ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  16/4745а

"20" листопада 2007 р.,  10 год.  05 хв.                                               м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. при секретарі: Буднік А.М.,  за участю представників сторін:

позивача: Кірса В.В., Остапенко О.М. - за  довіреностями;

відповідача: Данилюк В.П.  за  довіреністю;

(склад учасників за даними засідання 19.11.2007 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Черкаси адміністративну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Чік" до Виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності  про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання не чинним та скасування рішення відповідача № 1281859 від 12.09.2007 року та про стягнення з відповідача на користь позивача 6300,00 грн. коштів, виплачених позивачем своєму працівнику Остапенко О.М. як допомоги в зв'язку із вагітністю та пологами.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю і просять його задовольнити.

Відповідач просить у задоволенні позову відмовити, оскільки витрачання коштів фонду проведено з порушеннями, Остапенко О.М. прийнята на посаду головного бухгалтера з окладом  3000,00 грн. за півтора місяці до виходу в декретну відпустку при тому, що обов'язки бухгалтера на підприємстві постійно виконував директор підприємства і після виходу в декрет посада ніким не зайнята. Відповідач також доводить, що нарахування коштів допомоги у сумі 6300,00 грн. відбулося з порушенням встановленого порядку. В задоволенні позову просить відмовити повністю.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 22 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням” ( далі - Закон) від 18.01.01 року № 2240-111 , платниками страхових внесків  на  загальнообов'язкове державне соціальне страхування  у  зв'язку  з  тимчасовою  втратою працездатності    та   витратами,   зумовленими   народженням   та похованням, є страхувальники та застраховані особи. Страхувальники  -  юридичні  та  фізичні  особи  набувають статусу платників страхових внесків до Фонду з дня їх реєстрації у виконавчих дирекціях відділень Фонду.

У відповідності до ст. 23 Закону страхувальники-роботодавці сплачують до Фонду різницю  між нарахованими  для  роботодавців  і найманих працівників страховими внесками  та  витратами,  пов'язаними  з  наданням   матеріального забезпечення  та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону. Перерахування коштів здійснюється один раз на місяць - у день,  встановлений для одержання  в  установах  банку  коштів  на оплату праці за відповідний період.

У відповідності до ст. 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів.  Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Згідно ст. 39 цього Закону, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу. Згідно ст. 53 порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Актом перевірки  № 475 від 31 серпня 2007 року, проведеної відповідачем на предмет повноти нарахування і перерахування позивачем страхових внесків до Фонду соцстрахування з тимчасової втрати працездатності, було встановлено, що позивач допустив порушення витрачання коштів фонду у вигляді переплати  по допомозі по вагітності та пологах в сумі 6300,00 грн., які фонд не прийняв до заліку. Зокрема, було встановлено таке:

З 03.01.2007 року на півставки і за сумісництвом позивач прийняв на роботу Остапенко О.М. на посаду головного бухгалтера (копія наказу а.с. 13). В зв'язку із виходом у декретну відпустку Остапенко О.М. їй було оплачено лікарняний лист серія ВАО № 408795, виданий 16.02.2007 року ( а.с. 14) в загальній сумі 6 300,00 грн. ( розрахунок а.с. 16), виходячи із заробітної плати виключно за місцем роботи за сумісництвом.

Відповідач вважає, що лікарняний лист по вагітності і пологах оплачено Остапенко О.М.  всупереч порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою КМУ від 26.09.2001 року № 1266.

З матеріалів справи вбачається, що Остапенко О.М. працює за основним місцем роботи в ПП "Агросервіс" на посаді бухгалтера і з 01.04.2005 року по 14.01.2008 року вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( а.с. 38).

На підприємстві позивача Остапенко О.М. працює на посаді головного бухгалтера за сумісництвом з 03.01.2007 року.

Страховий випадок (вихід в декретну відпустку) настав у цього працівника 16 лютого 2007 року, що підтверджується даними лікарняного листка. Допомогу в сумі 6300,00 грн. їй виплачено 30.03.2007 року ( за даними акту перевірки - п. 3).

