ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" квітня 2007 р.
Справа № 12/1330

Розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Веком” м. Харків

до Закритого акціонерного товариства „Славутський склозавод” м. Славута

про стягнення 9398грн. 48коп.

Суддя Шпак В.О.

Представники сторін

Позивача:      Беспалов Д.А. –за дорученням №20 від 28.03.2007р.

Відповідача:  не з’явився

Рішення приймається 25.04.2007р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Веком” м. Харків звернулось з позовом до Закритого акціонерного товариства „Славутський склозавод” м. Славута про стягнення 9398грн. 48коп.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду на виконання робіт №37 від 11.04.2006р., укладеного між сторонами, щодо розрахунку за виконані роботи.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з вдповідача 8000 грн. основного боргу, 678 грн. 14 коп.  пені та 720 грн. 34 коп. нарахувань за встановленим індексом інфляції.

16.03.2007р. до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову, в якому він просить накласти арешт на грошові кошти, які належать відповідачу в межах розміру позовних вимог.

В задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно відмовити, оскільки позивачем не подано належних доказів, що невжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, повноважного представника для у часті у судове засідання не направив та не заперечив проти позовних вимог, що не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

11.04.2006р. між ЗАТ „Славутський склозавод” (замовник) та ТОВ „Веком” (підрядник) укладено договір №37 підряду на виконання робіт.

Відповідно до умов даного договору (п.1.1, п.2.1, п.3.1, п.3.3 ) підрядник зобов’язується виконати за завданням замовника, з використанням свого обладнання та частково своїх матеріалів, роботи з ремонту та обезпиленню бетонної підлоги в приміщенні складу загальною площею 400кв.м, а замовник зобов’язується прийняти та оплати таку роботу. Вартість договору складає 16000грн. Оплата згідно даного договору здійснюється на умовах предоплати 8000грн. Решта грошових коштів (8000грн.)  замовник зобов’язується сплатити не пізніше 3-х банківських днів з моменту підписання форми №2. Підрядник зобов’язаний своїми силами та засобами виконати всі роботи в обсязі та строки, передбачені даним договором та здати роботи замовнику.

На виконання умов даного договору, позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 16000грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних робіт, актом прийоми виконаних підрядних робіт.

08.12.2006р. позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату 8000грн. заборгованості.

Відповідач листом №669 від 15.12.2006р. повідомив позивача, що визнає заборгованість в сумі 8000грн. Не має можливості проплатити борг в зв’язку з скрутним фінансовим становищем підприємства. Зобов’язався погасити борг до 01.02.2007р.

Позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином. Відповідач умов договору належним чином та в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього станом на 08.12.2006р. виник перед позивачем борг в сумі 8000грн.

На момент прийняття рішення по справі в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку.

Пунктом 6.1 договору від 11.04.2006р. передбачено, що за порушення сторонами строків виконання зобов’язань по даному договору винна сторона виплачує іншій стороні неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожний день прострочки.

Відповідно, позивачем нараховано 678грн. 14коп. пені за період з 22.08.2006р. по 19.02.2007р.

З посиланням на ст.625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано 720грн. 34коп. різниці від встановленого індексу інфляції за період з липня 2006р. по січень 2007р.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГКУ).

У відповідності із ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із вищенаведеного, позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Веком” м. Харків до Закритого акціонерного товариства „Славутський склозавод” м. Славута про стягнення 9398грн. 48коп. є обґрунтованим, підтвердженим матеріалами справи і належними доказами та підлягає задоволенню.

У відповідності із ст. 49 ГПК України судові витрати у справі належить покласти на відповідача.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд –

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Веком” м. Харків до Закритого акціонерного товариства „Славутський склозавод” м. Славута про стягнення 9398грн. 48коп. задоволити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Славутський склозавод” м. Славута, вул. Кірова, 68 (р/р 629 в ХФ відділення Приватбанку м. Славута, МФО 315405, код 00293522) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Веком” м. Харків, вул. Кривомазовська, буд.8, кв.107 (р/р 0273 в АТ „Факторіал-банк” м. Харкова, МФО 351715, код 315405) –8000грн. (вісім тисяч гривень) заборгованості, 678грн. 14коп. (шістсот сімдесят вісім гривень 14коп.) пені, 720грн. 34коп. (сімсот двадцять гривень 34коп.) різниці від встановленого індексу інфляції, 102грн. (сто дві гривні) витрат по оплаті державного мита, 118грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Суддя                                                                      В.О. Шпак

Віддруковано в 3примірниках:

До справи; 2- Позивачу; 3- Відповідачу.