ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23.11.07                                                                                           Справа№ 5/1097-21/107А

Господарський суд Львівської області у складі:

судді Масловської Л.З.,

при секретарі Зубачик Н.

За позовом:              Струтинського державного спиртового заводу, с.Струтин

до відповідача 1: Державної податкової інспекції у Золочівському районі Львівської області, м.Золочів

до відповідача 2: Головне управління Державного казначейства України у Львівській області в особі Управління Державного казначейства у Золочівському районі, м.Золочів

про стягнення з державного бюджету в якості бюджетного відшкодування ПДВ суми 1173364,0 грн. та визнання недійсними

За участю представників:

від позивача:         Кузан, Мичка –представники

від відповідача 1:  Грабовський, Пилип”юк, Миськів Р.Ф., Грабчинський -представники

від відповідача 2:  н/з

Суть справи: Позов заявлено Струтинським державним спиртовим заводом до відповідачів Державної податкової інспекції у Золочівському районі Львівської області та Відділу державного казначейства у Золочівському районі Львівської області про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 117364 грн., та стягнення відсотків, нарахованих на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в сумі 12458,8 грн.

Ухвалою суду від 25.05.2007 року порушено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 27.06.2007 року.

Для об”єктивного та всестороннього вирішення спору по суті розгляд справи відкладався ухвалами суду від 19.07.07р., 24.07.07р., 18.09.07р., 10.10.07р., 06.11.07р., 12.11.07р., 19.11.07р., 23.11.07р.

18.09.07 в судовому засіданні від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він, крім первинних позовних вимог, заявляє вимогу про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Золочівському районі від 03.05.07 №/0 та №/0 та стягнення відсотків, нарахованих бюджетних заборгованості з податку на додану вартість в сумі 12458, 80грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив задоволити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Зокрема, представник позивача пояснив, що ДПІ у Золочівському районі, при проведенні перевірок позивача, було підтверджено правильність, визначенної позивачем, суми податкового кредиту у спірному періоді та підтверджено заявлену до відшкодування суму податку на додану вартість. Оскільки, згідно з нормами Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 №168/97-ВР, сума бюджетного відшкодування напряму залежить лише від правильності визначення суми податкових зобов’язань та податкового кредиту, у податкового органу не було законних підстав для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Представник відповідача-1 проти позову заперечив, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що внаслідок проведення планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.05 по 31.12.06 року, встановлено і зафіксовано в акті перевірки №15/23-00374717 від 17.04.07, що Струтинським державним спиртовим заводом в порушення пп.7.7.10 п.7.7, п.7.2, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 та п.1.8 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 №168/97-ВР завищено заявлену суму бюджетного відшкодування на 117364,0 грн, в т.ч.: за січень 2006 року в сумі –81070 грн., за березень 2006 року на 36294,0 грн. За результатами проведення перевірки було винесено податкові повідомлення-рішення від 03.05.07 №/0 та №/0, якими зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень та березень 2006 року. В судовому засіданні подано клопотання №1092/10-010 від 16.11.2007р. про призначення експертизи для встановлення терміну зберігання бурякової меляси.

Дане клопотання відповідача-1 не підлягає до задоволення, оскільки питання, які ставить відповідач перед експертом фактично стосується безпосереднього виконання договірних зобов”язань за договорами купівлі-продажу меляси бурякової (умови поставки та якість поставленої продукції), та жодним чином не стосується предмета даного спору. Предметом даного спору є стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, яка ставиться в залежність лише від правильності визначення суми податкових зобов”язань та податкового кредиту платника податку.

Представник відповідача- 2 подав пояснення на позовну заяву та пояснив, що органи Державного казначейства здійснюють відшкодування ПДВ з бюджету (в тому числі і відсотків) лише за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив.

Струтинським державним спиртовим заводом задекларовано до повернення з бюджету суму бюджетного відшкодування з ПДВ за січень та березень 2006 року в розмірі 137660 грн. Податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2006 року та розрахунок суми бюджетного відшкодування, згідно з яким, бюджетному відшкодуванню підлягає 81070 грн, подано до податкового органу 17.02.06. Податкову декларацію з ПДВ за березень 2006 року та розрахунок суми бюджетного відшкодування, згідно з яким, бюджетному відшкодуванню підлягає 56590 грн., подано 18.04.06.

ДПІ у Золочівському районі, на підставі ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.92 №509-ХІІ та пп.7.7.5 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 №168/97-ВР проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації позивача з податку на додану вартість за січень 2006 року, про що складено довідку №27/160-00374717 від 06.03.06. Також, ДПІ у Золочівському районі проведено виїзну позапланову перевірку позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2006 року, про що складено довідку №25/23-00374717 від 08.06.06. Вказаними перевірками було підтверджено заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість за січень та березень 2006 року.

