Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2007 р.
Справа № 16/384-07

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Шепітько І.І.,
судді Сіверіна В.І., судді Фоміної В.О.

при
секретарі Саутенко К.О.

за
участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_2дов.
в матеріалах справи,

відповідача -Клименко
Ю.М. дов. №60/05-26 від 27.01. 2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача вх. №
3001С/1-10 на рішення господарського суду Сумської області від 06.09.07
по справі № 16/384-07

за позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до  Сумської міської ради, м. Суми

про
визнання права власності  та спонукання
виконати певні дії

встановила:

Рішенням господарського суду Сумської області від 06.09.07 по
справі № 16/384-07 (суддя Моїсеєнко В.М.) задоволено позовні вимоги позивача -
визнано за приватним підприємцем  ОСОБА_1
право власності  на об'єкти нерухомого
майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а саме: виробниче приміщення для
технічного обслуговування автотранспорту, позначене на схематичному платі
технічного паспорту літерою “А-П” загальною площею 591, 2 кв.м. Вказаним
рішенням виключено КП “Сумське міське бюро технічної інвентаризації” із числа
третіх осіб по справі.

Відповідач з рішенням
місцевого господарського суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та
процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Позивач  відзив на апеляційну скаргу не надав, в
судовому засіданні просив суд рішення господарського суду Сумської області від
06.09.07 по справі № 16/384-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення, мотивуючи тим, що вказане рішення є
законним та обґрунтованим.

Дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування
місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів  встановила наступне.

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з
позовом, в якому просив суд
визнати  за ним право власності на
об'єкт  нерухомості , а саме: виробниче
приміщення для технічного обслуговування автотранспорту, позначене на
схематичному плані технічного паспорту літерою “А-П”, загальною площею 591,2
кв.м, яке знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції
щодо задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2003 р. між позивачем та
Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою “Дельф”, м.
Суми  був укладений договір
купівлі-продажу  нежитлових приміщень, а
саме:  контора під літерою
“А-1”шлакобетон, обкладений плиткою загальною площею 65,1 кв., авто ваги під
літерою “А'1”, бесідка під літерою “Я”, прохідна під літерою “Ю” дощата,
битовка під літерою “Э” металева, засолочний цех “Ч1” цегляний загальною площею
891,9 кв.м. Зазначені приміщення
знаходяться в АДРЕСА_1. на земельній ділянці  належній Сумській міській раді.

20.03.2006р.  між позивачем  та Сумською міською радою був укладений
договір оренди земельної ділянки,
згідно з  умовами  якого позивачу була надана в оренду земельна
ділянка  під розміщення  виробничих приміщень. На орендованій ділянці
позивачем  без належного дозволу  самочинно збудоване виробниче  приміщення для технічного  обслуговування автотранспорту, позначене на
схематичному плані літерою “А-П” загальною площею 591,2 кв.м., що
підтверджується технічним паспортом, розробленим КП “Сумське міське бюро
технічної  інвентаризації”.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України  власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України, право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону
або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 376 ЦК України
зазначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці,
що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до п.2 ч.3
ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

У ч. З ст.18 Закону
України „Про основи містобудування" зазначено, що закінчені будівництвом
об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством
порядку об'єктів забороняється.

"Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
22.09.2004р. № 1243 передбачено затвердження акту державної приймальної комісії
органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю
комісію, та реєстрацію в інспекції державного архітектурно-будівельного
контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду
доказів затвердження акту державної приймальної комісії органом місцевого
самоврядування, яким є Сумська міська рада.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні
особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач не звертався до
відповідача для вирішення в установленому порядку питання оформлення права
власності на об"єкти самочинного будівництва, а відповідачем, в свою
чергу, не порушено ніяких прав та законних інтересів позивача, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі
викладеного судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду
Сумської області від 26.07.07 по справі № 9/384-07 прийняте при невірному
застосуванні норм матеріального права, в зв'язку з чим підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи
викладене та керуючись статтями 101, п.2 ст. 103, п. 4 статті 104, статтею
105  Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну  скаргу
відповідача задовольнити.

Рішення
господарського суду Сумської області від 06.09.07 по справі №16/384-07   скасувати та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь Сумської міської ради
(40030, м. Суми, м-н Незалежності,2 код 23823253) державне мито, сплачене
відповідачем при подачі апеляційної скарги в розмірі 42 грн. 50 коп.

Доручити
господарському суду  Сумської області
видати відповідний наказ.

Головуючий суддя
Шепітько І.І.

суддя
Сіверін В.І.

суддя
Фоміна В.О.

Постанову
підписано 23.11.2007 р.