ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  34/451

25.10.07

За позовом
Відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефіка»

про
стягнення 544 824 грн.

Суддя
Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –
Ходикін М.М. (довіреність № 09/97 від 23.07.2007);

від відповідача –
не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль»(далі –Позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефіка»(далі –Відповідач) про стягнення 554 824 грн. заборгованості з оплати простих векселів.

Заявлена позовна вимога мотивована тим, що Позивач є держателем простих векселів, емітованих Відповідачем 01.06.2004, на загальну суму 554 824 грн. з терміном платежу не раніше 30.12.2004. Позивач 29.04.2005 звернувся до Відповідача з претензією про оплату зазначених векселів, яка останнім не була задоволена.

19.10.2007 Позивач, на підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України), уточнив позовні вимоги, та просив суд стягнути з відповідача 544 824 грн. заборгованості з оплати простих векселів. Вказана заява мотивована тим, що при підготовки позовної заяви Позивачем помилково була вказана сума 554 824 грн. замість 544 824 грн.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення судового розгляду були надіслані на дві адреси Відповідача: на поштову адресу: 01021, м. Київ, вул .Інститутська, 16, кв. 4, а також на юридичну адресу: 01021, м. Київ, вул. М.Грушевського, 28/2, н-п № 43, зазначену в його реєстраційних документах та Довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців, виданої станом на 25.10.2007.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців»передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо такі відомості, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи з повідомленням причин своєї неявки від відповідача не надходило.

За таких обставин, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 16.10.2007 оголошувалась перерва до 25.10.2007.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали векселів, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

01.06.2004 Відповідач емітував на користь Позивача чотири простих векселі: № 03 номінальною вартістю 200 000 грн.; № 04 номінальною вартістю 200 000 грн.; № 05 номінальною вартістю 100 000 грн. та № 06 номінальною вартістю 44 824 грн., кожний із терміном платежу «не раніше 30.12.2004». Всього векселів видано на суму 544 824 грн.

11.05.2005 Позивач пред’явив Відповідачу претензію № 09/807 від 29.04.2005, в якій, зокрема, ставилася вимога про перерахування на рахунок Позивача суми боргу за вищевказаними простими векселями. До вказаної претензії були додані копії простих векселів, та зазначена адреса де знаходяться їх оригінали. Факт пред’явлення (вручення) Відповідачу зазначеної претензії 11.05.2005 підтверджується наявним у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, Відповідач відповіді на зазначену претензію не надав, а оплату простих векселів не здійснив.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу»(чинного на момент емітування вказаних векселів) вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Згідно з статтею 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (запроваджений Конвенцією, підписаною 07.06.1930) (далі –Уніфікований закон) до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема строку платежу (статті 33 - 37) та позовної давності (статті 70 і 71).

Статтею 34 Уніфікованого закону передбачено, що переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами. Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

Оскільки вексельним законодавством не передбачено порядку пред’явлення векселя до оплати, то пред’явлення претензії № 09/807 від 29.04.2005 із копіями простих векселів необхідно розглядати як пред’явлення векселів до оплати.

Таким чином, Позивач у межах вказаного строку пред’явив Відповідачу спірні прості векселі до платежу, проте останній їх у встановлений строк не оплатив.

Станом на момент розгляду справи заборгованість за простими векселями у сумі 544 824 грн. Відповідачем сплачена не була.

Відповідно до абзацу 1 статті 78 Уніфікованого закону векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем.

Згідно з абзацом 1 статті 70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Відтак, позов було пред’явлено Позивачем у межах встановленого строку давності.

Згідно з статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов’язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин справи, позов підлягає задоволенню у межах уточнених позовних вимог.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефіка»(01021, м. Київ, вул. М.Грушевського, 28/2, н-п № 43, ідентифікаційний код 21521950, р/р 0001 в АТ «Укрінбанк», МФО 321024, а у випадку відсутності коштів з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»(54002, Каботажний узвіз, 18, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 30083966, р/р у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 326182) 544 824 (п’ятсот сорок чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) грн. вексельного боргу, а також 5 448 (п’ять тисяч чотириста сорок вісім) грн. 24 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя
Сташків Р.Б.