ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.11.2007
Справа №2-23/11965-2007А

за позовом Комунального підприємства Совєтської селищної ради «Жилсервіс», (97200, АР Крим, смт. Совєтський, вул. Первомайськая,1-А),

до відповідача Державної податкової інспекції в Совєтському районі АР Крим, (97200, АР Крим, смт. Совєтський, вул. Механізаторів, 1),

про визнання протиправними дії та спонукання до певних дій,

Суддя Г.М.Іщенко

при секретарі Лауман Ю.С.

представники:

Від позивача –Крилов В.В. - представник, дов. від  01.09.2007р.,

Від відповідача – Трегуб В.О. - завідуючий юридичним сектором, дов. від 09.01.2007р.№16/Т/10-0,

Суть спору: Комунальне  підприємство Совєтської селищної ради «Жилсервіс» звернулось до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Совєтському районі АР Крим про визнання протиправним та скасування відмови відповідача про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку та зобов’язання відповідача видати підприємству свідоцтва про сплату єдиного податку, (аркуш справи 4). При цьому позивач вказує, що на нього розповсюджується дія Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємства» №727/98 від 03.06.1998 (із наступними змінами та доповненнями).

11.10.2007р. в судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить суд: визнати протиправним та скасувати відмову відповідача від 16.06.2007р. за №23/3/10/15-1 про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку та зобов’язати податковий орган видати позивачу свідоцтво про сплату єдиного податку з третього кварталу 2007р., (аркуш справи 37).

13.11.2007р. у судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить суд: визнати  протиправними дії відповідача по відмові у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку і зобов’язати відповідача видати свідоцтва про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва – юридичною особою з третього кварталу 2007року, (аркуш  справи 54).

Відповідач з позовними вимогами не згоден за мотивами, викладеними у відзиві на позов, вважає, що дія даного Указу не розповсюджується на підприємство позивача, оскільки воно є комунальним, єдиним засновником якого є територіальна громада в особі уповноваженого органу, який не є суб’єктом малого підприємства та його частка у статутному фонді позивача перевищує 25%, (аркуш справи 33).

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на  обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, дослідив надані сторонами докази, суд

встановив:

Комунальне підприємство Совєтської селищної ради «Жилсервіс»  у червні 2007р. звернулось до Державної податкової інспекції в Совєтському районі АР Крим із заявою про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку на 2007р, у відповідь на яку податковий орган листом від 16.06.2007р.№23/3/10/15-1 відмовив у видачі свідоцтва про сплату з посиланням на приписи Указу Президента  України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємства» від 03.06.1998р. №727/98, які не поширюється на підприємство позивача, оскільки він є суб’єктом підприємницької діяльності, у статутному фонді якого частка, що належить засновнику – Совєтській селищній раді, який не є суб’єктом малого підприємництва, перевищує 25%. Також, відповідач  в своїй відмові зазначив, що  частиною 1 статті 8 Господарського кодексу України передбачено, що держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб’єктами господарювання.

Суд вважає, що позов Комунального підприємства Совєтської селищної ради «Жилсервіс»  підлягає задоволенню через наступне.

Стаття 1 Указу Президента України від 03.06.1998р. №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємства» визначає, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності вводиться, в тому числі, для юридичних осіб – суб’єктів  підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виторгу яких від реалізації продукції (товарів, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень.

Пункт 4 вказаного Указу визначає, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб’єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб’єкта малого підприємництва. Форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюється Державною податковою  адміністрацією України і є єдиними на всій території України.

Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу держаної податкової служби за місцем державної реєстрації. Суб’єкт малого підприємництва – юридична особа обов’язково зазначає, яку ставку єдиного податку ним обрано.

Заява подається не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду (кварталу) за умови сплати всіх установлених податків та обов’язкових платежів за попередній звітний (податковий) період.

Рішення про перехід на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності може бути прийняте не більше одного разу за календарний рік.

Орган державної податкової служби зобов’язаний протягом десяти робочих днів видати безоплатно свідоцтво про право сплати єдиного  податку або надати письмову мотивовану відмову.

За таких обставин, будь-яких заборон для переходу на спрощену систему оподаткування для підприємств з організаційно-правовою формою – комунальне підприємство чинним законодавством  не передбачено.

Обов’язковим для переходу на спрощену систему оподаткування є наступні умови: це повинна бути юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми,  середньооблікова чисельність працюючих не повинна перевищувати 50 осіб, обсяг виторгу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не повинен перевищувати 1 млн. грн. Якщо підприємством, яке бажає перейти на спрощену систему оподаткування, є комунальне підприємство, воно повинно займатися підприємницькою діяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення( вчинення дії).

Судом приймається до уваги Довідка Головного управління статистики в АР Крим за №09/2-6/01/350 від 26.02.2004, згідно якої Комунальне підприємство Совєтської селищної ради «Жилсервіс» є юридичною особою, організаційно-правова форма якого – комунальне підприємство, форма власності – комунальна.

