СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.09.07                                                                                 Справа № 12/327ад.

Суддя  господарського суду Луганської області Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Алчевської об’єднаної державної податкової інспекції Луганської області

до Комунального підприємства «Алчевський завод будівельних матеріалів», місто Алчевськ, -

про звернення стягнення на активи на суму  115078 грн. 65 коп.,

при секретарі судових засідань Качановській О.А.,

в присутності представників сторін:

від позивача –Погорецький В.В. – старший державний податковий інспектор, - довіреність №38480/10 від 29.12.06 року;

від відповідача –Болобешко М.П. –директор, - паспорт ЕК №471712, вид. 04.07.97 року; Рогоча К.І. – економіст, - довіреність №81 від 12.07.07 року; Осипенко Н.Л. –головний бухгалтер, - довіреність №97 від 18.09.07 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення  на активи відповідача на суму 115078 грн. 65 коп. у зв’язку з наявністю у нього станом на 01.06.07 року несплаченого податкового боргу з податку на додану вартість (далі –ПДВ)у сумі 115078,65 грн., у тому числі: основний платіж –107043,28 грн., пеня –8035,37 грн.

Відповідно до ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) попереднє судове засідання було призначене та фактично відбулося 12.07.07 року, за участю представників сторін.

Розпорядженням заступника голови –в.о. голови господарського суду Луганської області Воронька В.Д. від 07.08.07 року розгляд справи доручено судді цього суду Середі А.П.

На підставі ст.ст. 128 та 150 КАСУ у судовому засіданні оголошувалися перерви з 07 серпня до 17 серпня 2007 року та з 17 серпня до 18 вересня 2007 року –у зв’язку з необхідністю надання сторонам можливості подати до суду додаткові докази.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача позов визнали частково –на суму 93901,15 грн.

Заслухавши представників сторін, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

І.1. 09.08.1996 року виконавчим комітетом Алчевської міської ради Луганської області Комунальне підприємство «Алчевський завод будівельних матеріалів»(далі –КП «АЗБМ», - відповідач), ідентифікаційний код  01235716, зареєстроване в якості юридичної особи, про що до ЄДРПОУ внесено реєстраційний запис №1001634.

05.05.1992 року Алчевською об’єднаною державною податковою інспекцією Луганської області (далі –ОДПІ, - позивач) підприємство взято на податковий, реєстраційний №493; згідно матеріалам справи, його   також взято на облік в якості платника ПДВ.

2. КП «АЗБМ»на виконання вимог п. 5.1 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі –ЗУ №2181-ІІІ) надало до ОДПІ податкові декларації  з податку на додану вартість, самостійно узгодивши у такий спосіб свої податкові зобов’язання з цього податку.

Факт наявності у відповідача за станом на 01.06.07 року самостійно узгодженого, але не сплаченого у повній сумі податкового боргу та вжиття ДПІ заходів, спрямованих на його погашення боржником,  підтверджується наступними доказами:

розрахунком суми податкового боргу за станом на 01.06.07 року, наданого позивачем у тексті позовної заяви;

актом звірки податкового боргу за станом на 01.06.07 року, підписаним обома сторонами;

обліковими картками платника ПДВ;

податковими деклараціями з ПДВ за період з грудня 2005 року по березень 2007 року;

першою (за №1/6 від 05.10.01 року на суму 955,80 грн.) та другою (№2/105 від 28.11.01 року на суму 24990,77 грн.) податковими вимогами, факт отримання кожної з яких  платником податку підтверджено матеріалами справи;

службовим листуванням ОДПІ з платником податку та Алчевською міською радою з приводу наявності непогашеного податкового боргу КП «АЗБМ»;

іншими матеріалами справи.

ІІ.Заслухавши  представників сторін,  дослідивши та оцінивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі  з таких підстав.

1.Кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (частина 1 ст. 67 Конституції України).

Згідно статті 4 Закону України  від 25.06.1991 року №1251-ХІІ „Про систему оподаткування” (далі –ЗУ №1251-ХІІ) платниками податків і зборів (обов’язкових платежів) є юридичні та фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов’язок сплачувати податки і збори (обов’язкові платежі).

