ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 р.
№ 20/176д/07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів :
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю
“Видавничий будинок Мелітопольської міської друкарні”

на постанову
від 04.09.2007 року Запорізького апеляційного
господарського суду

у справі
№ 20/176д/07

господарського суду
Запорізької області

за позовом
ТОВ “Видавничий будинок Мелітопольської міської друкарні”

до
Мелітопольської міської ради

про
спонукання укласти договір купівлі-продажу

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
Тонкашов Ю.В. (довіреність від 19.11.2007р.);
Смирнов О.В. (довіреність від 19.11.2007р.)

від відповідача:
не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області (суддя Гандюкова Л.П.) від 21.05.2007 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Мойсеєнко Т.В., судді –Хуторной В.М., Юхименко О.В.) від 04.09.2007 року, у справі № 20/176д/07 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

В касаційній скарзі ТОВ “Видавничий будинок Мелітопольської міської друкарні” просить скасувати ухвалені по справі судові акти, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.7, 8 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, ст.ст.108, 1117 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу відповідач не надіслав.

Заслухавши пояснення на касаційну скаргу представників позивача, які підтримали викладені в ній доводи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

1.Позивач звернувся до суду з позовом про спонукання Мелітопольської міської ради на укладення з ТОВ “Видавничий будинок Мелітопольської міської друкарні” договору купівлі-продажу обладнання та частини комплексу будівель Мелітопольської міської друкарні за літерою А3-1, А4-1, А5-1, А6-2 по вул. К. Маркса, 21/23 в м. Мелітополі Запорізької області за вартістю 58 256,40 грн., згідно висновку про незалежну оцінку від 01.12.2004 року.

Зазначає, що 01.06.2003 року між ТОВ “Видавничий будинок Мелітопольської міської друкарні” та Мелітопольською міською радою був укладений договір оренди № 187 за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в термінове платне користування будівлі, споруди міської типографії, загальною площею 1 338,7 кв.м. та обладнання за адресою: м. Мелітополь, вул. К.Маркса, 21/23, які знаходяться в комунальній власності Мелітопольської міської ради, вартістю 273 900,00 грн. Майно згідно договору оренди здається з метою використання його під типографію.

Пунктом 10.1 названого договору сторони встановили, що договір укладений строком на п’ять років з 01.06.2003 року до 01.06.2008 року.

Майно орендоване за договором оренди № 187 від 01.06.2003 року було передане орендарю за актом приймання - передачі.

Рішенням тридцятої сесії Мелітопольської міської ради від 26.03.2004 року № 5/5 до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації у 2004 році було внесено частину комплексу будівель Мелітопольської міської друкарні за літерою АЗ-1, А4-1, А5-1. А6-2 по вул. К. Маркса, 21/23, що були передані позивачу в оренду.

07.10.2004 року Мелітопольською міською радою рішенням тридцять шостої сесії № 4/3 затверджено перелік об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації у 2004 році шляхом викупу, зокрема, згідно з додатком

№ 1 внесено і частину комплексу будівель Мелітопольської міської друкарні за літерою АЗ-1, А4-1, А5-1, А6-2 по вул. К. Маркса, 21/23 площею 329,4 кв.м. із вилученням майна з майнового комплексу та з присвоюванням окремої адреси.

Відповідно до ст.25 Закону України “Про оренду державною та комунального майна” приватизація об’єкта оренди здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Статтею 11 Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” (надалі –Закон № 2171- XI), передбачено продаж об’єкта приватизації шляхом викупу, зокрема, включеного до переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу.

За час користування вказаними приміщеннями позивачем було здійснено його поліпшення, а саме –виконані ремонтно-будівельні роботи по реконструкції та поліпшенню фізичного (технічного) стану орендованого нерухомого майна. Відповідно до акта державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об’єкту до експлуатації, затвердженого Мелітопольським виконкомом 26.05.2005 року за №1362, вказані будівлі прийняті до експлуатації.

