ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 листопада 2007 р.

№ 12/30пд

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

за участю представників сторін
позивача  відповідача  розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце засідання
суду не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце засідання
суду  Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1

на  постанову

Донецького апеляційного
господарського суду

від

06.08.2007 року

у справі

№
12/30пд

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1

до

Учбово-курсового комбінату
Управління ЖКГ Донецької області Приватного підприємця ОСОБА_2 Товариства з
обмеженою відповідальністю "Саміра"

треті особи

Донецька обласна рада Регіональне
відділення Фонду державного майна України по Донецькій області
Управління  по питанням майна
комунальної власності виконавчого апарату обласної ради

про

визнання недійсними договорів
оренди та спонукання продовжити дію договору оренди

Доповідач: Гоголь Т.Г.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Донецької області з позовом до
Учбово-курсового комбінату Управління житлово-комунального господарства
Донецької області та Приватного підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору оренди нежитлового приміщення від 01.02.2005 року укладеного між
Учбово-курсовим комбінатом Управління житлово-комунального господарства
Донецької області та Приватним підприємцем ОСОБА_2 та спонукання Управління
житлово-комунального господарства Донецької області продовжити дію договору
оренди без номеру від 01.08.2000 року на умовах договору оренди № 01/32 ( крім
п.2.1.) із доданням до пункту 5.1. речення "Для чого орендодавець дає
відповідний дозвіл". В обґрунтування своїх позовних вимог позивач
зазначав, що договір оренди нежитлового приміщення від 01.02.2005 року є
нікчемним, так як укладений в порушення вимог частини 6 статті 7 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних підприємств", яка забороняє з
моменту прийняття рішення щодо приватизації, зокрема, передавати в оренду
майно.

Господарський суд Донецької області
рішенням від 18.04.2006 року в задоволенні позовних вимог відмовив, з
посиланням на те, що укладення договору оренди нежитлового приміщення від
01.02.2005року не суперечить нормам Закону України "Про приватизацію
невеликих державних під приємств"; відносно вказаного приміщення було
прийнято рішення щодо приватизації протягом 2003 - 2004 років, це і є підставою
для відмови в підписанні договору оренди згідно приписів Закону України "Про
оренду державного та комунального майна".

За касаційною скаргою Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, Вищий господарський суд України переглянув
рішення місцевого господарського суду і постановою від 06.07.2007 року залишив
рішення господарського суду Донецької області від 18.04.2006 року без змін, як
законне та обґрунтоване.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1звернулася до господарського суду Донецької області з заявою про
перегляд рішення від 18.04.2007 року за нововиявленими обставинами. Вказаними
обставинами скаржник вважав факт встановлення Донецьким апеляційним
господарським судом під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду у справі
№43/345пн наявності листів Учбово-курсового комбінату з повідомленням про намір
скористатися переважним правом на укладення договору оренди і кваліфікування
цих листів саме як нововиявлених обставин.

Господарський суд Донецької області
ухвалою від 19.06.2007 року (судді Склярук О.І., Донецьк О.Є, Плотніцький Б.Д.)
наведені в заяві підприємця підстави для перегляду рішення визнав такими, що не
можуть вважатись нововиявленими обставинами, рішення від 18.04.2007 року
залишив без змін та заяву суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Ухвалу
вмотивовано тим, що посилання позивача на листи Учбово-курсового комбінату від
29.05.2002 року за № 1/94-6 та від 19.07.2002 року за № 1/117-8 направлені на
адресу приватного підприємця ОСОБА_1, фактично є новими доказами по справі;
листи не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 112 Господарського
процесуального кодексу України, вони не підтверджують звернення позивача щодо
продовження дії договору оренди в розумінні саме статті 777 Цивільного кодексу
України, так як вказаними листами Учбово-курсовий комбінат лише повідомляв
позивача про сплив строку договору оренди від 01.08.2001 року; посилання в
листах, що це є відповіді на звернення Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 щодо продовження дії договору оренди відсутнє.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 06.08.2007 року (судді Величко Н.Л., Алєєва І.В.,
Волкова Р.В.) ухвала господарського суду Донецької області від 19.06.2007 року
залишена без змін з тих самих підстав.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1звернулася з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в
якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від
19.06.2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від
06.08.2007 року, ухвалити нове рішення, яким заяву про перегляд рішення за
ново- виявленими обставинами задовольнити, посилаючись на порушення
господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального
права, а саме статті 777 Цивільного кодексу України , статей 112, 113, 114 Господарського
процесуального кодексу України. Скаржник зазначає, що судами не було у повному
обсязі з'ясовано всі обставини справи, не доведені обставини, котрі суд визнав
встановленими, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачі та треті особи не
скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Гоголь
Т.Г., перевіривши наявні матеріали справи на предмет повноти їх встановлення в
рішеннях судів попередніх інстанцій, правильності застосування норм
матеріального та процесуального права, касаційна інстанція вважає, що касаційна
скарга  не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 112
Господарського процесуального кодексу України господарський суд може
переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими  обставинами, що мають
істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Пунктом 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.1981 року № 1 "Про практику перегляду
судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у
цивільних справах, що набрали законної сили" (зі змінами) роз'яснено, що
не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися
після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які
могли бути встановлені при виконанні судом вимог норм процесуального права.

З наведеного вбачається, що
необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час
розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи. Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути
належним чином засвідчені. Не можуть бути визнані нововиявленими нові
обставини, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення, а
також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх
поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні
судом вимог процесуального права. Разом з цим слід враховувати, що виникнення
нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни
або скасування судового рішення за правилами розділу XIII Господарського
процесуального кодексу України. Не можуть вважатися нововиявленими
обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані
сторонами.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності (позивач у справі)
в якості нововиявлених обставин зазначив
ті обставини, що він до закінчення строку дії договору оренди  від 01.08.2000 року повідомив Учбово-курсовий
комбінат Управління ЖКГ Донецької області про свій намір продовжити цей
договір. Доказом зазначених обставин, зокрема, є  листи комбінату від 29.05.2002 року №1/94-6
та від 19.07.2002 року № 1/117-8, в яких повідомляється про відмову в
продовженні вказаного договору оренди.

Досліджуючи вказані обставини  та оцінюючи подані заявником докази на їх
підтвердження, з урахуванням вимог вищенаведеного законодавства,  суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого
висновку про те, що заявникові було відомо про вищевказані документи під час
розгляду даної справі і ці документи є фактично новими доказами, тому
обставини, на які послався останній не є нововиявленими. А відтак, відмова  господарських судів в задоволенні заяви
скаржника щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами є правомірною.

З огляду на викладене, фактичні
обставини справи встановлено господарськими судами попередніх інстанцій  на основі повного і об'єктивного дослідження
поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана
правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і
процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваних судових актів
відсутні.

З
огляду  на  зазначене, керуючись статтями  108,
1115 ,  1117
, 1119,  11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий  господарський
суд  України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду
Донецької області від 19.06.2007 року та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 06.08.2007 року у справі №12/30пд залишити без змін.

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Головуючий        суддя
Т. Добролюбова

Судді
Т. Гоголь

В. Швець