СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

09.08.2007

Справа №2-26/9166-2007

За позовом - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1. (м. Донецьк, АДРЕСА_1)

До відповідача -  ПП «Зелений берег» (м. Ялта, АДРЕСА_2)

Про стягнення 35880,00 грн.

Суддя Проніна О.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача  - не з'явився

Від відповідача  - Писоцька Н.Г., дов. від 08.08.2007р.

Сутність спору:  Позивач - Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1. звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до
відповідача - ПП «Зелений берег» та просить суд
стягнути з відповідача на користь позивача  матеріальну шкоду в сумі 13380,00 грн.,
збитки в сумі 15500,0 грн. та моральну шкоду в сумі 7000,00 грн., всього
35880,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що відповідачем в орендованих позивачем  приміщеннях було захвачено майно, належне
позивачу,  на загальну суму  13830,00 грн.,   в результаті неправомірних дій відповідача,
позивачем не виконані зобов'язання за договором
купівлі - продажу з третьою особою - ТОВ «Донтос СНС», у зв'язку з
чим  позивач повинен був повернути   ТОВ «Донтос СНС» переоплату та сплатити
штрафи в  розмірі передоплати, на суму
15500,00 грн., та, в результаті
незаконних дій відповідача, позивачу спричинена моральна шкода, яку
позивач оцінив на суму 7000,00 грн.

Відповідач заперечує проти позовних
вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд в позові
відмовити та, зазначив, що у 2006 році між позивачем та відповідачем орендних
правовідносин не існувало.

Позивач в судове засідання не
з'явився, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, про
причини відсутності суду не повідомив. Про дату слухання справи повідомлений
належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався в
порядку ст..77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представникам відповідача, суд -

В с т а н о в и в:

Відповідно до акту від
29.11.2006р., наданого позивачем суду, група співробітників ПП «Зелений берег»
захватила та вивезла майно ППОСОБА_1., що знаходиться за адресою: м.
Ялта,АДРЕСА_2, на загальну суму 13830,00 грн.

14.02.2007р. позивач звернувся до
Прокурора АР Крим, Начальника Ялтинського Міського управління ГУ МВС України в
АРК, з заявою щодо  вжиття заходів з
припинення незаконних дій відповідача.

Листом вих.. № 3-3 від 28.02.2007р.
Заступник начальника  Ялтинського міського
управління ГУ МВС України в АР Крим повідомив позивача про те, що заяву
Фізичної особи - підприємцяОСОБА_1. розглянуто співробітниками 1-го відділу
Ялтинського міського управління ГУ МВС України в АР Крим у встановленому
законом порядку. У порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п. 2
ст. 6 Кримінально - процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю
складу злочину.   Рекомендовано для
вирішення даного питання звернутись до суду у приватному порядку.

Крім того, суду наданий договір
купівлі - продажу, укладений 03.11.2006р. між
ПП ОСОБА_1. (Продавець) та ТОВ «Донтос СНС» (Покупець), відповідно до
умов якого  продавець зобов'язується
передати у  власність покупцю товар, а
покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його.

Пунктом 5.2. договору встановлено,
що у випадку порушення строків поставки товарів, продавець повертає покупцю
передоплату за товар, а також, зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 100%
передоплати за товар.

Суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 387 Цивільного
кодексу України власник  має  право витребувати своє майно від особи,  яка незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно до ст. 1192 Цивільного кодексу
України з урахуванням обставин справи суд за
вибором  потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати
річ того ж роду  і  такої
ж  якості,  полагодити пошкоджену  річ
тощо)  або  відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків,  що
підлягають  відшкодуванню   потерпілому, визначається  відповідно
до реальної вартості втраченого майна на момент  розгляду
справи  або  виконання
робіт,  необхідних   для відновлення пошкодженої речі.

Однак, судом не може бути прийнятий
до уваги акт, складений 29.11.2006р., оскільки він не підтверджує факту
володіння відповідачем майном, належним позивачу, та, слід звернути  увагу на те, що даний акт підписаний фізичними
особами, але, складався у відсутність представників власника приміщення,
представників правоохоронних органів тощо.

Щодо стягнення з відповідача  збитків в сумі 15500,0 грн., суд вважає за
необхідне зауважити наступне.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода,  завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим  немайновим правам
фізичної або юридичної особи,  а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України особа,  якій завдано збитків  у
результаті  порушення  її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є: втрати,  яких
особа  зазнала  у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи,  які
особа  могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до Роз'яснення  Вищого арбітражного суду від 01.04.1994р.  № 02-5/215 «Про деякі питання практики
вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди», редакция с 18.11.2003р.,
підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо
відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які
виникають з угод або внаслідок заподіяння шкоди.

Вирішуючи спори про стягнення
заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові
підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.
При  цьому господарському суду слід
відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору, від позадоговірної
шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди.

Крім застосування принципу  вини
при  вирішенні  спорів
про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає
відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними
діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Так,  під час розгляду даної справи, суду не було
надано належних доказів саме понесення позивачем фактичних збитків,  щодо повернення   ТОВ «Донтос СНС»  передоплати за товар, відповідно до договору,
купівлі - продажу та оплати штрафу в розмірі 100% передоплати за товар у
відповідності з умовами договору.

Крім того, суд не приймає до уваги
накладну без дати та номеру щодо передачі відОСОБА_1. 31000,20 грн. за
договором купівлі - продажу від 29.11.2006р., оскільки договір купівлі  - продажу з ТОВ «Донтос СНС» укладений 03.11.2006р.

Відповідно до ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у  фізичному
болю  та  стражданнях,
яких  фізична  особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;  у  душевних
стражданнях,  яких  фізична
особа  зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої,
членів її сім'ї чи близьких родичів;
у  душевних  стражданнях,
яких  фізична  особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;   у
приниженні  честі  та гідності фізичної особи, а також ділової  репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується
грішми,  іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної  шкоди  визначається судом  залежно
від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань,   погіршення   здібностей
потерпілого   або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди,  якщо вина є підставою для відшкодування, а
також з урахуванням інших обставин,  які
мають істотне значення.

При   визначенні
розміру   відшкодування   враховуються   вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 Цивільного кодексу
України встановлено, що моральна
шкода,  завдана  фізичній
або  юридичній  особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю, відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності
її  вини,  крім
випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Однак, позивачем суду не доведений
факт вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу, та насамперед,
позивачем не визначені підстави та розрахунок моральної шкоди, з яких саме
обставин виходив позивач при визначенні суми моральної шкоди.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що
Кожна сторона повинна
довести  ті  обставини,
на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Однак, у розумінні ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу України, позивачем, під час розгляду
даної справи,  суду не було надано
належних доказів здійснення неправомірних дій з боку відповідача та, насамперед,  позивачем не наданий суду договір оренди, на
який посилається позивач при визначенні чергу, заподіяних йому збитків,
що,  в свою чергу, унеможливлює надання
судом правової оцінки твердженням позивача, викладеним у позові.

Отже, суд вважає позовні вимоги не
обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 82-85 Господарсько процесуальним кодексом України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна
О.Л.