Оскільки позивач має право на викуп вказаних приміщень як орендар об’єкту комунальної власності, що зробив поліпшення, відповідач безпідставно не бажає укласти з підприємством позивача договір купівлі-продажу.

2. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди виходили із того, що: по-перше, не було проведено відповідно до вимог ст.ст.8, 9 Закону № 2171-XII підготовку даних об’єктів малої приватизації до продажу та не визначено у порядку встановленому законом ціну вказаного об’єкту; по-друге, до переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, ніякого обладнання не включалося, а включено тільки частину комплексу будівель за літерою АЗ-1, Л4-1, А5-1, А6-2, тому вимоги позивача стосовно обладнання взагалі с безпідставними; по-третє, позивач з проектом договору купівлі-продажу спірного комунального майна до відповідача не звертався, що є порушенням приписів ст.ст.179, 181, ч.3 ст.184 ГК України, ст.84 ГПК України.

3. В касаційній скарзі позивач відзначає, що ним 20.07.2006 року подана відповідачу заява відповідно до ст.7 Закону № 2171- XII з потрібним переліком документів для розгляду питання про приватизацію об’єктів, тому посилання судів на необхідність звернення до відповідача з проектом договору купівлі-продажу комунального майна суперечить п.6 вищенаведеної правової норми.

В порушення ст.ст.7, 8 Закону № 2171- XII, відповідно до яких покупець зобов’язаний надати органу приватизації заяву з необхідним переліком документів, а орган приватизації повинен прийняти рішення, в якому або дати згоду на приватизацію, або мотивовано відмовити, відповідач ухилявся від прийняття рішення по заяві позивача, не надав ні згоди, ні незгоди, вимагав додаткових документів, тягнув час, ухилявся від укладення договору купівлі-продажу, що змусило позивача звернутися з даним позовом до суду.

4. Повністю погоджуючись з мотивами відмови в позові судами попередніх судових інстанцій, касаційна інстанція вважає хибними та такими, що не ґрунтуються на приписах закону, доводи касаційної скарги з огляду на таке.

Перелік документів, який позивач вважає вичерпним для подальшого укладення приватизаційного договору, подається, в силу ч.4 ст.7 Закону

№ 2171-XII, покупцем про включення підприємств до одного з двох переліків об’єктів: продаж на аукціоні, за конкурсом; викуп. Право такої ініціативи надано йому частиною 3 наведеної норми. З матеріалів справи вбачається, що до подання позивачем заяви відповідачу, а саме 26.03.2004 року, до переліку об’єктів комунальної власності, що підлягають приватизації у 2004 році шляхом викупу, включено частину комплексу будівель Мелітопольської міської друкарні за літерою АЗ-1, А4-1, А5-1, А6-2 по вул. К.Маркса, 21/23 площею 329,4 кв.м. із вилученням майна з майнового комплексу та з присвоюванням окремої адреси.

В Законі № 2171-XII відсутні норми, які б давали позивачу право звертатися до відповідача з позовом до суду про спонукання укласти приватизаційний договір. Разом з тим ч.2 ст.20 ГК України в якості шляху захисту інтересів суб’єктів господарювання передбачає установлення господарських правовідносин. Отже, в частині укладення приватизаційного договору на правовідносини сторін розповсюджується дія відповідних статей ЦК України та ГК України.

Законодавство України також передбачає в якості способу захисту права оскарження, визнання повністю або частково недійсними, рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, визнання дій цих органів неправомірними. При цьому, касаційна інстанція відзначає, що позивачем не доведено того, що відповідачем відмовлено йому в укладенні договору купівлі-продажу об’єкту приватизації.

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови Запорізького апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Видавничий будинок Мелітопольської міської друкарні” від 01.10.2007 року б/н на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 04.09.2007 року у справі № 20/176д/07 залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 04.09.2007 року у справі № 20/176д/07 –без змін.

Головуючий-суддя
К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос