СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

12.10.07
Справа№ 21/229А

Господарський суд Львівської
області у складі:

судді Масловська Л.З.

при секретарі Зубачик Н.

За позовною заявою: суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Львів,

до відповідача: Львівської
міської ради, м. Львів,

за участю прокуратури м.Львова

про визнання недійсною ухвали
Львівської міської ради №976 від 21.06.2007 р.

за участю представників сторін:

від позивача      -ОСОБА_2
-представник

від відповідача -Огоновська
Т.В. -представник

прокурор            -н/з.

Представникам роз'яснено їх права
згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України.

Суть спору: Позовну
заяву подано суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1, м.
Львів, до Львівської міської ради, м. Львів, про визнання недійсною ухвали
Львівської міської ради №976 від 21.06.2007 р. “Про відміну пунктів 14 і 16
додатка до ухвали міської ради від 07.04.2005 р. №2183”.

20.07.2007 р. ухвалою господарського
суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 19.09.2007 р..
Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 19.09.2007
р.. Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.07.2007 р. було
забезпечено позов шляхом зупинення дії ухвали Львівської міської ради №976 від
21.06.2007 р.. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за
наявними у ній доказами.

Представник позивача в судових
засіданнях позовні вимоги підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві.
Ствердив, що ухвалою Львівської міської ради №2183 від 07.04.2005 р. позивачу
надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 у м. Львові для встановлення
кіоску та павільйону. На виконання цієї ухвали відповідач уклав із позивачем
договори оренди землі. Оспорюванню ухвалою безпідставно відмінені пункти
додатку до ухвали Львівської міської ради №2183 від 07.04.2005 р., що
стосуються позивача. Ствердив, що причини для прийняття оспорюваної ухвали,
зазначені у службовій записці від 03.08.2006 р. не відповідають дійсності та не
надають відповідачу права скасовувати фактично реалізовану ухвалу. Просить
позов задоволити.

Представник відповідача та прокурор
позов заперечили, вважають оспорюване рішення таким, що прийнято у
відповідності із законодавством, оскільки, як було виявлено, схема прив'язки
кіоску на АДРЕСА_1 у м. Львові не реєструвалась, листи-погодження під такими
номерами не існують. Просять у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, суд встановив.

Позивач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа, що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -підприємця № НОМЕР_1.

Ухвалою 14 сесії 4 скликання
Львівської міської ради №2183 від 07.04.2005 р. “Про надання у короткострокову
оренду земельних ділянок для встановлення та обслуговування малих архітектурних
форм у м. Львові”, суб'єктам підприємницької діяльності передано у
короткострокову оренду земельні ділянки без зміни цільового призначення для
встановлення і обслуговування малих архітектурних форм (п. 1), зокрема,
позивачу надано земельні ділянки по АДРЕСА_1у м. Львові для встановлення кіоску
та павільйону (п. п. 14, 16 додатку до ухвали -Переліку земельних ділянок для
встановлення МАФ). З матеріалів справи вбачається, що ухвала винесена на
підставі листів-погоджень та погодженого плану прив'язки малої архітектурної
форми, що підтверджується, зокрема, висновками Управління архітектури і
містобудування №3-с-13346 від 09.10.2004 р., №3-с-13606/20 від 14.10.2004 р..

У відповідності до вказаної ухвали,
між позивачем (орендар) та відповідачем (орендодавець) 07.06.2005 р. було
укладено договори оренди землі: земельної ділянки по АДРЕСА_1площею 0,0016 га
для обслуговування кіоску строком на три роки, та земельної ділянки по
АДРЕСА_1площею 0,0055 га для обслуговування павільйону строком на п'ять років.
З матеріалів справи та пояснень сторін випливає, що зазначені договори оренди
не розірвані, недійсними не визнавались та є обов'язковими для сторін станом на
дату розгляду справи судом. Доказів зворотнього суду не надано. Таким чином,
суд дійшов висновку, що п. п. 14, 16 додатку до ухвали Львівської міської ради
№2183 від 07.04.2005 р. “Про надання у короткострокову оренду земельних ділянок
для встановлення та обслуговування малих архітектурних форм у м. Львові” були
фактично реалізовані сторонами.

