ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"26" квітня 2007 р.                                                            Справа №16/111-НА

за позовом  Закритого акціонерного товариства "Чайка" с. Врублівці Кам'янець-

Подільського району

до Управління Пенсійного фонду України в  Кам'янець-Подільському районі м. Кам'янець-Подільський

про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахуванняпені

№ 175 від 18.09.2006 р. про накладення штрафу у розмірі 3 786,31 грн. та пені у розмірі

1 238,56 грн.

Суддя  Магера В.В.                    Секретар судового засідання Степчук Т.А.

Представники сторін:

Від позивача  - Кушнір В.А. –представник за довір. від 01.06.2006 р.

Від відповідача –Кудла І.А. –за довір.№ 1386/07 від 25.05.2006 р.

Ухвалою суду від 13.02.2007 р. порушено провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 01.03.2007 р. Ухвалою суду від 01.03.2007 р. попереднє судове засідання по справі відкладено та призначено на 19.03.2007 р. Ухвалою суду від 19.03.2007 р. попереднє судове засідання по справі відкладено на 04.04.2007 р. Ухвалою суду від 04.04.2007 р. судовий розгляд справи призначено на 13.04.2007 р. Ухвалою суду від 13.04.2007 р. судовий розгляд справи відкладено та призначено на 26.04.2007 р.,  про що  сторони повідомлені належним чином.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати прийняте відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 175 від 18.09.2006 р., яким до підприємства застосовано штраф у розмірі 3 786,31 грн. та пеня у розмірі 1 238,56 грн., а всього на загальну суму 5 024,87 грн.

Позивачем зазначається, що оспорюване рішення суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки у позивача відсутня заборгованість по сплаті страхових внесків до Фонду.

Відповідач  у запереченні  проти позову, його повноважний представник в попередньому судовому засіданні проти позову заперечують, мотивуючи наступним, керуючись  п.6 ст.20 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” № 1058- IV від 09.07.2003 року (Далі Закон) та п.п.5.10.1. п.5.10 ст.5 Інструкції “Про порядок обчислення і сплати   страхувальниками   та   застрахованими   особами   внесків   на загальнообов'язкове   державне   пенсійне   страхування   до   Пенсійного фонду   України”   №   21-1    від    19.12.2003    року   (далі   Інструкція) страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду і підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Однак позивач виходячи із картки особового рахунку страхувальника юридичної   особи самостійно  нараховував   за  відповідні  базові   звітні  періоди   суму страхових внесків порушуючи норми Закону , щодо сплати внесків по розділу 1-5% та 32% виявлено несвоєчасна сплата зобов'язань в сумі 8 177,99 гривень.

П. 10 ст. 20 Закону   несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові   внески,   до   них   застосовуються   фінансові   санкції. Так, керуючись п.п. 2 п. 9 ст.106 Закону до позивача була застосована фінансова санкція 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів, а саме по розділу І по особовому рахунку -1-5 % нарахована фінансова санкція в сумі 205,88 гривень та 32% в сумі 3 580,43 гривень на підставі розрахунку про застосування фінансової санкції та рішення № 175 від 18.09.2006 р . П.  10 ст.106 Закону також передбачено, що за несвоєчасне перерахування або    несвоєчасне зарахування на банківські  рахунки  органів  Пенсійного  фонду     сум страхових внесків, фінансових санкцій, нараховується пеня з розрахунку 0,1 % зазначених сум, розрахована за кожний день прострочення їх перерахування (зарахування). Так,   позивачу нарахована пеня в розмірі 1 238,56 грн.

П.13 ст.106 Закону визначено, що  посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня винесення надсилаються страхувальнику. Так, дане рішення особисто отримано головним бухгалтером 18.09.2006 р. Суми пені та штрафів підлягають сплаті страхувальником протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного  фонду або в судовому порядку з одночасним письмовим повідомленням  про  це  відповідного  виконавчого   органу  Пенсійного фонду,   яким   прийнято   рішення.   Дане   рішення   страхувальником   є узгодженим так, як скарги на неправомірні дії органу Пенсійного фонду не надходило.