Згідно  пп. 3,4  постанови КМУ № 1266 "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням" ( далі Постанова або Порядок) -- розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат ..., є період роботи за останнім основним місцем роботи (зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески. Розрахунковим періодом для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб) є останні 6 календарних місяців (з 1 до 1-го числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

У відповідності до п. 2 Порядку, затвердженого даною постановою, він  поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від організаційно-правових форм і форм власності та на фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників                       (роботодавців), а також на осіб, які беруть участь у страхуванні на добровільних засадах.

До даного Порядку було внесено зміни становою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 р. N 949, які не враховуються при вирішенні даної справи, оскільки виплата допомоги працівнику по вагітності та пологах здійснена у березні 2007 року і закон зворотної сили не має.

Згідно п. 21 Постанови,  якщо застрахована особа працює за сумісництвом, страхові виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітності та пологах та оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця здійснюються на підставі копії листка непрацездатності, виданого в установленому порядку, засвідченої підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи та довідки про середню заробітну плату за основним місцем роботи. У цьому разі сумарна заробітна плата, з якої розраховуються страхові виплати, за місяцями розрахункового періоду за основним місцем роботи та за сумісництвом не може перевищувати розмір максимальної величини (граничної суми) заробітної плати (доходу), оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, для Остапенко О.М. розрахунковим періодом для розрахунку допомоги по вагітності і пологах є період з 01 серпня 2006 року по 31 січня 2007 року включно по основному місцю роботи.

За цей період вона по основному місцю роботи знаходилася в декретній відпустці і нарахування заробітної плати не проводилося, що підтверджується також і довідкою ПП "Агросервіс" ( а.с. 31).

Оскільки Постановою КМУ №1266 "Про порядок обчислення середньої заробітної плати .." визначено, що розрахунковий період для допомоги по соціальному страхуванню на випадок тимчасової непрацездатності береться за останні шість місяців до настання страхового випадку, а отже береться і середня заробітна плата лише за цей період сумарно по основному місцю роботи та за сумісництвом.

У відповідності до п. 4 Постанови  КМУ №1266 "Про порядок обчислення середньої заробітної плати .." -- місяці розрахункового періоду, в яких застрахована особа не працювала (з першого до першого числа) з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключаються з розрахункового періоду.

Таким чином розрахунковий період з 01 серпня 2006 року по 31 січня 2007 року включно по основному місцю роботи брати для розрахунків допомоги Остапенко О.М. не можна.

У відповідності до пояснень представників позивача ( а.с. 16),  розрахунок допомоги по вагітності та пологах був ними зроблений лише з розрахунку середньоденного заробітку Остапенко О.М. (75,00 грн.) за період роботи за сумісництвом помноженого на кількість днів непрацездатності.  При цьому позивач виходив з того, що за час роботи за сумісництвом Остапенко О.М. за основним місцем роботи не працювала і зарплату не отримувала. Розрахунок допомоги позивачем зроблено за аналогією положень 5 та 6 Постанови КМУ № 1266 про те, що якщо застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менш як 6 календарних місяців ( чи менш ніж календарний місяць), середня заробітна плата (дохід) обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці ( відпрацьований час), за які сплачено страхові внески перед настанням страхового випадку.

За змістом Постанови ці положення стосуються лише періоду за основним місцем роботи і не можуть самостійно застосовуватися до періоду роботи засумісництвом.

Позивач також спирається на положення ст. 112 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", якою встановлено, що у 2007 році допомога по тимчасовій непрацездатності та по вагітності та пологах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" застрахованим особам (крім добровільно застрахованих), які сплачували страхові внески менше шести місяців протягом останніх дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку, виплачується виходячи з фактичної заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески; але не вище розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку. Ці положення теж стосуються лише періоду роботи за основним місцем.

Таким чином, здійснивши нарахування допомоги по вагітності та пологах Остапенко О.М.  позивач порушив вимоги  Постанови  КМУ № 1266 "Про порядок обчислення середньої заробітної плати .."  , яким передбачено, що період розрахунку береться лише за основним місцем роботи (шість місяців) перед настанням страхового випадку. Здійснення позивачем розрахунку лише по заробітній платі, отриманій за сумісництвом суперечить положенням цієї постанови.

