ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2007 р.
Справа № П-5/37

за позовом  Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, вул. Чорновола, 9, м.Івано-Франківськ в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції в спірних відносинах є Міністерство оборони України   в особі Івано-Франківської КЕЧ району  вул.Національної Гвардії,14,м. Івано-Франківськ,76000

до відповідачів:  1) Виробничого підприємства "Мисливець", вул. Коперніка, 27,м. Львів,79000

2) Центрального  спортивного клубу  міліції "Галичина",   вул. 2000 - річчя Різдва Христового, 4,  м. Івано-Франківськ,76000

про визнання нечинним договору купівлі-продажу від 26.03.02р.

Cуддя  Цюх Ганна Захарівна

При секретарі   Волошанська Христина Орестівна

Представники:

Від військової прокуратури:   Семчук М.М. - заст. прокурора, посвідчення № 153   від 02.02.05р. .

Від позивача:  Кузів Л.В. - представник, (довіреність № 1/330 від 18.05.07р.)

Від відповідача 1):  Дем"яновський В.Г. - юрисконсульт, довіреність №1/330 від 18.05.07р. Від відповідача 1): Куцонець А.М. - голова ради ТВМР Західного регіону України, витяг з протоколу засідання від 09.12.1993 року;

Від відповідача 2): Трофімов В.Л. - юрисконсульт, доручення дійсне до 31.12.2007р.

Запрошений в судове засідання:  Василинюк М.Й.-сільський голова,

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов про визнання недійсним  (нечинним)  договору купівлі-продажу від 26.03.02р., укладений  між ВП "Мисливець" та ЦСКМ "Галичина" щодо продажу цегляного будинку рибалки, ставків: спортивного, зимовального, стоянки для автотранспорту , криниці,  конюшні-сараю в с.Одаї, Тисменицького району, Івано-Франківської області.

Позивач вважає, що  даний договір, укладений без   узгодження з Міністерством оборони, а тому є недійсним, указує також на те, що Міністерство оборони є органом управління  майном підприємств та організацій колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил України, а тому продаж будь-якого майна товариством міг мати місце тільки з відома та дозволу  Міністерства оборони України. Разом з тим, продавець, на думку прокуратури, не був власником майна, що продавалось за даною угодою. Не мав право "Мисливець" і на продаж земельної ділянки площею 75,7 га ., так як вона знаходиться на обліку в Івано-Франківській КЕЧ району, про що є в наявності держакт  № 023291 (1997р.). Вказує позивач і на те, що спірна угода не була нотаріально посвідчена, так як цього вимагала ст. 227 ЦК УРСР (1963р), що тягне за собою її недійсність   згідно зі ст.48 ЦК УРСР, а тому сторони повинні здійснити двохсторонню реституцію.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача, вказує на те, що позивачем (прокурором) пропущений трьохрічний строк позовної давності, а тому в позові слід відмовити з цих підстав, підкреслює, що майно  перебувало в нього на праві повного господарського відання, вказав також на те, що даний договір не підлягав нотаріальному посвідченню. Відповідач в відзиві також наголосив на тому, що Постанова КМУ № 18 від 13.01.1995р., на яку посилається прокурор - визнана недійсною рішенням ВГСУ від 11.10.1999р. у справі  № 5/84.

Центральний  спортивний  клуб  міліції "Галичина" проти позову заперечує, вказуючи на безпідставність вимог позивача та на пропуск прокурором строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суддя встановив, що   26 березня 2002р. між ВП "Мисливець", м.Львів та Центральним  спортивним   клубом   міліції "Галичина" був укладений договір  купівлі-продажу, згідно з яким продавець ВП "Мисливець" зобов"язався передати у власність покупця  Центрального   спортивного    клубу   міліції "Галичина": цегляний  будинок рибалки, три ставки,  стоянку для автотранспорту , криницю,   сарай-конюшню  за 23403 грн.,  покупець перерахував кошти продавцю і по акту приймання-передачі від 26.03.2002р. дані об"єкти були передані клубу "Галичина".

Як вбачається з п.п. 3.2. і 3.3. спірного договору між сторонами - мала місце передача об"єктів під управління. Остаточна передача об"єктів у власність покупця оформляється актом прийому-передачі після повної оплати вартості цих об"єктів.

Суд вважає, що продавець мав право на відчуження даних об"єктів, так як мав на них право власності, що зокрема підтверджується наданими документами, копії яких знаходяться в матеріалах справи.  Продані об"єкти будувались силами та засобами відповідача (госпспособом), а тому він вправі був їх відчужувати.

