ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11.09.07                                                                                           Справа№ 24/113А

За позовом: Прокурора Франківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Львів

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Княгиня”, м. Львів

Про стягнення 8 645,45 грн.

Суддя Хабіб М.І.

Секретар Савченко Ю.А.

Представники:

Прокурор –Захарко А.Є. –пом прокурора

Від позивача –Каменецька Н.В. –нач. відділу

Від відповідача –Тітко О.С.-  представник

В судовому засіданні 11.09.2007р згідно із п.3 ст.160 КАС України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суть спору: Позов заявлено про стягнення 8 645,45грн.  санкцій   за  2 нестворених робочих місця для працевлаштування інвалідів в 2006р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2006році  норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становив 2  робочих місця, фактично в 2006році  норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів не був виконаний, оскільки інвалідами зайнято 0 робочих місць.. За невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів позивач просить стягнути з відповідача  на підставі ст.20 Закону України „ Про основи соціальної захищеності інваліді в Україні” штрафну санкцію в сумі  8 645,45грн.

Відповідач подав  відзив, в якому проти позову заперечує, мотивуючи свої заперечення, зокрема, тим, що   відповідач є платником єдиного податку і згідно із Указом Президента України „ Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва”,  не є платником  внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів, тому  не є платником санкцій за нестворення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Крім того, відповідач стверджує, що сума санкцій визначена неправильно, оскільки не врахований 1 інвалід, який працював у 2006р.

В судовому засіданні 21.08.2007р. оголошувалась перерва до 11.09.2007р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до звіту  про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік форми №10 -ПІ, поданого відповідачем позивачеві 15.01.2007р., середньооблікова кількість штатних працівників становить 44 чол.( рядок 01), з них середньооблікова кількість інвалідів -1 чол. ( рядок 02), норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів -1. Середня річна зарплата на підприємстві становить 4322,72 грн.

Згідно із поданою суду довідкою МСЕК сер. ЛВА-1 № 119001 від 03.07.2001р, Бондар Богдані Ілінічні встановлено безтерміново 2 групу інвалідності. Трудовою книжкою Бондар Б.І. підтверджено, що з 01.12.1992р. по даний час вона працює касиром у товаристві відповідача.

Дослідивши всі обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані докази, суд  дійшов висновку, що позовні вимоги    підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

В силу ст.19 Закону України „ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875 ( далі –Закон № 875), норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів установлюється у розмірі 4% від середньооблікової чисельності штатних працівників, а якщо працює від 8 до 25 працівників осіб –у кількості 1 робочого місця.

Згідно із Інструкцією щодо заповнення форми № 10-ПІ поштова-річна „Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів”, затв. наказом Мінпраці України від 29.04.2004р. № 338, зареєст. В Мінюсті України 30.12.2004р. за № 1671/10270,  у рядку 02 відображається середньооблікова кількість штатних працівників за рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність( п.3.2).

Пунктом 3.4 цієї Інструкції встановлено, що дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу( рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким встановлена інвалідність( рядок 02), та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях ( рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого ( якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення).

Отже, для відповідача норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2006р становив 2 робочих місця ( 44х 4% = 1,76), тому у звіті форми №10-ПІ за 2006рік в рядку 03 невірно вказана чисельність інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях –1 чол.

Матеріалами справи підтверджено, що фактично в 2006р у відповідача працював 1 інвалід

Згідно із ст. 20 Закону, підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, сплачують  відповідним  відділенням Фонду  санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

На підставі викладеного суд вважає, що до задоволення підлягає штрафна санкція  за нестворення 1( одного) робочого місця для працевлаштування інвалідів в розмірі 4 322,72 грн.

На думку суду, не заслуговують на увагу доводи відповідача, що у зв”язку з тим, що він є платником єдиного податку, тому не є платником санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Вимоги Закону України„ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” про встановлення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та покладення обов”язку щодо виконання цього нормативу, а також щодо сплати санкцій у разі невиконання нормативу поширюються на всі підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, незалежно від форми власності та господарювання, а також незалежно від системи оподаткування, обраній підприємством, установою, організацією. Названий Закон є спеціальною нормою права, яка визначає основи соціальної захищеності інвалідів, Законом чітко врегульовані правовідносини, що є предметом даного спору, тому суд вважає безпідставним  посилання відповідача на Указ Президента України „ Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва”.

Судовий збір покладається на відповідача у розмірі, встановленому п. 3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України.

Керуючись ст.ст. 49, 51, 60, 61, 94, 122-124, 127, 130, 138, 139, 140, 143, 150-154, 158-163, п. п.3,6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити  частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Княгиня”, ідент. код. 19164388,  адреса: м. Львів, вул.. Наукова,64а на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, ідент. код 13817458, адреса: м. Львів, пл.Маланюка,6, - 4 322,72 грн. санкцій.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Княгиня”, ідент. код. 19164388,  адреса: м. Львів, вул.. Наукова,64а  в доход державного бюджету 43,22 грн. судового збору.

3.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Виконавчі листи видати після набрання постановою законної сили.

Постанова набирає сили у строки, встановлені ст.254 КАС України, і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя