04 березня 2005 р. є правомірним, враховуючи наступне.

На момент підписання зазначеного акту приймання - передачі
ОСОБА_5працював у ТОВ «НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕНЫЙ ЦЕНТР ДАНИКА-ПЛЮС» на посаді
начальника виробництва, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією
наказу про призначення на посаду № 4/1 від 01 березня 2005 р. Таким чином,
ОСОБА_5мав право діяти від імені товариства лише в частині наданих йому
повноважень, в які не входило право підписувати акти-приймання-передачі
учасниками майна до статутного капіталу товариства.

Згідно ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки
особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією
особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне
схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє
цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до п.9.2 Роз'яснення Вищого Господарського суду
№02-5/111 від 12.03.1999р. «Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними», наступне схвалення юридичною особою
угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень,
робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника
(лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про
схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т.
ін.).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем були схвалені дії
ОСОБА_5стосовно підписання ним від імені ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» акта
приймання-передачі майна від ОСОБА_1 до статутного капіталу товариства від             04 березня 2005 р.

Про таке схвалення свідчить лист ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» вих. б/н
від 10 червня 2005 р. адресований ОСОБА_1, відповідно до якого товариство
повідомляє, що майно передане ОСОБА_1 як вклад до статутного капіталу
товариства у розмірі  170000,00 грн. (сто
сімдесят тисяч гривень,00 коп.), було використане ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС»  для проведення реконструкції  нежитлової будівлі, що використовується
підприємством для виробничих цілей і розташоване за адресою: вул. Ковалівка,
буд.30-«А», с.Шестакове, Вовчанського району Харківської області.

Крім того, факт використання майна, переданого ОСОБА_1 відповідно
до акту приймання-передачі від 04 березня 2005 р, для реконструкції вказаної
нежитлової будівлі, підтвердив під час розгляду справи представник позивача.

Таким чином, суд вважає, що 04 березня 20005 р. вклад до
статутного капіталу ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС»
був внесений ОСОБА_1у повному обсязі, а тому вимоги позивача в частині
ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судом також було встановлено, що в результаті внесення ОСОБА_1 до
статутного капіталу товариства 170000,00 грн. (сто сімдесят тисяч гривень, 00
коп.) відповідно до акту приймання-передачі майна від 04 березня 2005 р.,
вклади до статутного капіталу ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС»  були внесені всіма учасниками у повному
обсязі, а статутний капітал сплачений на 100 % і складав 240000,00 грн. (двісті
сорок тисяч гривень,00коп.).

Так, до моменту внесення ОСОБА_1 у статутний капітал товариства
майна на підставі акту приймання-передачі від 04 березня 2005 р., статутний
капітал ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС»  залишався
несплачений учасниками на загальну суму 170000,00 грн. (сто сімдесят тисяч
гривень, 00 коп.). Дана обставина підтверджується наявними матеріалами справи,
а також була визнано під час розгляду справи представниками позивача та
відповідачів.

Відповідно до ч.4 ст.96 ЦК України, особи, які створюють юридичну
особу, несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникли до її
державної реєстрації.

В силу ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців», для державної реєстрації юридичної особи,
для якої законом встановлено вимоги щодо формування статутного капіталу, крім
документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається
документ, що підтверджує внесення засновником (засновниками) вкладу (вкладів)
до статутного капіталу юридичної особи в розмірі, який встановлено законом.

Виходячи із вищенаведеного, обов'язок учасників внести вклади до
статутного капіталу виникає до моменту державної реєстрації юридичної особи.

Тому, виходячи із положень ч.4 ст.96 ЦК України, за такими
забов'язаннями всі учасники товариства несуть солідарну відповідальність.

Вказані норми чинного законодавства України регулюють питання
поповнення статутного капіталу при створенні юридичної особи. Однак,
законодавством не врегульовані відносини, які виникають у випадку збільшення
статутного капіталу після проведення державної реєстрації суб'єкта
господарювання. Також законодавчо не визначено
наслідки невнесення вкладів учасниками до статутного капіталу товарства
з обмеженою відповідальністю після прийняття рішення про збільшення розміру
статутного капіталу цього товариства.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не
врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини
(аналогія закону).