Посилання прокуратури на те, що майно продане без згоди Міністерства оборони, а тому угода є недійсною, спростовується тим, що згідно з Статутом ВП "Мисливець" (нова редакція 2006р.) - майно підприємства належить йому на праві повного господарського відання, що не виключає можливості  (аналогічно статус майна визначений і в старому статуті) його відчуження, а майно,  придбане підприємством від доходів господарської діяльності належить йому на праві власності.

Посилання прокуратури на те, що всупереч постанові Кабінету Міністрів України "Про визначення органів управління майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" від 13.01.1995р. ВП "Мисливець" без  згоди Міністерства оборони України відчужив своє майно - не приймається судом до уваги з тих підстав, що дана постанова визнана недійсною рішенням Вищого господарського суду України від 11.10.1999р. по справі № 5/84, а тому згоди Міністерства оборони на продаж майна не потребувалось.

Відповідачем здійснено продаж будівель та інженерних споруд. Посилання представників позивача на те, що продаж ставків фактично означає продаж землі відповідачем, що заборонено законодавством, не приймається судом до уваги з тих підстав, що предметом купівлі-продажу в спірному договорі не вказана земельна ділянка, а тільки об"єкти, які споруджені відповідачемгосподарським способом. Реалізація  об"єктів мала місце на підставі протоколу засідання президії  Центральної Ради товариства мисливців та рибалок Військових сил України від  03.03.1998р. , яким дозволено Захудному  РС (мисливське господарство "Ворона") реалізувати в установленому законодавством порядку споруди, що знаходяться в нього на балансі в зв"язку з ліквідацією мисливського господарства "Ворона". Продані будівлі та споруди знаходились на балансі відповідача ВП "Мисливець".

Запрошений в засідання сільський голова с.Марківці в засіданні пояснив, що земельна ділянка площею 75,7 га знаходиться в постійному користуванні КЕЧ району, на що останній видано Державний акт і в землях запасу сільської ради не перебуває. Рішення, яке сільська рада приймала щодо спірної земельної ділянки в 1991р. скасоване самою ж радою, так як прийняте без наявності звернення КЕЧ району.

Разом з тим, суд погоджується з відповідачем (ВП "Мисливець") щодо пропуску позивачем строку позовної давності стосовно визнання угоди від 2002р. недійсною, так як він пропущений без поважних причин. Посилання прокуратури на те, що вона дізналася про спірний договір при проведенні перевірки в 2006р. спростовується матеріалами, які подані відповідачем суду, зокрема листом Військової прокуратури Західного регіону України № 6/1009 від 16.05.2005р. (вимога про надання документів ВП "Мисливець"), в абзаці 1  якого сказано: "Військовою прокуратурою Західного регіону України за клопотанням прокуратури Івано-Франківської області" проводиться перевірка щодо законності відчуження спортивному клубу міліції "Галичина" ( м.Івано-Франківськ)  будівель, споруд і ставків колишнього мисливського господарства "Ворона" товариством мисливців та рибалок західного регіону України. Позивач входить в склад військової прокуратури Західного регіону, а тому був освідомлений щодо цієї перевірки.

Таким чином,  суд приходить до висновку про відсутність поважних причин для поновлення строків позовної давності.

Не приймається до уваги судом і посилання позивача на те, що поскільки ставок розташований на землі, то предметом продажу в даному  договорі є земельна ділянка, і, що всі води (водні об"єкти) на території України становлять її водний фонд, а водні об"єкти на території України є національним надбанням народу України, є виключною власністю народу України і надаються тільки в користування, а тому дії ВП "Мисливець" щодо продажу ставків у власність, суперечить вимогам Водного Кодексу України. Суд враховує той факт, що згідно зі ст. 1 Водного Кодексу України - ставок - це штучно створена водойма  місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.  ВП "Мисливець" були створені три таких водойми, а на їх створення витрачені повні будівельні матеріали (труби, з/б конструкції і т.д.), які мали балансову вартість і в послідуючому були реалізовані спортклубу міліції "Галичина", що не позбавляє останнього оформити право користування земельними ділянками, що знаходяться під будівлями та ставками, в установленому законом порядку. У КЕЧ району земля знаходиться також в користуванні.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі вищесказаного  та у відповідності зі ст.  ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 655-658 ЦК України, ст.ст. 257, 260, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.  ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити в зв"язку з безпідставністю вимог позивача та пропуском позивачем строку позовної давності. .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                            Цюх Ганна Захарівна

рішення підписане _______________

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

10.08.07.    Ломей Любов Романівна