ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 р.
№ 9/710-06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого
Овечкіна  В.Е.,

суддів
Чернова     Є.В., Цвігун В.Л.,

за   участю   представників:

позивача
- Кравченко П.А.,

відповідача
- не з'явився,

третьої особи
- не з'явився,

розглянувши у відкритому
судовому  засіданні
касаційну скаргу

АТ «Медтехніка-Суми»

на постанову
від 24.07.2007 Харківського апеляційного господарського суду

у справі
№9/710-06

за  позовом
АТ «Медтехніка-Суми»

до
Комунального закладу "Перша обласна спеціалізована лікарня"

(третя особа -
Фірма “Радмір”)

про
визнання недійсними результатів торгів від 23.10.2006
на закупівлю ультразвукового діагностичного комплексу
та скасування рішення тендерного комітету відповідача, оформленого протоколом № 41 від 10.11.2006

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 31.01.2007 (суддя Лущик М.С.) позов задоволено повністю у зв’язку з проведенням оспорюваних торгів з порушенням вимог ст.21, ч.5 ст.7, ч.7 ст.26 Закону України  “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” та прийняттям оспорюваного рішення від 10.11.2006  неправомочним складом тендерного комітету всупереч  вимогам ч.5 ст.12 цього закону.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.07.2007 (судді: Токар М.В., Бондаренко В.П., Сіверін В.І.) рішення скасовано, в позові відмовлено у зв’язку з необгрунтованістю позовних вимог.

АТ “Медтехніка-Суми” в поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати та первісне рішення залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом ст.ст.28, 37 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, ч.5 ст.4, ст.12, п.3 ч.3 ст.104 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, скаржник вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про непідвідомчість даної справи господарським судам України суперечить змісту оскаржуваної постанови.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності їх юридичної оцінки судами попередніх інстанцій та заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника позивача, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова та рішення від 31.01.2007 –скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Сумської області з наступних підстав.

Скасовуючи первісне рішення про задоволення позову та приймаючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний господарський суд виходив з того, що:

Місцевим господарським судом прийнято рішення про права та обов’язки особи (Фірми “Радмір” –переможця торгів), яка не була залучена до участі у справі, що є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч.5 статті 4 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка є чинною на час розгляду справи, господарський суд вирішує господарські спори у сфері державних закупівель з урахуванням особливостей, визначених Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Таким чином, апеляційна інстанцій зазначила, що оскільки Закон України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері державних закупівель та обов’язок застосування саме цього закону зазначено ч.5 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, то господарський суд при розгляді даної справи повинен керуватися саме Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Як зазначено в ч.1 статті 36 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” (далі - Закон №1490-14) з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і свобод у сфері закупівель будь-який учасник або інша особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність замовника до Комісії, або до суду згідно з цим Законом.

Статтею 37 Закону №1490-14 визначений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності замовника. Як зазначено в ч.1 статті 37 Закону №1490-14 скаржник має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність замовника до Комісії.

Частинами 1-4 статті 37 Закону №1490-14 встановлюється порядок та процедура оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника, а відповідно до ч.7 статті 37 Закону №1490-14 рішення комісії може бути оскаржене до суду в порядку, визначеному законодавством.

Як зазначено в ч.1 статті 37-1 Закону №1490-14 оскарження процедур закупівель, рішень, дій чи бездіяльності замовника у судовому порядку здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” не передбачена можливість визнання судом недійсними результатів торгів та скасування рішень тендерного комітету, як не встановлена діючим  Господарським процесуальним кодексом України і підвідомчість справ зазначеної категорії господарським судам України, оскільки торги не є правочином, а рішення тендерного комітету не можуть вважатись актами ненормативного характеру.

Статтею 28 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” передбачена можливість відміни торгів чи визнання торгів такими, що не відбулися, та встановлено випадки відміни торгів та визнання торгів такими, що не відбулися.

