ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2007                                                                                   Справа № 34/277-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів  :

головуючого                                          Логвиненко А.О. (доповідач)

суддів:                                                Чус О.В., Павловського П.П.

при секретарі судового засідання       Мацекос І.М.

з участю прокурора                              Кріпак Н.В.

та представників сторін :

позивача –Корнилов А.А.

від відповідача-1:  Максименко С.М.

розглянувши апеляційну товариства з обмеженою відповідальністю “Спортивно-оздоровчий центр “Зарад’є” на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  19.12.2006р. у справі

за позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю “Спортивно-оздоровчий центр “Зарад’є”, м. Дніпропетровськ

до  відповідача-1 Дніпропетровської міської ради

відповідача-2 Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради

про визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

31.08.2006р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю “Спортивно-оздоровчий центр “Зарад’є” (далі ТОВ “Зарад’є”) про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, що розташовано за адресою : м. Дніпропетровськ, Набережна Перемоги,3а. Свої вимоги позивач мотивував тим, що на території, яку ТОВ “Зарад’є” отримало від міської ради у постійне користування для обслуговування водноспортивної бази було, збудовано адміністративно-побутовий корпус, право власності на який позивач оформив у 1998р. Крім того, на цій же території самовільно було збудовано у 2003р. адміністративну будівлю, на яку позивач просив визнати право власності, оскільки це не порушує прав та інтересів інших осіб.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги (а.с.98).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2006р. позов задоволено. Зазначене рішення в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалось, в зв’язку з чим, у відповідності до ст.85 ГПК України, воно набрало законної сили.

12.12.2006р. до господарського суду надійшло подання заступника прокурора Дніпропетровської області про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Свої вимоги прокурор обґрунтував тим, що він вступає в справу шляхом подання зазначеної заяви. Нововиявленими обставинами прокурор вважає наступне :

- спірний об’єкт було збудовано позивачем самовільно;

- всупереч вимогам ст.60,61 Земельного кодексу України, ст.89 Водного Кодексу України будівництво здійснено в прибережній захисній смузі, яка є природоохоронною територією та на відстані шість метрів від урізу води;

- будівництво не було передбачено генеральним планом забудови м. Дніпропетровська;

- земельну ділянку позивачу надано виключно для благоустрою та прибирання території.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2006р. подання прокурора задоволено, рішення від 12.10.2006р. скасовано, в позові ТОВ “Зарад’є” відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ТОВ “Зарад’є” звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати, та відмовити в задоволенні подання прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами. При цьому апелянт зазначив, що прокурором не наведено жодної обставини, яку можна визнати нововиявленою та такою, що не досліджувалось під час першого розгляду справи. Прокурор звернувся з поданням поза межами своїх повноважень. Крім того, перегляд відбувся у відсутність позивача, якого не було повідомлено про час та місце розгляду справи.

У своїх відзивах відповідачі зазначили, що рішення суду від 19.12.2006р. є законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора і представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши у відповідності до ст. 101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення у повному обсязі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав :

Відповідно до ч1 ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційне, касаційне подання, подання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб. При цьому, згідно зі ст.2 ГПК України, прокурор повинен визначити, з посиланням на законодавство, в чому саме полягає порушення інтересів держави та обґрунтувати необхідність їх захисту, а також вказати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Про можливість вступу прокурора у процес виключно на цих засадах зазначено у рішенні Конституційного суду України від 8.04.1999р. по справі N1-1/99 та в Роз’ясненнях Вищого господарського суду України від 22.05.2002р. N04-5/570 “Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам”. В той же час, в поданні прокурора про перегляд рішення ці вимоги закону не виконано. Обмежившись посиланням на те, що прокуратура, у встановлених законом випадках, може здійснювати представництво інтересів держави в суді, прокурор не визначив, з посиланням на законодавство, в чому саме полягає порушення інтересів держави, не обґрунтував необхідність захисту цих інтересів, а також не вказав орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не скористався своїм правом та не запропонував прокурору усунути вказані недоліки, в той час, як з урахуванням специфіки апеляційного перегляду справи, уточнення вимог сторони судового процесу під час розгляду апеляційної скарги неможливо.

Крім того, обставини, на які послався прокурор у своєму поданні, не є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України з огляду на таке.

В п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України 31 від 27.02.1981р. “Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили” зазначено, що як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд. Не можуть бути визнані нововиявленими такі обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у праві, у своїх поясненнях або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального законодавства, щодо всебічного, повного та об’єктивного з’ясування обставин справи.

В той же час, всі обставини, на які посилається прокурора у своєму поданні були відомі сторонам та суду, досліджувались під час розгляду справи в суді першої інстанції або повинні були досліджуватися при належному виконанні судом вимог ч1 ст.47, ст.38,43 ГПК України.

Так, про те, що спірний об’єкт самовільно збудовано позивачем на земельній ділянці, яку було виділено для благоустрою та прибирання території, зазначалось у тексті позовної заяви та відображено у мотивувальній частині рішення суду від 12.10.2006р.

Про знаходження земельної ділянки, на якій побудовано спірний об’єкт, в межах земель водного фонду, зазначено у залученому до справи рішенні виконкому Дніпропетровської міськради від 19.07.1999р. (а.с.34), а те що вказаний об’єкт збудовано безпосередньо до берегової лінії р. Дніпр відображено на плані земельної ділянки та будівельній документації, яку надав суду позивач (а.с.58, 75-76).

В порушення вимог ст.33 ГПК України, прокурор не надав жодного доказу в підтвердження своєї заяви про те, що будівництво спірного об’єкту не було передбачено генеральним планом забудови м. Дніпропетровська та про те, що таким планом взагалі врегульовано питання забудови ділянки, яку виділено у постійне користування позивачу. Крім того, дії відповідачів, які не надали суду ніяких заперечень проти заявленого позову, погодились із прийнятим судом рішенням, фактично свідчать про те, що вони визнали позовні вимоги та погодились з діями позивача, який здійснив добудову існуючої водноспортивної бази.

Всім наведеним у поданні прокурора обставинам суд першої інстанції, у відповідності до приписів ст.38,43 ГПК України, повинен був дати оцінку під час розгляду справи та при прийнятті рішення від 12.10.2006р. В той же час, невиконання господарським судом вимог закону щодо неповноти з’ясування обставин, може бути виправлено, відповідно до ст.104, 11010 ГПК України, виключно в межах апеляційного або касаційного перегляду справи.

Таким чином, звернувшись до суду з поданням про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, без додержання приписів ст. 2,29 ГПК України, та фактично пославшись на те, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку обставинам справи та неповно їх з’ясував, прокурор обрав непередбачений законом спосіб захисту інтересів держави, що унеможливлює задоволення подання.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що рішення суду повинно бути скасовано на підставі п.4 ч1 ст.104 ГПК України через неправильне застосування судом норм процесуального права, а в задоволенні подання прокурора повинно бути відмовлено.

Керуючись ст. 101, 103 –105 ГПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Спортивно-оздоровчий центр “Зарад’є” задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2006р. скасувати.

Відмовити в задоволенні подання заступника прокурора Дніпропетровської області про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2006р. за нововиявленими обставинами.

Головуючий                                                                                                   А.О. Логвиненко

Суддя                                                                                                            О.В. Чус

Суддя                                                                                                            П.П. Павловський

Постанову оформлено у відповідності

до вимог ст.84 ГПК України 3.02.2007р.