ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  36/71

04.06.07

За позовом              Закритого акціонерного товариства «Київміськоформлення»

До                     Комунального підприємства «Київдорсерівс»

Про                         припинення дій, що порушують право власності

Суддя    Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача            Шмарьов Ю.О. - по довіреності  № б/н від 18.12.2006р.

Від відповідача       Гузенко І.П. –по довіреності № 6/1039 від 26.06.2006р.

В засіданні приймали участь

В судовому засіданні з 16.05.2007 р. до 04.06.2007 р. відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Київміськоформлення» по зобов’язання Комунального підприємства «Київдорсерівс»звільнити зайняті ним приміщення та повернути їх Закритому акціонерному товариству «Київміськоформлення»  у місячний термін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  відповідач    безпідставно займає спірні приміщення, оскільки договір суборенди втратив чинність 18.09.2006 року.

Представник відповідача в судовому засіданні та наданому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що  з моменту викупу цілісного майнового комплексу відповідач перестав бути суборендарем та фактично набув статусу орендаря. Продовжуючи користуватись спірним майном та вносячи оренду плату відповідач набув статуту орендаря, а договір суборенди став договором оренди. Відповідно до ч.1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов’язки наймодавця, тобто після приватизації об’єкту оренди договір залишився чинним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2005 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Закритим акціонерним товариством «Київміськоформлення»(далі-позивач) було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Київміськоформлення»№ 1/1.

На підставі рішення Київської міської ради від 26.05.2005 р. № 418/2994 позивач отримав в строкове платне користування цілісний майновий комплекс комунального підприємства «Київміськоформлення»за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56.

Факт отримання позивачем  цілісного майнового комплексу підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна від 01.09.2005 р.

Пунктом 6.2. договору № 1/1 передбачено, що за згодою орендодавця  орендар має право передавати окремі об’єкти оренди в суборенду.

Термін дії договору оренди сторони обумовили строком на 5 років, з 01.09.2005 р. до 01.09.2010 р.

Проте п.10.7 договору встановлено, що чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено, приватизації підприємства за участю орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Київміськоформлення»(далі-позивач) та Комунальним підприємством «Київдорсерівс»(далі-відповідач) було укладено договір суборенди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 1.

Відповідно до умов даного договору позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нежилі приміщення  загальною площею 1751, 8 кв.м., в тому числі корпус № 4-137, 0 кв.м., корпус № 6-1169, 4 кв.м., корпус № 9-355, 4 кв.м., корпус № 12-90, 0 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56, що знаходяться на балансі орендодавця, тобто позивача. (п.1.1).

Строк дії сторони обумовили на 364 календарні дні, починаючи з 21 січня 2006 року включно. (п.10.1).

Пунктом 2.2. договору суборенди встановлено, що передача майна в суборенду не тягне за собою виникнення в суборендаря, тобто відповідача права власності на це майно. Він користується ним протягом строку суборенди, але не довше строку оренди.

Проте необхідно звернути увагу на те, що п. 10.7 договору суборенди передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено, приватизації майна, загибелі майна.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно рішення про приватизацію ЦМК КП «Київміськоформлення»(проспект Повітрофлотський, 56), затвердженого наказом регіонального відділення Фонду державного  майна України по м. Києву № 134 від 31.03.2006 р. відповідно до Закону України «Про приватизацію майна невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», рішення Київської міської ради від 02.02.2006 р. № 20/3111 «Про внесення змін до рішень Київради від 12.02.04 № 36/1246 та 18.03.04 № 100/1310 з питань приватизації» та згідно з зареєстрованою заявою про приватизацію № 001185/30 від 31.03.2006 р. здійснено приватизацію за Закритим акціонерним товариством «Київміськоформлення»на цілісний майновий комплекс Комунального підприємства «Київміськоформлення», що знаходиться на балансі і орендується Закритим акціонерним товариством «Київміськоформлення» за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56.

На виконання вищезгаданого наказу 07 червня 2006 р. між Регіональним  відділенням Фонду державного  майна України по м. Києву та позивачем укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу комунальної власності шляхом викупу № 1118.

Відповідно до умов даного договору Закрите акціонерне товариство «Київміськоформлення», тобто позивач  купив цілісний майновий комплекс Комунального підприємства «Київміськоформлення», який розташований за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56.

Умови договору купівлі-продажу  встановлюють, що об’єкт включає всі його активи і пасиви та комплекс будівель загальною площею 11365, 6 за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56 (літери А, Б, В, Е, Г, Д, Н, О, З, Л, М, И)  згідно з матеріалами інвентаризації, за результатами  якої складений зведений акт інвентаризації майна, який затверджений начальником Регіонального відділення Фонду державного  майна України по м. Києву 20.04.2006 р.

Відповідно до п.1.3. даного договору право володіння, користування і розпорядження об’єктом приватизації (право власності) переходить до покупця, тобто позивача з моменту сплати повної ціни придбаного об’єкта приватизації.

З долученої до матеріалів позовної заяви  копії виписки з банку вбачається про повне виконання умов договору купівлі-продажу позивачем щодо оплати за   придбаний об’єкт приватизації.

Крім того, реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна № 027554 від 18.10.2006 р. підтверджується право власності позивача на комплекс будівель загальною площею 11365, 6 кв.м., що знаходиться за адресою:  м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56.

Оцінюючи подані позивачем  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищезгадану норму статті, позивач, набувши право власності на законних підставах на цілісний майновий комплекс, який розташований за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56 - 07 вересня 2006 р. звернувся до відповідача з листом № 178 про припинення договору суборенди з 18.09.2006 р.

Відповідач належних доказів звільнення або  правомірності користування спірним приміщенням суду не надав.

В силу ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України   зміст  договору  становлять  умови (пункти),  визначені на розсуд сторін і погоджені ними,  та  умови,  які  є  обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1  п. 1 ст. 12 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлено загальне правило для укладених договорів –досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 Цивільного кодексу України встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи ту обставину, що сторони досягли згоди при укладанні договору, а умовами договору суборенди, зокрема  п. 10.7 передбачено, що  чинність цього договору припиняється внаслідок приватизації майна, суд приходить до висновку, що відповідач без законних на те підстав використовує  нежилі приміщення  загальною площею 1751, 8 кв.м., в тому числі корпус № 4-137, 0 кв.м., корпус № 6-1169, 4 кв.м., корпус № 9-355, 4 кв.м., корпус № 12-90, 0 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56, оскільки договір суборенди припинив свою дію після приватизації майнового комплексу .

Зважаючи на вищевказане, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати  понесені позивачем по сплаті державного мита та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача в сумі 85 грн. 00 коп. та 118 грн.  відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, та керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України,  суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов’язати Комунальне підприємство «Київдорсерівс»(03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56; ) звільнити зайняті ним приміщення та повернути їх Закритому акціонерному товариству «Київміськоформлення»  (03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56; ) у місячний термін.

Стягнути з Комунального підприємства «Київдорсерівс»(03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56; ) на користь Закритого акціонерного товариства «Київміськоформлення»  (03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 56; ) 85, 00 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття

Суддя                                                                                                        Трофименко Т.Ю.