Пунктом 1 частини 1 ст.14 цього Закону ПДВ віднесено до загальнодержавних податків.

Пунктом 2 частини 1 ст. 9 цього Закону до числа обов’язків платників податків віднесено подання до державних податкових органів… відповідно до законів декларацій, бухгалтерської звітності та інших документів і відомостей, пов’язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів), а пунктом 3 тієї ж частини  ст. 9 на них покладено обов’язок по сплаті належних сум податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законом терміни.

2.Право вживати заходів до примусового стягнення податкового боргу органам державної податкової служби України надано п. 11 ст. 10 Закону України від 04.12.1990 року №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні».

Звідси, -  звернення ОДПІ до суду з цим позовом є правомірним.

3.Матеріалами справи належним чином доведено, що відповідач самостійно узгодив своє податкове зобов’язання з ПДВ (п. 5.1 ст. 5 ЗУ №2181-ІІІ).

Згідно підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5  цього Закону, платник податків, який самостійно узгодив свої податкові зобов’язання, повинен сплатити їх до бюджету протягом 10-ти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі несплати податкового зобов’язання у встановлений термін виникає податковий борг.

Як сказано у п. 1.3 ст.1 ЗУ №2181-ІІІ, податковий борг (недоїмка) –це податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Відповідач не надав належних доказів його сплати до бюджету.

З огляду на цю обставину та зважаючи на те, що Законом №2181-ІІІ не встановлено іншого способу стягнення податкового боргу у судовому порядку, крім звернення стягнення на активи боржника, суд при вирішенні цього спору керується  підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 цього Закону, яким передбачено, що активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу  виключно за рішенням суду.

Активами платника податків, за змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181-ІІІ, є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності або повного господарського відання.

4.Досліджуючи заперечення відповідача проти позову в частині, яка стосується терміну позовної давності, оскільки позивач  на підтвердження наявності у відповідача податкового боргу надав картку платника ПДВ за період з 01.01.04 року до 25.05.07 року, а з позовом до суду звернувся 20.06.07 року (позовна заява №17347/10 від 15.06.07 року), - суд при вирішенні спору керується статтею 1 Цивільного кодексу України (далі –ЦКУ), який набрав чинності з 01.01.04 року, згідно якій його положення не застосовуються до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони іншій, а також до податкових та бюджетних відносин.

Крім того, згідно ЗУ №2181-ІІІ для стягнення податкового боргу у судовому порядку термін позовної давності не встановлено (підпункт 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 названого Закону).

Відповідач позовні вимоги не спростував.

Позивач, будучи суб’єктом владних повноважень, належним чином довів суду законність та обґрунтованість своїх дій та рішень.

Приймаючи до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу з ПДВ, а також факт його ухилення від його сплати до бюджету, - позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись частиною 4 ст.94 КАСУ суд не стягує з відповідача судові витрати.

Судом прийнято до уваги те, що позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 року №7/93 “Про державне мито”  при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати державного мита.

На підставі викладеного, частини 1 ст. 67 Конституції України; ст.9,14 та  Закону України від 25.06.1991 №1251-ХІІ «Про систему оподаткування»; п.1.3 та 1.7 ст.1; п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3, пункту 5.1 та підпункту 5.3.1 п. 5.3  ст.5  Закону України  від 20.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», керуючись ст.ст.40, 49, 51, ч. 6 ст. 71, ст.ст. 86, 158-163 та 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Алчевський завод будівельних матеріалів», ідентифікаційний код 01235716, яке знаходиться за адресою: місто Алчевськ, вул. Індустріальна, 27 Луганської області, - на користь Державного бюджету податковий борг з податку на додану вартість у сумі 115078 (сто п’ятнадцять тисяч сімдесят вісім) грн. 65 коп., у тому числі: основний платіж –107043 грн. 28 коп., пеня –8035 грн. 37 коп., - звернувши стягнення на активи боржника.

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України  за згодою представника позивача у судовому засіданні 18.09.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 21.09.2007 року.

Суддя                                                                                          А.П.Середа