ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"29" жовтня 2007 р.                                        Справа № 11/290а

За позовом: Військової частини А 1815

15558, Чернігівський район, селище Гончарівське, вул. Танкістів

До: Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції

14000, м. Чернігів, вул. Воровського, 6

Про визнання незаконними та скасування рішення та податкової вимоги

Суддя Ю.М.Бобров

Секретар О.В.Скрипка

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від Позивача: Лільчицький В.І. –т.в.о юрисконсульта, дов. від 10.10.07 р. б/н.

Від Відповідача: Дробноход О.В. –держподатінспектор, дов. від 26.09.07 р. № 1876/9/10-015,

Паншина І.В. –нач. юр. відділу, дов. від 29.01.07 р. № 194/9/10-015.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем –Військовою частиною А 1815 Чернігівська область, Чернігівський район, селище Гончарівське, подано адміністративний позов до Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання незаконними та скасування рішення про результати розгляду скарги та податкової вимоги інспекції.

У розгляді справи оголошувалася перерва.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

У позовній заяві позивач, посилаючись на ст. 14 Закону України „Про Збройні Сили України” від 06.12.91 р. № 1934-ХІІ (далі –Закон № 1934), зазначає, що майно, закріплене за військовими частинами, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління та звільняється від плати усіх видів податків. Отже, вважає позивач, В/ч А1815 звільнено від сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів і, відповідно, від подання розрахунку суми податку.

Відповідач у письмових запереченнях на позов позовних вимог не визнає, вважаючи,  що військові частини повинні подавати розрахунки та сплачувати податок  власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у загальному порядку.

У додатку до заперечень відповідач посилається також на те, що „рішення про результати розгляду скарги” не є актом в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), оскільки не породжує правових наслідків, а тому провадження у справі в цій частині повинно бути закрито на підставі ст. 157 КАСУ, у зв’язку з тим, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали заперечення з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані сторонами докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, суд  встановив наступне.

Чернігівською МДПІ була проведена невиїзна документальна перевірка своєчасності подання податкової звітності Військовою частиною А 1815, за результатами якої складено акт перевірки від 04.07.07 р. № 3.

Як зазначено у цьому акті, перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.4.1.4 п.4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  від 21.12.00 р. № 2181-ІІІ (далі –Закон № 2181) та ст. 6 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” від 11.12.91 р. № 1963-ХІІ (далі –Закон № 1963). Позивачем не подані розрахунки сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за 2006 -2007 р.р.

На підставі акту перевірки Чернігівською МДПІ згідно п.п.17.1.1. п.17.1 ст. 17 Закону № 2181 прийнято податкове повідомлення - рішення від 05.06.07 р. № /0 про визначення Військовій частині А 1815 податкового зобов’язання в сумі 340,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Як вбачається із копії відомості Військової частини А 1815 від 02.07.07 р. № 1576, у позивача станом на 01.06.07 р. було зареєстровано 43 транспортних засоби.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1963 платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні  особи), а також громадяни України,  іноземні громадяни та особи без громадянства (далі -  фізичні  особи),  які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1 Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.91 р. № 1251-ХІІ (далі –Закон № 1251) встановлення і скасування податків і зборів (обов’язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюється Верховною Радою України, Верховною Радою РА Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього закону, інших законів України про оподаткування.

Ставки, механізм справляння податків і зборів (обов’язкових платежів), за винятком особливих видів мита, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Закон № 1934 не є законом про оподаткування, а передбачені ст. 14 цього Закону пільги щодо оподаткування не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки відповідні зміни до законів про оподаткування не внесені.

З огляду на зазначене, суд вважає, що Військова частина А1815 є платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів відповідно до ст. 14 Закону № 1251 і повинна подавати до податкового органу розрахунок суми цього податку.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1963 податок з  власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів обчислюється  юридичними особами на підставі звітних даних про кількість транспортних  засобів  та  інших самохідних машин і механізмів станом на 1 січня поточного року. Обчислення податку з власників наземних транспортних засобів провадиться виходячи з об'єму циліндрів або потужності двигуна кожного виду і марки транспортних засобів, а податку з власників водних транспортних засобів - виходячи з  довжини  транспортного засобу за ставками, зазначеними у статті 3 цього Закону.

Юридичні особи на основі  бухгалтерського звіту (балансу) у строки, визначені законом для річного звітного періоду, подають відповідному органу державної податкової служби за  місцем реєстрації транспортних засобів розрахунок суми податку з власників транспортних  засобів та  інших  самохідних  машин  і механізмів на поточний рік  за  формою,  затвердженою центральним податковим органом України.

Податкова декларація, розрахунок (далі –податкова декларація) - документ, що  подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені  законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору  (обов'язкового  платежу) (п.1.11 ст. 1 Закону № 2181).

Згідно п.п.”в” п.4.1.4 п.4.1 ст. 4 Закону № 2181 податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту,  - протягом 60 календарних  днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п.п.17.1.1 п.17.1 ст. 17 Закону № 2181 платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів  громадян  за  кожне  таке неподання або її затримку.

Суд вважає, що застосування до позивача штрафу в сумі 340,00 грн. (170,00 грн. + 170,00 грн.) є правомірним, тому податкове повідомлення –рішення від 05.06.07 р. № /0 відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно п.п.5.2.2. п.5.2 ст. 5 Закону № 2181 у разі коли платник податків вважає, що  контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке  інше  рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу  із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу  протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом   двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення  або надати йому під  розписку.

Як свідчать матеріали справи, позивач скористався своїм правом звернення до контролюючого органу зі скаргою від 14.06.07 р. № 540 (вх. Чернігівської МДПІ № 1949/9 від 15.06.07 р.) на податкове повідомлення –рішення № /0 від 05.06.07 р.

Рішенням Чернігівської МДПІ про результати розгляду скарги від 06.08.07 р. № 1462/10/23-213, яке оскаржується позивачем, податкове повідомлення –рішення Чернігівської МДПІ від 05.06.07 р. № /0 залишено без мін, а скаргу позивача –без задоволення.

Суд вважає помилковим посилання Чернігівської МДПІ у додатку до заперечень на позов на те, що це рішення не є актом, в розумінні ст. 17 КАСУ, оскільки ч. 2 ст. 2 КАСУ визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь –які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Щодо самого оскаржуваного позивачем рішення про результати розгляду скарги від 06.08.07 р. № 1462/10/23-213, то суд вважає, що воно відповідає вимогами чинного законодавства, зокрема прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 2181.

Оскільки Військовою частиною А 1815 340,00 грн. податкового боргу (узгодженого податкового зобов’язання) сплачено не було, Чернігівською МДПІ, відповідно до п.6.2 ст. 6 Закону № 2181 та Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом ДПА України № 266 від 03.07.01 р., зареєстрованого в Мін’юсті України 16.07.01 р. за № 595/5786, була сформована оскаржувана позивачем перша податкова вимога від 08.08.07 р. № 1/273.

За таких обставин, суд вважає, що перша податкова вимога від 08.08.07 р. № 1/273 сформована правомірно і відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати покладаються на позивача.

При прийнятті цієї постанови судом взята до уваги постанова судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 12.10.04 р. по справі № 3/139.

Керуючись ст.ст. 2, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим Кодексом,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 29.10.07 р. проголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 05.11.07 р.

Сторони можуть отримати копію постанови, виготовлену в повному обсязі, подавши відповідну заяву на ім’я головуючого судді через канцелярію суду.

Суддя                                                                       Ю.М.Бобров