Під час створення юридичної особи,
засновники (учасники) несуть обов'язок по формуванню статутного капіталу
юридичної особи, тому ці відносини є по воїй суті подібними до відносин, що
виникають під час збільшення статуного капіталу юридичної особи, за яких
учасники повинні внести вклади до статутного капіталу товариства в рахунок його
збільшення.

В зв'язку з цим, суд доходить висновку про необхідність
застосування до вказаних правовідносин норм ЦК України, які регулюють
відносини, що виникають при створенні юридичної особи.

Таким чином, суд вважає що до відносин, які виникли при внесені
ОСОБА_1 вкладів до статуного капіталу ТОВ «НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕННЫЙ ЦЕНТР
ДАНИКА-ПЛЮС» замість інших учасників, повинна за аналогією закону
застосовуватись норма передбачена  ч.4
ст.96 ЦК України,  а саме: особи, які
створюють юридичну особу, несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями,
що виникли до її державної реєстрації.

Згідно із ч.4 ст. 543 ЦК України, виконання солідарного обов'язку
у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

Тобто, учасники, які зобов'язані сплатити свою частку у статутному
капіталі товариства в результаті збільшення його розміру і перерозподілу часток
у статутному капіталі, несуть солідарний обов'язок перед товариством стосвно
здійснення такої опалати. Таким чином, в результаті сплати одним із учасників
товариства часток інших учасників у статутному капіталі, фактично припиняється
обов'язок останніх по оплаті ними свої часток.

Отже, внесення ОСОБА_1 в повному розмірі всіх вкладів до статуного
капіталу ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» є цілком правомірним та свідчить про повну
сплату своєї частки всіма учасниками товариства.

Оскільки
відчуження ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 частки у статутному капіталі  ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» відбулось у часі
пізніше за 04 березня 2005 р., про що свідчить Протокол зборів учасників ТОВ
«НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕННЫЙ ЦЕНТР ДАНИКА-ПЛЮС» від 22 квітня 2005 р. та Статут ТОВ
«НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕНЫЙ ЦЕНТР ДАНИКА-ПЛЮС» в редакції від 12 травня 2005 р.,
суд вважає що на момент такого відчуження частка ОСОБА_4 була ним сплачена у
повному обсязі.

Отже, доводи позовної заяви щодо неправомірності відчуження частки
у статутному капіталі товариства, яка не була сплачена ОСОБА_4 у повному
обсязі, є необґрунтованими та незаконними, а тому не підлягають задоволенню.

Також суд доходить висновку, що при відчуженні ОСОБА_4 частки у
статутному капіталі ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС» на користь ОСОБА_2 переважне право
інших учасників на придбання відчужуваної частки у статутному капіталі
товариства порушено не було.

Так, згідно із Протоколом зборів учасників ТОВ «НПЦ ДАНИКА-ПЛЮС»
від 22 квітня 2005 р., всі учасники виявили свою згоду на відчуження ОСОБА_4 33
% своєї частки у статутному капіталі товариства та  введення до складу учасників ОСОБА_2 Таким
чином, суд вважає, що всі учасники фактично відмовились від використання свого
переважного права купівлі частки у статутному капіталі товариства, яка
відчужувалась ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

Тобто, під час здійснення відчуження ОСОБА_4частки у статутному
капіталі ТОВ «НАУЧНО-ПРОИЗВОДСТВЕННЫЙ ЦЕНТР ДАНИКА-ПЛЮС» на користь ОСОБА_2,
порушень переважного права інших учасників на купівлю частки  не було.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про
безпідставність та необґрунтованість вимог позивача в частині ОСОБА_2

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Проте, позивач, в обгрунтування вимог, викладених у позовній заяві стосовно
відповідачів не надав суду достатніх доказів, а тому, суд визнав позовні вимоги
безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ст.49 ГПК України, витрати по сплаті державного мита та
на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу повинні бути залишені на
позивачеві.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст.8, ч.4 ст.96, ст.241,
ч.4 ст. 543 Цивільного кодексу України, ч.3 та ч.4 ст.53 Закону України «Про
господарські товариства», ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», п.9.2 Роз'яснення Вищого
Господарського суду №02-5/111 від 12.03.1999р. «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними», ст. ст. 22, 33, 34,
43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя
Тихий П.В.