КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

11.04.07 р.                                                                                                    № 02/78

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий                                                                                Андрейцева  Г.М.

Судді

Писана  Т.О

Зеленіна  Н.І.

секретар судового засідання   Сувид О.,

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства «Житлово-експлуатаційне об’єднання співвласників»на рішення господарського суду Черкаської області від 14.02.2007 року

по справі № 02/78 (суддя Пащенко А.Д.)

за позовом  приватного підприємства «Житлово-експлуатаційне об’єднання співвласників», м. Черкаси

до відповідача житлово-будівельного кооперативу № 62, м. Черкаси

про  стягнення 27520,52 грн.

в судове засідання з’вились представники сторін:

від позивача:           Руденко М.О. (дов. б/н від 10.04.07 р.) представник;

від відповідача:           Козовий  О.Д. (дов. б/н від 03.03.07 р.) представник; Червоненко І.К. (протокол зборів №1 від 02.08.06 р.) голова ЖБК

Обставини справи:

Приватне підприємство «Житлово-експлуатаційне об’єднання співвласників»(далі –позивач) звернулося до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до житлово-будівельного кооперативу № 62 (далі –відповідач) про стягнення  27520,52 грн., що становить 26154,74 грн. заборгованості, 205,73 грн. суми трьох відсотків річних, 1165,78 грн. пені.

Заявою від 25.01.2007 року позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути  6715,35 грн. основного боргу, 47,24 грн. трьох процентів річних та 267,67 грн. пені та збільшив позовні вимоги щодо стягнення із відповідача 5949 грн. 30 коп. витрат, пов'язаних із виконанням вимог ст. 32 КЗпП України в зв'язку із достроковим розірванням договору з ініціативи відповідача. Також позивач просить повернути йому зайво сплачене державне мито в сумі 145 грн. 40 коп.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 14.02.2007р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, приватне підприємство «Житлово-експлуатаційне об’єднання співвласників»звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в справі № 02/78 та прийняти нове рішення.

Відповідно до ст.98 ГПК України, за апеляційною скаргою приватного підприємства «Житлово-експлуатаційне об’єднання співвласників»Київським міжобласним апеляційним господарським судом, ухвалою від 21.03.2007р. порушено апеляційне провадження у справі № 02/78.

У судовому засіданні 04.04.2007р. оголошувалась перерва відповідно до ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням в.о. Голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 11.04.2007р. розгляд справи здійснюється у іншому складі колегії суддів: головуючий суддя Андрейцева Г.М., судді Зеленіна Н.І., Писана Т.О.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представники відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечили з підстав, викладених у відзиві та просили залишити без змін рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оспорюване рішення має бути залишено без змін, а апеляційна скарга –без задоволення з таких підстав.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що апеляційний господарський суд в процесі перегляду апеляційної скарги перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі. Тобто апеляційний суд повторно перевіряє відповідності нормам матеріального та процесуального права вимогу, заявлену позивачем.

Із матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2006 року сторони підписали договір на управління та обслуговування будинків та прибудинкових територій (далі –договір), згідно п. 1.2. якого  відповідач доручає, а позивач приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню об’єктів відповідача.

10.08.2006 року відповідач надав позивачу заяву про вихід членів кооперативу із ПП "ЖЕОС" з 01.09.2006 року в зв'язку з прийняттям такого рішення на загальних зборах членів кооперативу 18.07.2006 року, оскільки договір був укладений головою кооперативу без відому мешканців.

В подальшому сторони підписали Акт приймання-передачі документації паспортного столу від 08.09.2006 року, Акт від 08.09.2006 року приймання-передачі заборгованості по експлуатаційних послугах станом на 01.09.2006 року, Акт приймання-передачі документації по ЖБК-62 від 02.10.2006 року.

Отже, відповідач запропонував позивачу розірвати договір з 01.09.2006 року, а позивач погодився на цю пропозицію, про що сторони склали і підписали відповідні документи.

При укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну  та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. (ч.3-5 ст. 180 ГК України). Відповідно до ч. 2 статті 189 Господарського кодексу України, ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно частини 8 статті 181 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в договорі не визначено всіх істотних умов, зокрема, вартості послуг, які позивач взяв на себе обов'язок надавати відповідачу (ціна договору); також у договорі не вказаний перелік послуг, робіт, які будуть надаватися відповідачу, їх якість; взагалі не зазначено об’єкт відповідача, на якому буде здійснювати технічне обслуговування позивач (предмет договору).