Суд вважає, що за змістом цієї постанови шестимісячний період до настання страхового випадку ( 16.02.2007 року) не повинен братися до розрахунку, оскільки в цей період Остапеннко О.М. перебувала у відпустці по вагітності та пологах за основним місцем роботи ( п. 4 Постанови  КМУ № 1266 "Про порядок обчислення середньої заробітної плати .." ).

З цього приводу Фонд соціального страхування роз'яснив ( а.с. 25 ( п. 1 абзац „пунктом 21 порядку......” ), що для осіб, що працюють за сумісництвом і в яких настав страховий випадок, розрахунковий період визначається за основним місцем роботи. Тому якщо із розрахункового періоду за основним місцем роботи виключені місяці, то при розрахунку страхових виплат за сумісництвом ці місяці також не враховуються. А отже по цих місяцях зарплата для розрахунку матеріальної допомоги братися не може.

Таким чином, згідно Постанови КМУ № 1266 при роботі працівника за сумісництвом для розрахунку допомоги по вагітності і пологах шестимісячний розрахунковий період повинен  бути наявним для роботи за основним місцем роботи і перекриватися повністю чи частково роботою за сумісництвом.

Такі обставини у випадку з працівником Остапенко О.М. відсутні. Отже період її роботи за сумісництвом у січні 2007 року для розрахунків братися не може, оскільки такий же період  по основному місцю роботи в неї відсутній (виключений). Дні роботи у лютому 2007 року враховуватися також не можуть, оскільки виходять за межі шестимісячного періоду (беруться лише цілі місяці з 1-го по 1-ше число).

Здійснення розрахунку виходячи із заробітку за фактично відпрацьовані дні по працівнику  за сумісництвом без врахування періодів роботи за основним місцем роботи є неприпустимим згідно положень чинного законодавства.

Таким чином  висновки відповідача по Акту перевірки № 475 від 31.08.2007 року є правомірними, сума допомоги працівнику Остапенко О.М. позивачем розрахована неправильно, а тому 6 300,00 грн. правомірно не прийняті до заліку.

Виплату даних коштів позивачем було заявлено як виплату за рахунок коштів фонду, що і стало предметом перевірки в рамках діяльності підприємства-позивача за період з 01.01.2006 року по 01.07.2007 року.

За результатами перевірки відповідачем було прийнято рішення № 128  1859 від 12.09.2007 року про нарахування штрафу за порушення витрачання коштів фонду в розмірі 3 150,00 грн., що складає 50% від суми коштів, не прийнятих до зарахування.

Розрахунок штрафу є правомірним і відповідає п.5 ч.1 ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку із тимчасовою втратою працездатності ..." № 2240 від 18.01.2001 року.

Заперечення відповідача про те, що 6 300,00 грн. не є страховими внесками і на момент розгляду справи ще не витрачені за рахунок коштів Фонду, а тому на них не можна нараховувати штраф, суд до уваги не приймає, оскільки згідно Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням і похованням”  від 18.01.01 року № 2240-111, виплата допомоги по вагітності і пологах здійснюється підприємством за рахунок коштів страхових внесків, які підлягають до сплати Фонду, а тому сума 6 300,00 грн. і є за своєю правовою природою страховими внесками. При цьому не є важливим те, що ці кошти попередньо виплачені працівнику самим підприємством, оскільки саме таким чином вони і виплачуються згідно Закону № 2240.

За результатами розгляду даного спору суд приходить до висновку, що позивач по справі незаконно здійснив виплату допомоги по вагітності та пологах працівнику Остапенко О.М в сумі 6 300,00 грн., а тому нарахування штрафу в сумі 3 150,00 грн. за порушення порядку витрачання коштів фонду було правомірне.

Таким чином рішення № 128 1859 від 12.09.2007 року є таким, що відповідає чинному законодавству і підстави для його скасування позивачем не доведені.

З цих підстав в частині вимог про стягнення з відповідача 6 300,00 грн. коштів на відшкодування допомоги по вагітності та пологах, виплачених Остапенко О.М.  позивачу також слід відмовити. Виплата цієї суми лягає на витрати підприємства.

На підставі статті 89 КАС України, при відмові у позові судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись статтями 89,160,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набуває чинності протягом 10 днів і може бути оскаржена до Київського апеляційного  адміністративного  суду в порядку ст.186 КАС України.

СУДДЯ                                                                                                      Н.М. Спаських