ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"15" жовтня 2007 р.                                                                                                      Справа №  04/4205

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Упиря І.І. при секретарі – Голосінській Н.М.,

за участю представників сторін :

від позивача  –  Кучеренко С.П.  –представник за довіреністю,

Беленкова В.В. –представник за довіреністю,

від відповідача –  Філатов С.М. –представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси  справу за позовом Приватного підприємства „Торговий дім „Троянда” до Смілянської міської ради про визнання частково недійсним  договору та зобов’язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Позивач завив позов про визнання недійсним підпункту 4 пункту 19 договору оренди землі від 03.04.2006 року № 79, яким передбачено внесення орендної плати за період фактичного користування земельною ділянкою та зобов’язати Смілянську міську раду зарахувати 12 631 грн. 67 коп., надмірно оплачену орендну плату в рахунок майбутніх платежів ПП „Торговий дім „Троянда” з орендної плати за договором від 03.04.2006 року № 79.

Представники позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримали з обставин викладених в позовній заяві.

Відповідач, у відзиву на позов проти позову заперечує з мотивів, що підпункт 4 п. 19 договору  оренди землі відповідає чинному законодавству  зокрема п. 3 ст. 637 ЦК України якими передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Представник відповідача  в засіданні суду проти позову заперечив з мотивів викладених у відзиві на позов.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що рішенням Смілянської міської ради від 23.12.2005 року № 31-7/IV „Про надання земельної ділянки в оренду колективному підприємству „Торговий дім „Троянда” –позивачу була надана в користування на умовах оренди земельна ділянка площею 0,0476 га під магазин по вул.              Б. Хмельницького, 36 в м. Сміла.

На виконання цього рішення сторони уклали договір оренди землі від                 03.04.2006 року терміном на 10 років до 01.01.2016 року, який цього ж дня набрав чинності.

Підпунктом 4 пункту 19 договору сторони передбачили, що орендар вносить плату за період фактичного користування земельною ділянкою з 03.03.2002 року до моменту набуття чинності  договору оренди  землі (його державної реєстрації) на рівні орендної плати –згідно з п. 9 договору. Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4 відсотки нормативної грошової оцінки землі, що скадає 3 149,79 грн. в рік.

За період 2004-2006 рік позивачем було сплачено 12 631 грн. 67 коп. орендних платежів. Сплата  цієї суми позивач вважає є не обґрунтованою, оскільки не було укладено в цей період договору оренди землі.

Позивач, доводить, що п/п 4 п. 19 договору, щодо зобов’язання ПП „Торговий дім „Троянда” вносити орендні платежі  за період з 03.03.2002 року до моменту набуття чинності даного  Договору оренди землі (його державної реєстрації) на рівні орендної плати, визначеної  п. 9 Договору, суперечить чинному законодавству.

Вислухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних обставин.

Відповідно до ст. 15 Закону України „Про оплату за землю” від 02.07.1992 року                 № 2535-ХІІ власники землі та землекористувачі  сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно укладеного договору куплі-продажу від 31.01.2002 року право користування земельною ділянкою у позивача виникло з 31.01.2002 року.

Таким чином відповідно до ст. 15 Закону України „Про оплату за землю” позивач зобов’язаний був здійснювати плату за користування земельною ділянкою 0,0476 га з 23.12.2005 року з дня прийняття рішення Смілянською міською радою від 23.12.2005 року № 71-7/ІV оскільки, тільки з цього часу земельна ділянка на якій знаходиться магазин позивача була вилучена  із іншого землекористувача і надана позивачу.

Відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України та ст. 2 Закону України „Про оплату за землю” використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Орендна плата, згідно ст. 21 Закону України „Про оренду землі” від 06.10.1998 року № 161-XIV, це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, є договір оренди такої земельної ділянки (ст.ст. 13, 14 Закону України „Про оплату за землю”).

Договір оренди землі між сторонами був укладений 03.04.2006 року який в цей же день пройшов державну реєстрації за № 79 і відповідно до ст. 18 Закону України „Про оренду землі” набрав чинності.

Підпунктом 4 пунктом 19 Договору сторони встановили , що орендар вносить плату за період  фактичного користування  земельною ділянкою  з 03.03.2002 року до моменту набуття чинності донного договору оренди земельної ділянки (до його державної реєстрації) на рівні орендної плати –згідно п. 9 цього договору.

Підпунктом 4 пункту 19 Договору не суперечить чинному законодавству оскільки, відповідно до п. 3 ст. 631 ЦК України та п. 7 ст. 180 Господарського Кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин  між ними, які виникли до його укладення. На зобов’язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Саме підпунктом 4 пункту 19 Договору  сторони і передбачили, що орендна плата вноситься за період фактичного користування земельною ділянкою. Таким чином, ствердження представників позивача в засіданні суду про недійсність зазначеного підпункту договору є помилковими.

Вимога позивача про прийняття  судом рішення яким зобов’язати Смілянську міську раду зарахувати 12 631 грн. 67 коп. надмірно сплачену орендну плату в рахунок майбутніх платежів ПП „Торговий дім „Троянда” з орендної плати за договором від 03.04.2006 року за реєстраційним № 79 суд вважає не підлягає до задоволення оскільки вказана сума була сплачена позивачем відповідно до ст. 2 Закону України „Про плату за землю”, ст. 206 Земельного Кодексу України, та крім того, відносини по цій вимозі регулюються податковим законодавством оскільки, орендна плата за користування землею це є податок і      відповідачем відповідно має бути орган державної податкової інспекції.

Такий спір повинен розглядатися за правилами  КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КАС України не допускається об’єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Тому, враховуючи викладене суд вважає в позові відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85  ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

СУДДЯ                                                                                    І.І.Упир

Рішення підписано  15.10.2007 р.