ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 2-21/2342-2006 (2-6/16053-05)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Перепічая В.С. ( головуючого ),

Вовка І.В.,
Стратієнко Л.В.

розглянувши  у     відкритому  судовому засіданні  в м. Києві  касаційну  скаргу
Селянського фермерського господарства "Руно"

на  постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.07.2007 року

у справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Надія"

до
Селянського фермерського господарства "Руно"

про
визнання недійсним векселя та виконавчого напису

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2005 року позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним векселя №78  номінальною  вартістю                  103 334,69  грн. та виконавчого напису  нотаріуса №1184 від  19.10. 2005 року в  зв’язку з відсутністю  в нього  заборгованості на час  видачі спірного векселя перед відповідачем.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.04.2007 року позов задоволено частково та  визнано  недійсним  спірний  вексель, а  провадження  в справі  в частині  позову  про  визнання  недійсним  виконавчого  напису нотаріуса припинено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.07.2007 року зазначене рішення суду першої інстанції  залишено  без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судом порушено вимоги  закону, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та в позові  відмовити.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Дослідивши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем  16.06.2005 року  було  видано відповідачу  простий  вексель №78  номінальною  вартістю  103 334,69  грн. зі строком платежу 12.10.2005 року.

12.10.2005 року зазначений  вексель  пред’явлено до оплати через державного нотаріуса  Красноперекопської районної нотаріальної контори, яким  19.10.2005 року було  здійснено  виконавчий  напис №1184 про стягнення  на підставі протесту векселя про неоплату з ВАТ "Надія"  на користь  СФГ "Руно"   103 334,69 грн. за векселем і  2 379,49 грн. витрат, зв’язаних з опротестуванням векселя.

Зазначені  нотаріальні дії позивачем  не було оскаржено, тому 20.10.2005 року  ВДВС  Красноперекопського РУЮ на підставі заяви СФГ "Руно" і  виконавчого  напису нотаріуса від 19.10.2005 року відкрив  виконавче провадження  №10522/05 та здійснює дії  щодо стягнення  вищевказаних сум.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про визнання недійсним векселя та виконавчого напису  нотаріуса в  зв’язку з відсутністю  в нього  заборгованості на час  видачі спірного векселя перед відповідачем.

Статтею 21 Закону України "Про цінні папери і фондову біржу"  вексель визначено цінним папером, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до ст.21 Закону України “Про цінні папери і фондову біржу”  та ст.75 Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, що діяли на дату емітування спірного векселя, встановлено обов’язкові реквізити простого векселя, якими є

1) найменування “ простий вексель”;

2) безумовне зобов’язання сплатити визначену суму грошей;

3) зазначення  строку платежу;

4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;

6) зазначення дати і місця складання простого векселя;

7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

За вимогами ч.1 ст.76  Уніфікованого закону документ, у якому відсутній будь-який з вказаних реквізитів, не має сили простого векселя за винятком випадків, зазначених у частинах другій-четвертій цієї статті.

Отже, відсутність у документі реквізитів, що є обов’язковими для змісту векселя за законом, може бути підставою визнання його таким, що не має вексельної сили.

Проте, суд на зазначені вимоги закону уваги не звернув і, виходячи з них, вказані обставини не дослідив.

До того ж, судом не було належним чином з’ясовано питання про те, чи може бути безтоварність векселя законною підставою для визнання його таким, що не має вексельної сили за дефектом форми.

Таким чином, судом не встановлено дефекту форми векселя, а будь-яких інших підстав, які б позбавляли його вексельної сили, законодавством не передбачено.

Отже, суд визнав вексель таким, що не має вексельної сили, виходячи з обставин, з якими закон не пов’язує настання такого правового наслідку.

У той же час, припинивши провадження в частині  вимог про визнання недійсним виконавчого напису  нотаріуса  на підставі п.1 ст.80 ГПК України  у зв’язку з  тим, що ці вимоги не підлягають  розгляду  у господарському суді, місцевий господарський суд, з яким погодився й  суд апеляційної інстанції, не звернув уваги на вимоги ч.3 ст.15 ГПК України в чинній  на час вирішення  спору редакції, згідно якої справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду  необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Селянського фермерського господарства "Руно" задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.07.2007 року та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.04.2007 року скасувати, і справу №  2-21/2342-2006 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий  суддя                                                                    В. Перепічай

Судді                                                                                                     І. Вовк

Л. Стратієнко