У пункті 2.1. договору вказано: «щомісячна вартість послуг, наданих Управителем Замовнику по договору, визначається шляхом множення щомісячної вартості послуг по кожній квартирі (гранична ціна затверджена виконкомом міста Черкаси 14 березня 2005 р.), на кількість квадратних метрів загальної площі житла». Тобто у даному пункті договору міститься загальна фраза щодо обрахунку щомісячної вартості послуг, наданих позивачем, однак відсутні вихідні дані, ціна договору.

Квартирна плата визначається окремо по кожній квартирі члена ЖБК Замовника шляхом множення розрахункової ставки обслуговування 1 кв. метра загальної площі за нормами і цінами, встановленими законодавством, на загальну площу квартири (п. 2.3. договору). Але у договорі не зазначено яким законодавством встановлено норми і ціни. Отже, ціна у договорі відсутня і сторонами не визначено порядок її встановлення.

Тому колегія суддів вважає правомірним висновок господарського суду Черкаської області про те, що договір від 01 липня 2006 року є неукладеним.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач перерахував із свого рахунку на рахунок позивача 7000 грн. платіжними дорученнями № 3 від 05.10.2006 року та №24 від 01.12.2006 року із призначенням платежу «погашення боргу по комунальних послугах за липень 2006 року згідно акту звірки від 1.09.2006р. без ПДВ». Цей факт не може підтверджувати укладення договору від 01.07.2006 року, оскільки у платіжних дорученнях відсутнє посилання на договір.

В частині 8 статті 181 ГК України вказано: «якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України».

Оскільки у даному спорі встановлено певне виконання договору від 01.07.2006 року обома сторонами, а надані послуги повернути неможливо, тому правові наслідки у даній ситуації застосовувати неможливо.

Позивачем у судове засідання 16.01.2007 року було надано Відомості затрат по ЖБК за липень та серпень 2006 року (а.с. 75 - 76), у яких позивач вказав перелік наданих ним послуг, їх вартість, часткову оплату відповідачем та його фактичну заборгованість. В матеріалах справи містяться також Розрахунки витрат по обслуговуванню ЖБК-62 (а. с. 92-94). В результаті детального аналізу даних по вказаних Відомостях та Розрахунках вбачається невідповідність даних у відомостях і розрахунках фактичним обставинам справи. Зокрема, місцевим господарським судом правильно встановлено безпідставність пред'явлення вимоги позивачем щодо відшкодування за рахунок кооперативу вартості послуг по електроенергії для ліфтів та по освітленню сходових кліток, підвалів, оскільки суду не було подано доказів понесення цих витрат позивачем, а відповідачем подано лист Черкаського РЕМ № 1169 від 05.12.2006 р. про те, що ПП «ЖЕОС»не укладало договір на постачання електроенергії і фінансові відносини відсутні. Тому позивач фактично відмовився від вимоги стягувати із кооперативу вартість електроенергії для ліфтів та освітлення сходових кліток і підвалів.

Крім цього, в зв'язку з відсутністю у договорі ціни та невизначенням вихідних даних для обрахунку вартості наданих позивачем послуг не можуть бути прийняті беззаперечно розрахунки позивача, подані 25.01.2007 року, в частині вартості внутрішньобудинкових витрат, витрат на прибирання прибудинкової території, обслуговування димовентиляційних каналів та інших витрат, витрат на вивезення сміття та обслуговування ліфтів.

Таким чином, оскільки позивач обґрунтовує свої вимоги договором від 01.07.2006р., а суму фактичних витрат (як збитків) позивач не довів і належними доказами не підтвердив, не довів також перевищення вартості наданих послуг над фактично перерахованими йому коштами, у задоволенні позову позивачу необхідно відмовити.

Твердження позивача у апеляційній скарзі про безпідставність висновку про неукладення договору в рішенні суду не може слугувати підставою для скасування рішення. Про визнання договору неукладеним може зазначатися виключно у мотивувальній частині рішення як про обставину справи, встановлену господарським судом на підставі пункту 3 частини першої статті 84 ГПК (п.15 Інформаційного листа ВГСУ від 20.10.2006 р. N 01-8/2351 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року»).

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення  господарського суду Черкаської області, апеляційний господарський суд приходить до висновку про правильність застосування норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції; висновки, викладені в рішенні суду, відповідають обставинам справи та є доведеними; судом повністю з’ясовано обставини, що мають значення для справи. За таких обставин апеляційний господарський суд вважає, що підстави для скасування рішення господарського суду Черкаської області від 14.02.2007 року у справі № 02/78 відсутні. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 33, 99, 101, п.1 ст.103, ст. 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Черкаської області від 14.02.2007 року у справі № 02/78 залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного підприємства «Житлово-експлуатаційне об’єднання співвласників»–без задоволення.

2. Справу № 02/78 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий                                                                                Андрейцева  Г.М.

Судді

Писана  Т.О

Зеленіна  Н.І.