ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19.10.2007р.
м.Київ
№ 32/537

За позовом   Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва

до                   Субєкта підприємницької діяльності –фізичної особи

Родіна Вячеслава Михайловича

про                стягнення 119 000,00 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Секретар судового засідання Ковальчук О.В.

Представники:

Від позивача:       Шкоропад О.В. –гол. держ.под.інсп.

Від відповідача:   Кобилецький В.В. –предст.

Обставини справи :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 119 000,00 грн. фінансових санкцій, застосованих до відповідача податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Солом’янському районі м. Києва від 09.07.2003 №106-2611/1 за надання послуг у сфері грального бізнесу без придбання відповідного торгового патенту

Відповідач заперечень проти позову не надав, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2003 ДПІ у Солом’янському районі м. Києва проведено позапланову документальну перевірку відповідача з питань правильності застосування спрощеної системи оподаткування та своєчасності сплати податків до бюджету, про що складено акт перевірки № 26/26-08/02-01/.

Перевіркою встановлено, що відповідач знаходився на спрощеній системі оподаткування, був платником єдиного податку, здійснював діяльність у сфері грального бізнесу, однак, в порушення ст. 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», торговий патент на право здійснення діяльності у сфері грального бізнесу не отримував, вартість торгового патенту не сплатив.

На підставі вказаного акта податковим повідомленням –рішенням ДПІ у Солом’янському районі м. Києва від 09.07.2003 №106-2611/1 за здійснення операцій без одержання відповідного торгового патенту до відповідача застосовано фінансові санкції на суму 119 000,00 грн. у подвійному розмірі торгового патенту.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом’янському районі м. Києва від 09.07.2003 №106-2611/1 оскаржено відповідачем у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2003 у справі №28/510, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2004, в задоволенні позову про визнання вказаного податкового повідомлення - рішення відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2004 рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2003 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2004 у справі №28/510 скасовано, а справу передано до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

В ході нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2004 у справі №28/510-11/50 в задоволенні позовних вимог Родіна В.М. про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом’янському районі м. Києва від 09.07.2003 №106-2611/1 відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2005 рішення Господарського  суду міста Києва від 29.10.2004 у справі №28/510-11/50 в частині відмови в позові щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом’янському районі м. Києва від 09.07.2003 №106-2611/1 в частині визначення штрафної (фінансової) санкції, застосованої на підставі  ч.1 ст.5, ч.1 ст.8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», як податкового зобов’язання із можливістю застосування наслідків, передбачених Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», скасовано и прийняте в цій частині нове рішення. Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом’янському районі м. Києва  від 09.07.2005 №106-2611/1 в частині визначення Суб’єкту підприємницької діяльності –фізичній особі Родіну В.М. штрафної (фінансової) санкції як податкового зобов’язання із можливістю застосування наслідків, передбачених Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2004 у справі №28/510-11/50 залишене без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.06.2007 постанова Київського апеляційного господарського суду  від 01.02.2005 залишена без змін.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»від 23.03.1996 №98/96-ВР під гральним бізнесом у цьому Законі слід розуміти діяльність, пов'язану з влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням лотерей (крім державних) та розиграшів  з видачею грошових виграшів у готівковій або майновій формі.

Патентуванню підлягають операції з надання послуг у сфері грального бізнесу, які здійснюються суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами (ч.1 ст.5 вказаного Закону).

Згідно із ч.2 ст.2 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»торговий патент придбавається суб'єктами підприємницької діяльності, предметом діяльності яких є види, зазначені в частині першій статті 1 цього Закону, а частиною 1 ст.1 цього Закону встановлено, що об’єктом правового регулювання згідно з цим Законом є, зокрема, діяльність з надання послуг у сфері грального бізнесу.

У відповідності до ч.3 ст.5 вказаного Закону вартість торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу встановлюється у фіксованому розмірі (за рік), зокрема, для використання грального автомата з грошовим  або майновим виграшем –1400 гривень.

Торговий патент на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу має бути виданий на кожне окреме гральне місце (гральний автомат, гральний стіл) (ч.4 ст.5 зазначеного Закону).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють торговельну діяльність, операції з торгівлі готівковими валютними цінностями, операції з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, у разі порушення вимог цього Закону сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарської справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В даному випадку, факт порушення відповідачем вимог Закону України  «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», а також правомірність застосування ДПІ у Солом’янському районі м. Києва до відповідача фінансових санкцій у зв’язку з цим порушенням, встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У відповідності до ч.2 ст. 8 Закону України  «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»штрафи, передбачені цією статтею, підлягають сплаті порушником у п'ятиденний термін відповідно до законодавства.

Згідно з п.11 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органам державної податкової служби надано право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про систему оподаткування» фінансові санкції за наслідками документальних перевірок та ревізій, які здійснюються органами державної податкової служби України та іншими уповноваженими державними органами, застосовуються у розмірах, передбачених законодавчими актами.

Пунктом 4 ст. 9 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»передбачено, що суми штрафів, які стягуються державним податковим органом, підлягають перерахуванню до бюджету місцевого самоврядування (місцевого бюджету) за місцем плати за торговий патент.

Таким чином, своєчасно несплачену до бюджету фінансову санкцію слід розглядати як заборгованість платника податків перед бюджетом.

У відповідності до п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»до функцій державних податкових інспекцій належить подання до судів позовів до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Під майном в даному випадку необхідно розглядати всі активи платника податків, в тому числі грошові кошти та інше майно, яке належить платнику податків на праві власності.

Враховуючи викладене, платник податків повинен сплатити фінансову санкцію в добровільному порядку або в примусовому –за позовом органу державної податкової служби.

Доказів сплати відповідачем в добровільному порядку фінансових санкцій, нарахованих податковим повідомленням-рішенням від 17.06.2003 №106-2611/1, суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Субєкта підприємницької діяльності –фізичної особи Родіна Вячеслава Михайловича (03087, м. Київ, вул. Уманська, 23/9, кв. 39, ідентифікаційний номер ) на користь бюджету 119 000 (сто дев’ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. фінансових санкцій.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.  ст.  185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя
О.О.Хрипун