ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

18 липня 2007 р.                                                                                        Справа  № 16/172

за позовом                    товариства з обмеженою відповідальністю „Даяна ЛТД”, м. Тячів

до відповідача          державної податкової інспекції у Тячівському районі, м. Тячів

про                                скасування та визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 18.04.07  №/0/272-232-22074068/6700

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача –Маркусь М.І. (дов. від 01.06.07)

від відповідача –Бокоч Я.П.  –старший державний податковий інспектор юридичного відділу (дов. від 01.06.07 №9000) (у судовому засіданні 11.07.07 - Габор І.А. –головний державний податковий ревізор-інспектор відділу аудиту юридичних осіб (дов від 26.06.07 №10561)

СУТЬ СПОРУ: про скасування та визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 18.04.07  №/0/272-232-22074068/6700, яким зменшено суму бюджетного відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю „Даяна ЛТД” за січень 2007 року на суму 98961 грн.

Представник позивача просить суд позов задоволити у повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за наслідками перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2007 року прийняв оскаржене податкове повідомлення-рішення від 18.04.07 за № /0/272-232-22074068/6700, яким зменшено суму бюджетного відшкодування позивача за січень 2007 року на 98961 грн. Вважає оскаржене податкове повідомлення-рішення неправомірним, оскільки воно прийняте без врахування того, що при поверненні на митну територію України та митному оформленні частини товару в кількості 18805 кг. на підставі  рекламації фірми „BAKALLAND S.A” та відповідно до контракту № 36-06/PL від 05.07.06 позивачем було сплачено ПДВ в сумі 98961 грн., яка в подальшому була включена до складу податкового кредиту, а потім до складу бюджетного відшкодування за січень 2007 року. Стверджує, що відповідно до п.3.1.2 п.3.1 ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі –Закон №168/97-ВР) вказана вище операція здійснювалася в митному режимі реімпорту, а відтак є об’єктом оподаткування податком на додану вартість. В нормативне обґрунтування позовних вимог позивач наводить норми пп.7.4.1 п.7.4 ст.7, пп.7.5.2 п.7.5 ст.7, пп.7.3.6 п.7.3 ст.7 Закону №168/97-ВР, ст.190 Митного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи наступним. Включення позивачем до складу податкового кредиту та віднесення до складу бюджетного відшкодування за січень 2007 року ПДВ на суму 98961,00 грн., порушує пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону, оскільки спірна операція з повернення товару на митну територію України не являє собою придбання товарів (робіт, послуг) чи імпорт товарів, а тому сума ПДВ сплачена позивачем митним органам при поверненні товару не підлягає включенню до складу податкового кредиту (бюджетного відшкодування). Звертає увагу, що позивачем не доведено факт подальшої реалізації товарів на території України, а згідно ст.190 Митного кодексу України поняття митного режиму реімпорту передбачає ввезення товарів на митну територію України для вільного обігу на цій території.

В судовому засіданні 11.07.07, за згодою представників сторін, відповідно до  ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України оголошувалася перерва до 18.07.07.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18.07.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, судом повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлено 30.07.07.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та додатково подані докази, суд встановив:

Відповідачем 18.04.07 було проведено виїзну позапланову перевірку позивача на предмет достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2007 року.  Результати перевірки було оформлено Актом перевірки від 18.04.07 № 237-232/22074068, а за наслідками розгляду вказаного акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.04.07 № /0/272-232-22074068/6700, яким зменшено суму бюджетного відшкодування позивача за січень 2007 року на 98961 грн.

При оформлені результатів перевірки та прийнятті податкового повідомлення-рішення були враховані наступні обставини. 05.07.06 між позивачем та фірмою „BAKALLAND S.A.” (Польща) було укладено контракт № 36-06/PL, згідно якої позивач зобов’язував здійснити на користь нерезидента поставку продукції (горіхи волоські). На виконання вказаного контракту позивачем було експортовано продукцію загальною вагою 22000кг. загальною вартістю 577720 грн., що еквівалентно 114400 доларам США, що підтверджується ВМД №123739 від 26.08.06.

У зв’язку з невідповідністю частини поставленої продукції в кількості 18805 кг вимогам щодо якості, обумовленим в контракті № 36-06/PL, згідно рекламації фірми „BAKALLAND S.A” така продукція була повернута позивачу з ввезенням її на митну територію України, що підтверджується імпортною ВМД №125974 від 15.12.06. При ввезенні товару на митну територію України і його митному оформленні позивачем було сплачено ПДВ в сумі 98961 грн. Згодом сплачена позивачем сума ПДВ була включена ним до складу податкового кредиту, а потім до складу бюджетного відшкодування за січень 2007 року.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що спірна операція з повернення продукції в кількості 18805 кг позивачу з ввезенням її на митну територію України підпадає під операції, які здійснюються в митному режимі реімпорту. При цьому, реімпорт згідно ст. 190 Митного кодексу України визначено як митний режим, відповідно до якого товари, що походять з України та вивезені за межі митної території України згідно з митним режимом експорту, не пізніше ніж у встановлений законодавством строк ввозяться на митну територію України для вільного обігу на цій території.