На підставі направлення від 13.03.07 №51/23 в період 3 13.03.07 по 10.04.07р., працівниками ДПІ у Золочівському районі була проведена планова виїзна перевірка Струтинського державного спиртового заводу з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 31.12.2006 року. За результатами перевірки складено акт №15/23-00374717 від 17.04.07. На підставі даного акту відповідачем 1 прийняті податкові повідомлення-рішення від 3 травня 2007 року №/0 та №/0, якими позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 81070 грн. та 36294 грн. відповідно.

На момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення бюджетної зоборгованості з податку на додану вартість за період січень, березень 2006 року, сума такої заборгованості була знята відповідачем шляхом прийняття вищевказаних податкових повідомлень-рішень, що на думку відповідача-1, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

З акту перевірки (стор.32 - 33 акту) вбачається, що суми бюджетного відшкодування не повернуто на розрахунковий рахунок позивача, у зв’язку з тим, що вході проведення позапланових виїзних документальних перевірок, надіслано запити про проведення зустрічних перевірок по ланцюгах постачання з метою виконання вимог Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами ОДПС України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування ПДВ, затвердженого наказом ДПА України від 18.08.05 №350 та наказу ДПА України №196/ДСК від 24.04.03.

На підставі одержаних відповідей відповідачем-1 у акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем пп.7.7.10 п.7.7, п.7.2, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 та п.1.8 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 №168/97-ВР та завищення заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість на 117364,0 грн. у зв’язку з тим, що однією з обов’язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Суд вважає такий  висновком відповідача-1 безпідставним, оскільки порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлюються пунктом 7.7 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 №168/97-ВР в редакції Закону чинній на момент існування спірних правовідносин (надалі –Закон про ПДВ).

Згідно з пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону про ПДВ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Таким чином, законодавець, суму бюджетного відшкодування, ставить в залежність лише від правильності визначення суми податкових зобов’язань та податкового кредиту.

Щодо норми п.1.8 ст.1 Закону про ПДВ, на яку посилається відповідач 1 у акті перевірки (стор.32 акту), слід зазначити, що нею дається загальне розуміння поняття „бюджетне відшкодування” та безпосередньо не встановлюється порядок визначення суми бюджетного відшкодування, а лише відсилає до інших норм цього Закону.

Згідно з п.1.7 ст. 1 Закону про ПДВ податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 ст.7 Закону про ПДВ встановлено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп.7.4.5 ст.7 Закону про ПДВ не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього Закону).

Як вбачається з акту перевірки (пп.3.1.6 п.3 акту перевірки), відповідачем фактично підтверджено правильність ведення Струтинським державним спиртовим заводом податкового обліку по податку на додану вартість, оскільки при перевірці правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати в бюджет податку на додану вартість за період жовтень –грудень 2005 року, січень –грудень 2006 року, січень 2007 року жодних розбіжностей не встановлено.

Таким чином, податковий кредит з податку на додану вартість позивача за вказаний період, фактично підтверджений в акті перевірки, відповідачем  не заперечується, а тому судом приймається до уваги як безспірний.

Суд вважає безпідставними доводи Відповідача-1, відповідно до яких, однією з обов’язкових підстав включення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених в ціні товару, є сплата цих сум продавцем товару до Державного бюджету України.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки i збори в порядку i розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством (частина 1 статті 19 Конституції України).

Чинним законодавством, зокрема, й Законом про ПДВ, передбачено, що сума податку на додану вартість, включена в ціну товару, є податковим зобов’язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов’язок зі сплати цього податку до бюджету. Покладення такого обов’язку на покупця товару суперечить чинному законодавству.

В задоволенні позовної вимоги щодо стягнення суми відсотків, на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 12458,8 грн., суд відмовляє, у зв’язку з тим, що Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законів України” від 07.07.05 №2771-ІV норма пп.7.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” викладена у новій редакції, якою позбавлено платника податку права на стягнення процентів за невідшкодовані суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, в частині визнання податкових повідомлень-рішень ДПІ у Золочівському районі №/0 та №/0 від 03.05.07 недійсними та стягнення суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 117364 грн.

Судові витрати в порядку ч.1 ст.94 КАС України присудити позивачу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.67 Конституції України, ст.ст.1,7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст.ст.49-51,81,94, КАС України  суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задоволити частково.

2.          Визнати недійсними (скасувати) податкові повідомлення-рішення ДПІ у Золочівському районі  від 03.05.2007 року № /0 та № /0.

3.          Стягнути через Головне управління Державного казначейства України у Львівській області на користь Струтинського державного спиртового заводу (), що знаходиться за адресою Львівська область Золочівський р-н с.Струтин суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 117364грн.

4.          В решті позовних вимог –відмовити.

5.          Присудити Струтинському державному спиртовому заводу (), що знаходиться за адресою Львівська область Золочівський р-н с.Струтин з державного бюджету державне мито в сумі 1173,64 грн.

Постанова набирає законної сили у відповідності до вимог ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в порядку визначеному у ст.186 КАС України.

Суддя                                                                                                       Масловська Л.З.