Причому, однією з підстав відміни торгів визначено те, коли комісією чи судом прийняте рішення про відміну торгів. Таким чином, законодавець ще раз підкреслив, що рішення суду повинне бути саме про відміну торгів.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання недійсними результатів торгів на закупівлю ультразвукового діагностичного комплексу, які відбулися 23.10.2006р., та скасування рішення тендерного комітету Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни, яке викладене в протоколі №41 від 10.11.2006 та в повідомленні про  акцепт тендерної пропозиції від 10.11.2006, стосовно визнання переможцем торгів фірми “Радмір”, не підлягають задоволенню як такі, що не грунтуються на вимогах ст.4 Господарського процесуального кодексу України та статтях 28, 36, 37, 37-1 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Проте, колегія не може погодитися з висновками  апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України  юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” (далі –Закон), з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і свобод у сфері закупівель будь-який учасник або інша особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність замовника до Комісії, або до суду згідно з цим Законом.

Отже, Закон передбачає два альтернативних види оскарження процедур закупівель, рішень, дій або бездіяльності замовника.

Судовий порядок оскарження врегульовано ст.371 Закону.

В зв’язку з наведеним касаційна інстанція визнає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на ст.37 Закону в обгрунтування своїх висновків про непідвідомчість господарським судам України справ у спорах про визнання недійсними результатів торгів та скасування рішень тендерного комітету, оскільки вказаною статтею регламентовано адміністративний порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника –до Комісії, який не є процедурою досудового оскарження.

Водночас колегія вважає безпідставним застосування апеляційним судом до спірних процесуальних правовідносин норми ч.5 ст.4 Господарського процесуального кодексу України  в редакції Закону України від 01.12.2006 №424-У, який набрав чинності з 12.03.2007р. Зазначений закон не має зворотної дії до позову, розглянутого судом першої інстанції 31.01.2007 року.

Помилковими слід визнати також посилання апеляційного суду на ст.28 Закону в обгрунтування висновку про можливість прийняття судом рішення саме про відміну торгів, оскільки такий висновок суду суперечить вимогам ст.12 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується позовної вимоги про скасування рішення тендерного комітету відповідача, оформленого протоколом №41 від 10.11.2006, то касаційна інстанція вважає за необхідне на підставі ст.11112 Господарського процесуального кодексу України доручити суду першої інстанції при новому розгляді справи надати позивачу можливість уточнити позовні вимоги в цій частині з врахуванням того, що позови про скасування та визнання нечинними актів  суб’єктів владних повноважень підвідомчі адміністративним судам, а господарським судам підвідомчі справи у спорах про визнання недійсними актів господарюючих суб’єктів (господарських товариств та установ, в тому числі комунальних медичних закладів, які не є суб’єктами владних повноважень.

Колегія також враховує, що при прийнятті постанови апеляційним судом не спростовано встановлені судом першої інстанції факти порушень тендерним комітетом вимог ст.21, ч.5 ст.7, ч.5 ст.12, ч.7 ст.26 Закону, які полягають в порушеннях тендерним комітетом відповідача процедури проведення закупівлі, а саме у підписанні протоколу засідання тендерного комітету № 41 від 10.11.2006 неправомочним складом тендерного комітету в кількості 5 осіб, що менше двох третин членів тендерного комітету, в порушенні тендерним комітетом порядку розкриття, оцінки та  порівняння тендерних пропозицій, у неповідомленні відповідачем місцевої ради відповідного рівня про дату проведення розкриття тендерних пропозицій, у застосуванні відповідачем способу, за яким здійснювалося визначення відповідності тендерних пропозицій умовам тендерної документації, всупереч цій документації, та в порушенні відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції також не може бути залишено без змін, оскільки, як правильно встановила апеляційна інстанція, рішення від 31.01.2007 прийнято місцевим господарським судом про права і обов’язки особи (Фірми “Радмір” –переможця торгів), що не була залучена до участі у справі, а згідно з п.3 ч.3 ст.104, п.3 ст.1119 та п.3 ч.2 ст.11110 Господарського процесуального кодексу України вказане порушення норми процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення або постанови і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу АТ “Медтехніка-Суми” задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 31.01.2007 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.07.2007 у справі  № 9/710-06 скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий, суддя                                                                                                                                   В.Овечкін

Судді:                                                                                                                                                   Є.Чернов

В.Цвігун