П.14  ст.106  Закону  передбачає, що суми  пені  та  фінансових  санкцій  можуть  бути включені  до  вимоги  про  сплату  недоїмки,  якщо  застосування цих фінансових санкцій пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки. Так, керуючись п. З ст. 106 Закону  органи Пенсійного фонду за формою і у строки,   визначені   правлінням   Пенсійного   фонду,   надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Протягом 10 робочих   днів   із   дня   одержання   вимоги   про   несплату   недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.    Страхувальник у разі незгоди зазначеної у вимозі суми має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

За таких обставин відповідач просить суд позовну заяву про скасування рішення про накладення фінансових санкцій № 175 від 18.09.2006 року залишити без розгляду, а оспорюване рішення без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

18.09.2006 р. Управлінням Пенсійного фонду України в Кам'янець-Подільському районі прийнято рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків до Пенсійного фонду № 175, яким позивачу визначено штрафні санкції в розмірі 3 786,31 грн. та 1 232,56 грн. пені.

Із особових карток страхувальника (ЗАТ “Дитячий оздоровчий комплекс “Чайка”) за період 2004-2007 р.р. вбачається, що товариством допускалась несвоєчасна сплата страхових внесків до Фонду. Крім того, несвоєчасне перерахування внесків до Фонду позивачем підтверджується також розрахунками фінансових санкцій по прийнятому рішенню, де зокрема визначено кількість днів прострочики платежу.

Між сторонами, проведено звірку розрахунків по нарахованих та сплачених страхових внесків, акт якої відображає сплату позивачем страхових внесків до Фонду за період 01.08.2005 р.-01.03.2006 р.

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями про застосування фінансових санкцій, позивач оскаржив їх до суду.

Досліджуючи надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне:

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього  Закону  сплачують страхові  внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове  державне  пенсійне  страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування  відповідно  до цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.14 зазначеного Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації,  створені відповідно до законодавства  України,  незалежно  від  форми   власності,   виду діяльності  та  господарювання,  об'єднання громадян,  профспілки, політичні партії (у тому числі філії,  представництва,  відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс і  самостійно  ведуть  розрахунки  із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований  податок,  єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський  податок,  придбали   спеціальний   торговий патент),   які   використовують  працю  фізичних  осіб  на  умовах трудового договору (контракту) або на інших  умовах,  передбачених законодавством,  або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6 ст.17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до п.6 ст.20 даного Закону страхувальники  зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ст.106 зазначеного Закону у разі виявлення  своєчасно  не  сплачених  сум  страхових внесків  страхувальники зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  ст.20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою ст.20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій.

За порушення строків сплати страхових внесків органи Пенсійного фонду відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону застосовують до страхувальника фінансові санкції у наступних розмірах:

у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно -10 %

своєчасно не сплачених страхових сум;

у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно - 20 % своєчасно не сплачених страхових сум;

у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів - 50 % зазначених сум.

При розгляді справи позивачем не доведено неправомірність прийняття відповідачем  спірного рішення, невідповідність його вимогам чинного законодавства, не надано доказів своєчасної сплати страхових внесків за період застосування фінансових санкцій відповідачем та доказів відсутності заборгованості по сплаті страхових внесків. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 175 від 18.09.2006 р. про накладення штрафу у розмірі 3 786,31 грн. та пені у розмірі 1 238,56 грн.  не доведені належними доказами, суперечать вимогам чинного законодавства тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 94 КАС України судові витрати здійсненні позивачем, йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

В позові Закритого акціонерного товариства  “Дитячий оздоровчий комплекс “Чайка”,                           с. Врубівці, Кам’янець-Подільського району до Управління Пенсійного фонду України в Кам’янець-Подільському районі, м. Кам’янець-Подільський про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 175 від 18.09.2006 р. про накладення штрафу у розмірі 3 786,31 грн. та пені у розмірі 1 238,56 грн. відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Магера

Постанова   оформлена  і  підписана 03.05. 2007 р.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.