Суд дійшов висновку, що спірна операція по ввезенню на митну територію України продукція в кількості 18805 кг. підпадає під ознаки переміщення товарів через митний кордон України в митному режимі реімпорту, та регулюється ст.191 Митного кодексу України, зокрема: походять з митної території України; ввозяться на митну територію України не пізніше ніж через один рік після їх вивезення (експорту) за межі митної території України; не використовувалися за межами України з метою одержання прибутку; ввозяться у тому ж стані, в якому вони перебували на момент вивезення (експорту), крім змін внаслідок природного зношення або втрат за нормальних умов транспортування та зберігання.

Такі операції згідно пп.3.1.2 п.3.1 ст.3 Закону №168/97-ВР є об’єктом оподаткування податком на додану вартість. При цьому, законодавець, згідно вказаної норми, під терміном „імпорт” розуміє операції платників податків з ввезення товарів на митну територію України в митному режимі імпортну, так і операції здійснювані в митному режимі реімпорту. За таких обставин  ввезення товарів в митному режимі реімпорту, що мало місце щодо спірної операції, в розумінні Закону прирівнюється до імпорту.

Податковий кредит згідно пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Необґрунтованими є доводи відповідача про те, що згідно вказаної норми слід розуміти лише операції щодо придбання товарів в режимі імпорту, до якого не можна прирівняти операцію з повернення на митну територію України продукції в кількості 18805 кг згідно рекламації фірми „BAKALLAND S.A”. Таке тлумачення норми пп..7.4.1 п.7.4. ст.7 Закону №168/97-ВР звужує зміст вказаної норми та не носить системний характер. Зокрема з врахуванням положень пп.3.1.2 п.3.1 ст.3 Закону №168/97-ВР, під імпортом слід розуміти операції платників податку які здійснюються, як власне в режимі імпорту, так і в режимі реімпорту.

Не можуть бути прийняті до уваги і  доводи відповідача про те, що спірна операція не  є операцією з реімпорту, оскільки згідно ст.190 Митного кодексу України режим реімпорту передбачає ввезення товарів на митну територію України для вільного обігу на цій території України. Відповідач поняття вільного обігу на території України фактично ототожнює з подальшою реалізацією таких товарів на території України. Такі доводи відповідача не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства.

Окрім того, матеріалами справи підтверджується подальше використання відповідної продукції, поверненої в митному режимі реімпорту згідно імпортної ВМД № 125974 від 15.12.2006 року в подальшій господарській діяльності позивача. Відповідні обставини підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281, актом прийому-передачі сільськогосподарської сировини на промислову переробку від 01.03.07, актом прийому-передачі готової продукції від 27.03.07, актом виконаних робіт за березень 2007 року від 31.03.07, ВМД від 27.03.07.

Згідно пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР також зазначено, що податковий кредит складається з сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що використання позивачем поверненої продукції ва подальшій господарській діяльності в даній справі охоплюється поняттям вільного обігу на території України про який зазначено в ст.190 Митного кодексу України.

За таких обставин, значення має момент виникнення у позивача права на податковий кредит. Згідно з п.п.7.5.2  п.7.5 ст.7 Закону №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається для операцій із імпорту товарів (супутніх послуг) та по поставці послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати податку по податкових зобов'язаннях згідно з підпунктом 7.3.6 цієї статті. В свою чергу зміст п.п.7.3.6. п.7.3 ст.7 Закону №168/97-ВР передбачає, що датою виникнення податкових зобов'язань при імпорті товарів є дата подання митної декларації із зазначенням у ній суми податку, що підлягає сплаті.

Позивач при реімпорті товару сплатив податок на додану вартість в сумі 98961 грн. у грудні 2006 року, а тому мав відповідні правові підстави для включення спірної суми до складу податкового кредиту у даному звітному податковому періоді в повному обсязі, а в наступному податковому періоді –до складу бюджетного відшкодування.

Враховуючи правомірність дій позивача щодо включення спірної суми до складу податкового кредиту та віднесення її до складу бюджетного відшкодування у наступному звітному періоді, суд приходить до висновку про безпідставність проведеного відповідачем зменшення сум бюджетного відшкодування позивача, яке було проведено за наслідками перевірки, а податкове повідомлення-рішення від 18.04.07 №/0/272-232-22074068/6700, за таких обставин, є протиправним.

З огляду на вищевказане, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв’язку із чим слід скасувати та визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Тячівському районі від 18.04.07 № /0/272-232-22074068/6700, яким зменшено суму бюджетного відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю „Даяна ЛТД” за січень 2007 року на суму 98961 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 72, 86, ч.2 ст. 150, ст. ст.158-163,                     ч.4 ст.167  Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити повністю.

Скасувати та визнати нечинним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Тячівському районі від 18.04.07 № /0/272-232-22074068/6700, яким зменшено суму бюджетного відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю „Даяна ЛТД”, м. Тячів за січень 2007 року на суму 98961 грн.

Постанова набирає чинності протягом 10-днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст.ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                                           О.В.Васьковський