КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2007                                                                                           № 05-5-31/15372

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - ГаласВ.Я. – нач. юр. сектору, дов. №НЮ-1041 від 22.09.2006;

від відповідача - СтрижакІ.Ю. - директор

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця” в особі Відокремленого підрозділу „Львівська дирекція залізничних перевезень”

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 25.12.2006

у справі № 05-5-31/15372 (Качан Н.І.)

за позовом                               Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця” в особі Відокремленого підрозділу „Львівська дирекція залізничних перевезень”

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросіті"

про                                                  стягнення 12160 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2006 №05-5-31/15372 повернуто позовну заяву без розгляду на підставі п.п. 1, 3 ст. 63 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що позов № ДНЮ-257/76/НЮ від 06.12.2006 заявлено Відокремленим підрозділом „Львівської дирекції залізничних перевезень”, а позовна заява підписана в.о. начальника дирекції – заступником начальника залізниці – І.Говда, повноваження документально не підтверджено; відсутній дозвіл або доручення ДТГО „Південно-Західна залізниця” на право звернення Відокремленого підрозділу до суду з позовом; довіреність від 25.09.2006 не містить зразка підпису довіреної особи, як це передбачено вимогами ст.ст. 245, 246 ЦК України; у позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2006 № 05-5-31/15372 з підстав невідповідності висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та передати справу на розгляд місцевого господарського суду.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник вказує, що в позовній заяві та довіреності № НЮ-1104 від 25.09.2006 зазначено, що І.Говда є в.о. начальника Львівської дирекції залізничних перевезень – заступника начальника залізниці, тобто посадове становище І.Говди вказано.

Позивач зазначає, що І.Говда при підписанні позовної заяви діяв як представник позивача згідно з ч. 3 ст. 28 ГПК України на підставі довіреності № НЮ-1104 від 25.09.2006.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява заявлена Відокремленим підрозділом „Львівська дирекція залізничних перевезень”, на думку заявника, не відповідає матеріалам справи, адже позовна заява подана ДТГО „Львівська залізниця”, яка є юридичною особою і стороною у справі.

На думку позивача, висновок місцевого господарського суду про відсутність дозволу або доручення залізниці відправлення – ДТГО „Південно-Західна залізниця” на право звернення Відокремленого підрозділу „Львівська дирекція залізничних перевезень” з позовом про стягнення штрафу на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України не відповідає нормам ст.ст. 6, 118, 122 Статуту залізниць України.

Заявник стверджує, що ч. 3 ст. 28 ГПК України, ст. 246 ЦК України не містять такої вимоги до змісту довіреності, як зразок підпису довіреної особи.

Заявник вказує, що в позовній заяві позивач відповідно до п. 5 ст. 54 ГПК України зазначив розрахунок суми, що стягується, яка визначена шляхом множення провізної плати за перевезення у вагоні № 95391389 за накладною № 32379523 на 5 згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ст. 96 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали місцевого господарського суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем в особі Відокремленого підрозділу „Львівська дирекція залізничних перевезень” до Господарського суду міста Києва подана позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача 12 160 грн. штрафу, 121,60 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовна заява № ДНЮ-257/76/НЮ від 06.12.2006 підписана в.о. начальника дирекції - заступника начальника залізниці І.Говдою.

Згідно зі ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; представниками юридичних осіб можуть бути також особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації; довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації; повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Частиною 3 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

До позовної заяви № ДНЮ-257/76/НЮ від 06.12.2006 додана копія довіреності № НЮ-1104 від 25.09.2006, якою начальник Державного територіально-галузевого об’єднання „Львівська залізниця” довірив Говді І.М. – в.о. начальника Відокремленого підрозділу „Львівська дирекція залізничних перевезень” – заступника начальника ДТГО „Львівська залізниця” підписувати від імені залізниці, в інтересах залізниці та її відокремлених підрозділів, зокрема позовні заяви.

Коло повноважень відособленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається, зокрема довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу; якщо у справі від імені юридичної особи бере участь відособлений підрозділ, процесуальні документи має право підписувати керівник або заступник керівника цього підрозділу (п.п. 1, 5 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 28.07.1994 № 02-5/492 „Про участь у судовому процесі відособлених підрозділів юридичних осіб”).

Таким чином, позовна заява № ДНЮ-257/76/НЮ від 06.12.2006 підписана особою, яка має право її підписувати та посадове становище якої вказано, у зв’язку з чим підстави для застосування положення п. 1 ст. 63 ГПК України відсутні.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

В тексті позовної заяви № ДНЮ-257/76/НЮ від 06.12.2006 міститься розрахунок суми, що становить предмет спору, наступного змісту: „провізна плата за перевезення у вагоні № 95391389 згідно з накладною № 32379523 – 2 432 грн.; розмір штрафу 2 432 х 5 = 12 160 грн.”, при цьому позовні вимоги обґрунтовуються, зокрема ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України та міститься посилання на докази: залізничну накладну № 32379523, комерційний акт АЧ № 834947 від 06.06.2006.

Отже, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовна заява № ДНЮ-257/76/НЮ від 06.12.2006 містить обґрунтований розрахунок стягуваної суми, тому немає підстав для застосування норми п. 3 ст. 63 ГПК України.

Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 25.12.2006 № 05-5-31/15372 суперечить матеріалам справи та чинному законодавству України, враховуючи викладене та наступне.

Як вже було встановлено, позовна заява № ДНЮ-257/76/НЮ від 06.12.2006 підписана уповноваженою особою із зазначенням її посадового становища.

Відсутність дозволу або доручення ДТГО „Південно-Західна залізниця” на звернення Відокремленого підрозділу „Львівська дирекція залізничних перевезень” із вищевказаною позовною заявою не є підставою для повернення позовної заяви, адже цей позов поданий не від імені ДТГО „Південно-Західна залізниця”, а від імені ДТГО „Львівська залізниця”, якою такі повноваження Відокремленому підрозділу „Львівська дирекція залізничних перевезень” надані.

Ані ст. 28 ГПК України, ані ст.ст. 245, 246 ЦК України не містять такої вимоги до довіреності, як наявність підпису довіреної особи.

Як було зазначено вище, позовна заява № ДНЮ-257/76/НЮ від 06.12.2006 містить обґрунтований розрахунок стягуваної суми, крім того, у випадку недостатності наданого позивачем розрахунку, суд першої інстанції відповідно до ст. 65 ГПК України має право витребувати від позивача відомості щодо даних розрахунку, якщо це необхідно для вирішення спору.

Згідно зі ст. 106 ГПК України у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та передачі справи на розгляд Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2006 №05-5-31/15372 скасувати.

2.          Справу № 05-5-31/15372 передати на розгляд Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.