КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2007                                                                                           № 24/879б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора – Яценко В.В. (довіреність б/н від 06.07.2007 року);

від боржника – не з’явились;

від Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва – Романов Д.Ю. (довіреність № 909/9/10-209 від 30.01.2007 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 24.04.2007

у справі № 24/879б (Смілянець В.В.)

за заявою                               Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Прикарпаття"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Кодар"

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24 квітня 2007 року, яка прийнята у справі № 24/879-б (суддя – В.В. Смілянець), за заявою товариства з обмеженою відповідальністю “ВП “Прикарпаття” (надалі – Кредитор, Товариство №1) до товариства з обмеженою відповідальністю “ВКФ “КОДАР” (надалі – Боржник, Товариство №2) про визнання останнього банкрутом, Державній податковій інспекції у Печерському районі м. Києва (надалі - Інспекція) відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року у справі № 24/879-б за нововиявленими обставинами, а ухвалу господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року у справі № 24/879-б залишено без змін (а.с. 81-82).

Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва, не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, а заяву про перегляд ухвали господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року у справі № 24/879-б за нововиявленими обставинами задовольнити у повному обсязі (а.с. 86-87). Крім того, скаржником були подані доповнення до апеляційної скарги (Вх. № 02-7.1/3187 від 06.07.2007 року), в яких Інспекція просить скасувати оскаржувану у даній справі ухвалу, а справу направити на новий розгляд (а.с. 97-99).

Представник товариства з обмеженою відповідальністю “ВП “Прикарпаття” у судовому засіданні 23.07.2007 року не погоджується з вимогами, що викладені Інспекцією в апеляційній скарзі, а тому просить залишити ухвалу господарського суду м. Києва від 24 квітня 2007 року без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу від 05.07.2007 року (а.с. 94), відзиві на доповнення до апеляційної скарги від 18.07.2007 року (а.с. 110) та наданих поясненнях (а.с. 112-113).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Боржника про день і час судового засідання з розгляду апеляційної скарги Інспекції, що підтверджується ухвалою від 09.07.2007 року (а.с. 106-107) з відміткою (на зворотному боці) про направлення копій даної ухвали сторонам та скаржнику у справі, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Інспекції без участі представника Товариства №2.

Заслухавши усні пояснення представників Інспекції та Кредитора у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11 грудня 2006 року було порушено провадження у справі № 24/879-б про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю “ВКФ “КОДАР” за заявою товариства з обмеженою відповідальністю “ВП “Прикарпаття” в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 1-2).

Постановою господарського суду м. Києва від 15 грудня 2006 року Товариство №2 визнано банкрутом з відкриттям ліквідаційної процедури та призначенням ліквідатором Товариства №2 Кредитора за клопотанням останнього, якого зобов’язано за результатами роботи надати суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства №2. (а.с. 36-37).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05 лютого 2007 року затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Боржника. При цьому, Боржник ліквідований, а провадження у справі припинено (а.с. 59-60).

Державна податкова інспекція у Печерському районі м. Києва подала заяву № 2710/9/10-209 від 03.03.2007 року про перегляд ухвали господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року у справі № 24/879-б за нововиявленими обставинами, обґрунтовуючи свої вимоги наявністю у Боржника податкової заборгованості перед бюджетом у сумі 177,9 грн. та неможливістю податкового органу звернутися до господарського суду із заявою про грошові вимоги до Товариства №2 у зв’язку з тим, що визнання Боржника банкрутом відбувалося за спрощеною процедурою (а.с. 63-65).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24 квітня 2007 року Державній податковій інспекції у Печерському районі м. Києва відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року у справі № 24/879-б за нововиявленими обставинами, а ухвалу господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року у справі № 24/879-б залишено без змін (а.с. 81-82).

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що Інспекція не була стороною у даній справі, а відтак, у неї відсутнє право звертатись за переглядом рішення суду, що у ній прийнято, за нововиявленими обставинами. Крім того, відповідно до змісту довідки про відсутність заборгованості з податків і зборів податковий борг у Товариства №2 відсутній. При цьому, місцевий господарський суд керувався нормами ст.ст. 86, 113, 114 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (а.с. 81-82).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Інспекції та Кредитора у відкритому судовому засіданні, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду м. Києва від 24 квітня 2007 року, яка прийнята у даній справі, є законною і обґрунтованою у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, відповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. За таких умов, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Інспекції без задоволення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що скаржник, в порушення вимог статті 33 ГПК України, не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень при апеляційному провадженні.

Так, скаржник посилається на невідповідність ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) висновку суду першої інстанції про те, що Інспекція не була стороною у даній справі, а тому не могла звертатися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року. При цьому, на думку скаржника, місцевим господарським судом не було враховано, що Інспекція не змогла заявити свої обґрунтовані кредиторські вимоги на суму податкового боргу Товариства №2 до прийняття ухвали господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року через порушення ліквідатором Боржника норм чинного законодавства про банкрутство, оскільки ним в порушення положень ст. 52 Закону не було вчинено жодних дій, спрямованих на виявлення усіх можливих кредиторів Товариства №2, а про банкрутство Боржника Інспекція дізналася лише 08.02.2007 року зі вказаної вище ухвали.

Проаналізувавши положення чинного господарського процесуального законодавства та законодавства про банкрутство, обставини справи та наявні у її матеріалах докази, апеляційна інстанція дійшла висновку, що наведені посилання скаржника є неналежними, викладені без урахування фактичних обставин справи, необґрунтовані доказами та суперечать нормам ГПК України та Закону.

Статтею 112 ГПК України встановлено, що господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Відповідно до частини 1 ст. 113 ГПК України судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням прокурора не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно статті 1 Закону сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут). Ця ж стаття Закону дає визначає поняття кредитор як юридичну або фізичну особу, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Підсумувавши вищенаведені положення законодавства, можна дійти висновку, що судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами лише за заявою сторони або поданням прокурора. Враховуючи положення ст. 1 Закону, судове рішення господарського суду у справі про банкрутство може бути переглянуто за нововиявленими обставинами лише за заявою кредиторів, боржника або поданням прокурора. При цьому, кредитором у справі про банкрутство є не будь-яка фізична або юридична особа чи державний орган, а ті, вимоги, яких підтверджені належними документами, включені до реєстру вимог кредиторів та визнані судом у відповідності до ст.ст. 14, 15 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, Інспекція не є кредитором Боржника у розумінні Закону, оскільки не визнавалася судом як кредитор у встановленому ним порядку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апеляційної скарги в частині невідповідність ст. 1 Закону висновку суду першої інстанції про те, що Інспекція не була стороною у даній справі, а тому не могла звертатися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року.

Слід також зазначити, що наявними у матеріалах справи доказами спростовується твердження Інспекції про наявність у Боржника податкового боргу у сумі 175,26 грн. Зокрема, даний висновок можна зробити з довідки про відсутність заборгованості з податків і зборів (обов’язкових платежів), що контролюються органами ДПІ у Печерському районі м. Києва № 1933/24-016 від 26.03.2007 року (а.с. 73), відповідно до якої станом на 21.03.2007 року Товариство №2 не має заборгованості із сплати податків, зборів (обов’язкових платежів).

Таким чином, Інспекцією не доведено неправомірність відмови їй в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року у даній справі та прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 1, 14, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.ст. 4-1, 32, 33, 34, 43, 91, 94, 99, 101 –105, 106, 112, 113 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 24 квітня 2007 року у справі № 24/879-б без змін.

2.Справу №  24/879-б повернути до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

27.07.07 (відправлено)