Відповідно до Статуту підприємства та Довідки статистики, позивач здійснює підприємницьку діяльність, зокрема, надання житлово-комунальних послуг населенню, здача в найом  власності та державної нерухомості невиробничого призначення.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем по суті, середньооблікова чисельність працюючих у позивача  складає 22 особи,  об’єм валового доходу – 145,8 тис. грн. (на  момент подачі заяви – 131,5 тис. грн.), будь-якої заборгованості перед бюджетом, а також відповідними фондами підприємство на момент звернення із заявою до відповідача не мало.

Більш того, Комунальне підприємство Совєтської селищної ради «Жилсервіс» звернулось до відповідача із належним чином оформленою заявою, тобто, не пізніше ніж за 15 днів до початку наступного звітного податкового періоду, вказавши обрану ставку єдиного податку – 10 відсотків суми виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем дотримані всі законодавчо передбачені вимоги для переходу на спрощену систему оподаткування, але йому безпідставно відмовлено у видачі відповідного свідоцтва на 2007р. з посиланням на статтю 7  Указу Президента України від 03.06.1998р. №727/98 з огляду на таке.

Статтею 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємства» визначено, що дія цього Указу не поширюється, зокрема, на суб’єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам – учасникам та засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищують 25%.

Отже, вказана норма застосовується до суб’єктів підприємницької діяльності, у яких сформований статутний фонд, і у даному фонді є частки в розмірі більше 25%, що належать юридичним особам – учасникам та засновникам даних суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва.

Як вбачається з матеріалів справи, Підприємство Совєтської селищної ради «Жилсервіс» створено на підставі рішення 13-ої сесії 24-го скликання Совєтської селищної ради №7 від 18.02.2004р., є комунальним підприємством, заснованим на комунальній власності, підпорядковане та підзвітне Совєтської селищної раді, (аркуш справи 22).

Комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування  на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління, (стаття 78 Господарського кодексу України).

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника – відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах,  встановлених законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за  таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Згідно Статуту позивача, майно підприємства є комунальною власністю Совєтської селищної ради та закріплюється за ним на праві повного господарського відання.

Отже, суд приходить до висновку, що власником комунальної власності є територіальна громада, фактично засновником комунального підприємства Совєтської селищної ради «Жилсервіс» є відповідна територіальна громада, якою є жителі, об’єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно – територіальними  одиницями, або добровільне об’єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр, а Совєтська селищна рада – це лише орган управління комунальною власністю від імені територіальної громади. В свою чергу, територіальна громада, як засновник комунального підприємства позивача, не є юридичною особою, (стаття 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Таким чином, на позивача не розповсюджуються обмеження, передбачені статтею 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємства».

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України від 12.12.2005р. №20-35-389 щодо можливості застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності підприємствами державної та комунальної форм власності, оскільки це офіційне розуміння вказаного положення законодавства, але не є законодавчим чи іншими нормативно-правовим актом, обов’язковим для застосування судом.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, дії відповідача, які виражені у відмови видати свідоцтво про сплату єдиного податку, які викладені у листі № від, не ґрунтуються на положенням податкового законодавства та суперечать статям 9,67 Конституції України, згідно яким  правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено  законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов’язаний сплачувати податки та збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Пункт 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при вирішенні спору по суті суду надано право зобов’язати відповідача вчинити певні дії.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статей 69,70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем достатніх доказів правомірності дій по відмові у видачі позивачу свідоцтва про право сплати єдиного податку суб’єктом  малого підприємництва – юридичною особою.

За таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства Совєтської селищної ради «Жилсервіс»  підлягають задоволенню.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 13 листопада 2007р.

У повному обсязі постанову складено 19 листопада 2007року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати  протиправними дії Державної податкової інспекції в Совєтському районі АР Крим, що виразились у відмові у видачі свідоцтва Комунальному підприємству Совєтської селищної ради «Жилсервіс» про право сплати єдиного податку суб’єктом  малого підприємництва – юридичною особою.

3.          Зобов’язати Державну податкову інспекцію в Совєтскому районі АР Крим, (97200, АР Крим, смт. Совєтський, вул. Механізаторів, 1) видати Комунальному підприємству Совєтської селищної ради «Жилсервіс» (97200, АР Крим, смт. Совєтський, вул. Первомайськая, 1-А, ідентифікаційний код у ЄДРПО України 32672627)  свідоцтво про право сплати єдиного податку суб’єктом малого  підприємництва – юридичною особою з  третього кварталу 2007року.

4.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства Совєтської селищної ради «Жилсервіс», (97200, АР Крим, смт. Совєтський, вул.Первомайськая,1-А, ідентифікаційний код у ЄДРПО України  32672627)  3,40грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.