Оспорюванню ухвалою Львівської
міської ради №976 від 21.06.2007 р. “Про відміну пунктів 14 і 16 додатка до
ухвали міської ради від 07.04.2005 р. №2183” відмінено зазначені пункти ухвали
Львівської міської ради №2183 від 07.04.2005 р. “Про надання у короткострокову оренду
земельних ділянок для встановлення та обслуговування малих архітектурних форм у
м. Львові” (п. 1). З преамбули оспорюваної ухвали випливає, що вона винесена на
підставі службової записки управління архітектури і містобудування від
07.08.2006 р. №4-1651.

Однак, на вимогу суду така службова
записка надана не була. Натомість, подано службову записку №1.7-3829/20,
датовану 03.08.2006 р. управління архітектури і містобудування, у якій
стверджується про те, що схема прив'язки кіоску на АДРЕСА_1не реєструвалась,
лист-погодження проекту павільйону, хоч і підписаний головним художником м.
Львова, проте не існує під номером 3-с-10367 від 20.03.2005 р., а в архіві
відділу художнього оформлення міста листа погодження проекту кіоску не
виявилось. З цього зроблено припущення про фальсифікацію документів.

У відповідності до ст. 71 КАС
України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, таке твердження не доведено
суду належними доказами та суперечить матеріалам справи, зокрема, підписами
відповідних посадових осіб, скріпленими печатками на зазначених документах,
позитивними висновками Управління архітектури і містобудування №3-с-13346 від
09.10.2004 р., №3-с-13606/20 від 14.10.2004 р.. Належних доказів встановленого
зловживання службовими особами управління архітектури і містобудування
Львівської міської ради при видачі цих позитивних висновків суду не надано.
Обов'язок по реєстрації документів і їх зберіганню у відповідності до рішення
Львівської міської ради №987 від 01.10.2004 р. “Про адміністративні послуги, що
надаються виконавчими органами міської ради” покладається на відповідні
підрозділи Львівської міської ради, а тому на позивача не можуть покладатись
несприятливі наслідки неналежного виконання ними своїх обов'язків.

Не відповідає законодавству також
посилання в оспорюваній ухвалі і на ст. 149 ЗК України, якою регулюється
порядок вилучення земель. Відповідно до ст. 149 ЗК України, земельні ділянки,
надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності,
можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної
влади та органів місцевого самоврядування. При цьому, вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету
Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих
державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх
повноважень. Однак, підстави для застосування даної норми у матеріалах справи
відсутні. Більше того, скасування оспорюванню ухвалою пунктів 14, 16 додатку до
ухвали Львівської міської ради №2183 від 07.04.2005 р., які вже були фактично
реалізовані, не тягне автоматично припинення права користування відповідними
земельними ділянками, оскільки право оренди земельної ділянки виникає на
підставі договору. Скасування цих пунктів також не передбачено законодавством
як підстава для розірвання укладених договорів оренди.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону
України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування
та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів
України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами
Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції. Згідно із ч. 10 ст. 59 вказаного закону, акти органів та
посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 2
КАС України, адміністративний суд перевіряє не лише вчинення дії чи
бездіяльності на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й чи вчинені вони з використанням
повноважень з тією метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, добросовісно, розсудливо
і своєчасно. Матеріали справи свідчать про недотримання відповідачем зазначених
вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України,
ст. 21 ЦК України, права та інтереси можуть захищатись шляхом, зокрема,
визнання повністю або частково недійсними актів органів місцевого
самоврядування, якщо вони суперечать законодавству, порушують права або
інтереси інших осіб. Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання
протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих
його положень; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; тощо. Суд також може
прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з вищенаведеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати покласти на
відповідача у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.19 Конституції
України, ст.24 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.21
Цивільного кодексу України, ст.20 ГК України, ст.149 ЗК України, ст.ст. 2, 11,
69-71, 86, 161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Визнати недійсною ухвалу Львівської
міської ради №976 від 21.06.2007 р. “Про відміну пунктів 14 і 16 додатка до
ухвали міської ради від 07.04.2005 р. №2183”.

3.          Стягнути з Львівської міської ради
(м. Львів, пл. Ринок, 1) на користь фізичної особи -суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2)- 3,40 грн. судового
збору.

4.          Заходи до забезпечення
адміністративного позову, вжиті ухвалою господарського суду Львівської області
від 24.07.2007 р. -скасувати.

Постанова набирає законної сили у
відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у
порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя
Масловська Л.З.