ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 р.
№ 2/351

Вищий  господарський суд  України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,

Волковицької Н.О.,
Рогач Л.І.,

за участю представників сторін:

позивача
Спасібухов О.І. дов. від 14.11.05 № 11/11-д

відповідача
не з’явився (про місце і час слухання справи повідомлений належним чином)

третьої особи
не з’явився (про місце і час слухання справи повідомлений належним чином)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург”

на ухвалу
Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2007

у справі
№ 2/351

господарського суду
м. Києва

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург

до
Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Закрите акціонерне товариство “Київвтормет”

про
визнання права власності

за зустрічним позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до
1)          Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург;
2)          Закрите акціонерне товариство “Київвтормет”

про
визнання недійсним договору №4 від 27.10.1989 та акту приймання-передачі №1 від 04.01.1993 (з додатками № 1 і №2)

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду м. Києва знаходиться справа № 2/351 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург” до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву за участю третьої особи Закритого акціонерного товариства “Київвтормет” про визнання права власності та за зустрічним позовом про визнання недійсним договору №4 від 27.10.1989 та акту приймання-передачі №1 від 04.01.1993 (з додатками № 1 і №2).

24.07.2007, в процесі розгляду даної справи, позивачем було заявлено відвід судді господарського суду м. Києва Домнічевій І.О. Заяву вмотивовано наявністю обставин, які викликають у позивача сумнів в неупередженості судді в розгляді даної справи.

За результатами розгляду вказаної заяви, виконуючим обов’язки голови господарського суду м. Києва Івановою Л.Б. винесено ухвалу від 27.07.2007, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург” залишено без задоволення у зв’язку з відсутністю, передбачених статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, обставин, що унеможливлюють участь судді в розгляді даної справи.

Оскаржуючи ухвалу виконуючого обов’язки голови господарського суду           м. Києва, позивач подав апеляційну скаргу. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2007 (судді: Гарник Л.Л. –головуючий,                Дикунська С.Я., Сотніков С.В.) у прийнятті апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург” відмовлено.

Ухвалу апеляційного господарського суду вмотивовано встановленими обставинами, які виключають можливість оскарження ухвали від 27.07.2007, винесеної відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2007 та задовольнити апеляційну скаргу позивача.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург” посилається на порушення та неправильне застосування апеляційною інстанцією норм матеріального та процесуального права, а саме частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, статті 97 Господарського процесуального кодексу України. Заявник вважає, що апеляційна інстанція, відмовляючи позивачу у прийнятті апеляційної скарги, проігнорувала порушення суддею господарського суду м. Києва норм частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод стосовно права на справедливий розгляд справи неупередженим судом, хоча саме цією нормою, на думку позивача, обґрунтовувалось подання апеляційної скарги, оскільки інших національних засобів правового захисту інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург” в даних конкретних обставинах виявилось недостатнім. Посилаючись на те, що застосування обмежень у реалізації права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень призводить до протиріччя з іншими конституційними і законодавчими нормами, заявник вважає, що законодавством не встановлено імперативних норм або будь-яких інших правил на випадки, коли можуть застосовуватись ці обмеження.

Доводи про неправильне застосування апеляційним господарським судом статті 97 Господарського процесуального кодексу України позивачем вмотивовано відсутністю підстав, що випливають з обмеження на апеляційне оскарження ухвал.

Від відповідача та третьої особи відзивів не надійшло, правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, проаналізувавши правильність застосування апеляційною інстанцією норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційною та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Абзацом 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 7 Закону України “Про судоустрій України” встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від статі, раси, кольору шкіри, мови, політичних, релігійних та інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до статті 12 цього Закону учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена норма передбачає, що Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Статтею 106 цього Кодексу встановлено, що ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалу виконуючого обов’язки голови господарського суду м. Києва, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург” про відвід судді залишено без задоволення, винесено на підставі статей 20, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Вимоги норм вказаних статей не передбачають права сторін на оскарження даної ухвали.

Таким чином, апеляційною інстанцією правомірно відмовлено у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду м. Києва від 27.07.2007 з огляду на те, що нормами Господарського процесуального кодексу України, а саме статтями 20, 86 цього Кодексу, не передбачається можливість оскарження зазначеної ухвали в апеляційному порядку.

Доводи позивача, наведені в касаційній скарзі, є помилковими, оскільки право сторін на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення здійснюється у встановленому законодавством порядку.

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали апеляційного господарського суду не вбачається.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у разі незгоди із судовим рішенням, прийнятим місцевим господарським судом за результатами розгляду даної справи по суті, Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург”, відповідно до статей 91 та 107 Господарського процесуального кодексу України, вправі оскаржити його до відповідного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення, яке не набрало законної сили, або ж до Вищого господарського суду України безпосередньо, подавши касаційну скаргу на рішення, яке набрало законної сили, зазначивши в апеляційній чи касаційній скарзі обставини, які на думку заявника, свідчать про упереджене ставлення судді в розгляді даної справи, як підставу для скасування судового рішення, прийнятого без всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Металург” залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2007 у справі № 2/351 господарського суду м. Києва залишити без змін.

Головуючий                                                                                Т.Дроботова

Судді                                                                                          Н.Волковицька

Л.Рогач