ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 36/163

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу
Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на постанову
від 04.09.07 Київського апеляційного господарського суду

та на рішення
від 18.06.07

у справі
№36/163

господарського суду
м. Києва

за позовом
Закритого акціонерного товариства "Український науково-дослідний проектно-вишукувальний інститут підприємств м'ясної і молочної промисловості "УкрНДІм'ясомолпром"

до
Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа
Приватне підприємство "Вітал-А"

про
визнання права землекористувача та відновлення порушеного права на користування земельною ділянкою

за участю представників сторін

від позивача:
Кузнєцова О.В., Новак В.Д., дов.

від відповідача:
Сторожук А.В., дов.

від третьої особи:
у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Український науково-дослідний проектно-вишукувальний інститут підприємств м'ясної і молочної промисловості "УкрНДІм'ясомолпром" звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права постійного користування земельною ділянкою площею 1,556391 га по просп. Возз'єднання, 15 в м. Києві, кадастровий код 6312714, інвентарний №44162 від 01.04.99 державного земельного кадастру м. Києва; вилучення запису в ПК "Кадастр" про внесення даних про реєстрацію землекористування ПП "Вітал-А" земельною ділянкою площею 0,389550 га за вказаною адресою; зобов'язання відповідача поновити право позивача на користування спірною земельною ділянкою шляхом поновлення запису до автоматизованої системи ПК "Кадастр" на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж спірної земельної ділянки від 01.04.99.

Позов мотивовано обставинами набуття позивачем для розташування цілісного майнового комплексу у 1969 році права постійного користування спірною земельною ділянкою площею 1,556391 га, межі якої було встановлено в повному обсязі в 1999 році з внесенням даних до Державного земельного кадастру; а також безпідставного зменшення її площі шляхом внесення відповідних змін до системи ПК "Кадастр".

Ухвалою від 20.04.07 господарський суд м. Києва залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство "Вітал-А".

Рішенням від 18.06.07 господарський суд м. Києва (суддя Трофименко Т.Ю.) позовні вимоги задовольнив повністю, визнавши їх обґрунтованими.

Постановою від 04.09.07 Київський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. –головуючий, Верховець А.А., Тищенко А.І.) рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалою від 25.10.07 Вищий господарський суд України порушив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, в якій заявлено вимоги про скасування рішення і постанови у справі та відмову в задоволенні позову новим рішенням. Касаційна скарга мотивована відсутністю у відповідача повноважень щодо надання земельних ділянок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, 21.10.69 виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих прийнято рішення №1858 про відведення земельної ділянки по проспекту Возз'єднання, 15 в м. Києві площею 1,1 га. Проте в плані №26270 зазначено про виділення Українському державному проектному інституту м'ясної і молочної промисловості за проектом управління у справах архітектури м. Києва в користування земельної ділянки площею 2,01 га під будівництво виробничого корпусу та учбово-курсової бази м'ясомолпрому УРСР.

Після будівництва та вводу в експлуатацію виробничого корпусу та учбово-курсової бази м'ясомолпрому УРСР в 1974 році площа відповідної земельної ділянки становила 1,556391 га.

На виконання постанови Верховної ради УРСР від 28.12.90 №368-КП "Про земельну реформу, рішень виконкому Київської міської ради №144 від 91 та №163 від 17.02.92 "Про проведення в м. Києві інвентаризації земель і ведення державного земельного кадастру" Український державний проектний інститут м'ясної і молочної промисловості підготував необхідні документи та уклав з СП "Топос" договір на виконання технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування. Вказаний технічний звіт (кадастровий код земельної ділянки №6312714 площею 1,556391 га) зареєстрованого головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації та узгоджений головним землевпорядником Дарницького району, а також надано довідку №493 від 16.07.99 про грошову оцінку земельної ділянки площею 1,556391 га.

Проте в автоматизованій системі ПК "Кадастр" без розпорядчих документів щодо внесення змін, вилучення землі або припинення землекористування внесені зміни в конфігурацію земельної ділянки та змінена її площа до 1,162498 га.

