ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  3/509

20.12.07

За позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю «Покрівельні рішення»

До                       Товариства з обмеженою відповідальністю «Алес Буд»

Про                        стягнення 35 733,79 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача            Бондар О.М. –по дов. № б/н від 03.12.2007

Від відповідача           не з’явились

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю «Покрівельні рішення»про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алес Буд»15 636,39 грн. основного боргу та 20 097,40 грн. пені за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов’язань згідно договору купівлі-продажу № 348 від 05.01.2007.

Позивачем в судовому засіданні подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача  уточнений розрахунок позовних вимог відповідно до яких просить стягнути з відповідача 15 636,39 грн. основного боргу та 2 295,68 грн. пені.

Відповідач в засідання суду не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, не виконав вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 30.11.2007 та ухвалі від 13.12.2007.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань  про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.01.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Покрівельні рішення» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алес Буд»(покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 348 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору позивач зобов’язався протягом дії даного договору передати покупцеві товар окремими партіями за цінами, в асортименті (по номенклатурі) і кількості, що узгоджуються сторонами в накладних, які є невід’ємною частиною даного договору, а покупець зобов’язується прийняти товар і оплатити його на умовах, установлених даним договором.

Згідно п. 3.3. договору передача партії товару здійснюється за накладними на підставі довіреності уповноваженого представника покупця.

Як вбачається з матеріалів справи позивач поставив, а відповідач отримав на підставі довіреності серії ЯМУ № 011840 від 09.01.2007 згідно накладних № 22 від 09.01.2007 на суму 3 087,00 грн., № 23 від 09.01.2007 на суму2 841,30 грн., № 121 від 18.01.2007 на суму 4 347,00 грн. та № 122 від 18.01.2007 на суму 5 519,52 грн., всього товару на загальну суму 15 794,82 грн.

Відповідно до п 4.1. договору розрахунки за відвантажений товар здійснюються у національній валюті України –гривні шляхом перерахування покупцем грошової суми у розмірі 100% вартості партії товару на розрахунковий рахунок продавця протягом 10-ти банківських днів з моменту передання товару покупцеві.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав свого обов’язку покупця, плату за отриманий товар повністю не вніс, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно поданого позивачем розрахунку, становить 15 636,39 грн.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 15 636,39 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо  у  зобов’язанні  встановлений  строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність  за  правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою  господарсько-правової відповідальності учасника господарських  відносин  є  вчинене  ним  правопорушення  у  сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними    санкціями    у   цьому   Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.5. договору передбачено, що у разі порушення покупцем строку платежу, визначеного п. 4.1. договору, покупець зобов’язаний, на вимогу продавця, сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В зв’язку з тим, що взяті на себе зобов’язання по сплаті отриманого товару відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню відповідно до п. 7.5. договору та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», розмір якої, як вбачається з наданого позивачем і неоспореного відповідачем уточненого розрахунку позову, становить 2 295,68 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 2 295,68 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті державного мита, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алес Буд» (м. Київ, вул. Якутська, 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Покрівельні рішення»(м. Київ, вул. Бориспільська, 7-а, )  15 636 (п’ятнадцять тисяч шістсот тридцять шість) грн. 39 коп. основного боргу, 2 295 (дві тисячі двісті дев’яносто п’ять) грн. 68 коп. пені,  179 (сто сімдесят дев’ять) грн. 32 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя
В.В. Сівакова

Рішення підписано 21.12.2007