З огляду на такі обставини позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі щодо визнання за ним права постійного користування вказаною земельною ділянкою площею 1,556391 га, а також вилучення відповідного запису в ПК "Кадастр" про реєстрацію землекористування ПП "Вітал-А" та поновлення попереднього запису в ПК "Кадастр" на підставі технічного звіту від 01.04.99.

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про задоволення вказаних позовних вимог у повному обсязі. Такий висновок судів заснований на визначенні розміру земельної ділянки 1,556391 га в технічному звіті та довідці про грошову оцінку земельної ділянки №443 від 16.07.99, а також обставинах прийняття Київською міською радою рішення №45/3135 від 02.02.06  щодо задоволення протесту заступника прокурора м. Києві та скасування рішення Київської міської ради від 11.10.05 "Про передачу ПП "Вітал-А" земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування автомобілів з магазином по їх продажу на вул. Регенераторній, 2 у Дніпровському районі". Вказане рішення ради №45/3135 від 02.02.06 оскаржувалось до господарського суду м. Києва, який постановою від 07.12.06 у справі №21/360-А у задоволенні позову відмовив.

При цьому суди послались на положення ст. 92 Земельного кодексу України (в редакції на момент розгляду спору), яка визначає право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку, та передбачає виникнення такого права у: підприємств, установ та організацій, що належать до державної та комунальної власності; громадських організацій інвалідів України, їх підприємств (об'єднань), установ та організацій. Також суди послались на ст.ст. 125, 193 ЗК України, в яких закріплені права землекористувачів, їх відновлення в разі порушення та визначення Державного земельного кадастру.

Як вбачається з рішення і постанови у справі, суди першої та апеляційної інстанції при розгляді справи не досліджували обставини виникнення у Закритого акціонерного товариства "Український науково-дослідний проектно-вишукувальний інститут підприємств м'ясної і молочної промисловості "УкрНДІм'ясомолпром" відповідного права на земельну ділянку певного розміру в порядку, встановленому нормами земельного законодавства, чинного на момент виникнення такого права. Тобто суди, задовольняючи позов про визнання права постійного користування земельною ділянкою, не встановили фактичні обставини виникнення цього права у позивача та його оформлення, які є суттєвими при вирішення даного спору.

Касаційна скарга мотивована безпідставністю задоволення позовних вимог про визнання права постійного користування спірною земельною ділянкою до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оскільки у нього відсутні жодні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками. Вказані доводи викладені відповідачем також в апеляційній скарзі, але залишені поза увагою судом апеляційної інстанції.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України та п. (а) ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 1 ГПК України передбачає право відповідних осіб звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Зважаючи на те, що судовий захист порушеного права може бути здійснений лише в разі звернення з позовом до особи, яка це право порушує, не визнає або оспорює, при розгляді спору необхідним є встановлення такої особи, яка порушує відповідне право. Проте судами при розгляді даної справи не встановлено, в чому полягає порушення, невизнання або оспорення прав позивача на спірну земельну ділянку в разі їх наявності саме відповідачем у справі з огляду на підстави вчинення ним відповідних дій.

Більш того, суди вирішили по суті спір про визнання права постійного користування земельною ділянкою, не встановивши та, як наслідок, не залучивши до участі у справі власника спірної земельної ділянки. Таким чином, власник земельної ділянки був позбавлений можливості захищати свої права при розгляді даного спору.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Слід також зазначити, що пославшись на постанову господарського суду м. Києва у справі №21/360-А, суди залишили поза увагою зазначене у ньому рішення господарського суду м. Києва у справі №18/335 та не надали йому правової оцінки, зокрема щодо складу сторін, предмету та підстав заявлених у вказаній справі позовних вимог, з метою уникнення повторного здійснення провадження господарським судом за тотожним позовом.

Стосовно ж позовних вимог про вилучення та поновлення відповідачем певних записів в ПК "Кадастр" суди не надали правої оцінки характеру цих правовідносин як господарських або публічно-правових.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору у справі вимог ст.ст. 43, 47, 43, 80, 84, 105 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи на засадах рівності та змагальності сторін, тому рішення і постанова підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки право оцінки доказів належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин та залучення до участі у справі всіх осіб, прав і обов’язків яких стосуються спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду м. Києва від 18.06.07 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.07 у справі №36/163 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький