ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 45/8б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.–головуючого

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу
Донецького обласного управління  з питань банкрутства

на постанову

господарського суду Донецької області від 02.07.2007р.

у справі
№ 45/8Б господарського суду Донецької області

за заявою боржника
Державного ВАТ "Донецьке управління комплектації та матеріально-технічного постачання  "Дочірнього підприємства ДАК "Спецшахтобуріння"

про
Визнання банкрутом

ліквідатор
Іващенко А.В.

за участю представників сторін:

не з'явились

В С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду Донецької області від 02.07.2007 у справі № 45/8б ( суддя Плотніцький Б.Д.)  на підставі  ст.ст.22034,51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визнано банкрутом Державне Відкрите акціонерне товариство " Донецьке управління комплектації та матеріально-технічного постачання " Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії " Спецшахтобуріння" , відкрита ліквідаційна процедура  обов'язки ліквідатора покладено  на голову ліквідаційної комісії – Іващенко А.В.

Не погоджуючись з постановою господарського суду Донецьке  обласне управлення з питань банкрутства  звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, згідно якої просило скасувати постанову господарського суду Донецької області від 02.07.2007  в частині призначення ліквідатором голови ліквідаційної комісії Іващенко А.В., посилаючись на порушення з боку суду першої інстанції норм ст.2 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Порядку надання пропозицій господарському суду щодо кандидатур арбітражних керуючих № 87 від 24.04.2001.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши в касаційному порядку постанову господарського суду, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого:

22 червня 2007 р.    господарським судом Донецької області порушено провадження у справі № 45/8б про банкрутство Державного Відкритого акціонерного товариства " Донецьке управління комплектації та матеріально-технічного постачання " Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії " Спецшахтобуріння"  на підставі ст. 51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, зобов'язано боржника надати кандидатуру арбітражного керуючого –ліквідатора боржника з його заявою, відповідно до вимог ст.3-1 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постанова господарського суду Донецької області від 02.07.2007 про визнання боржника банкрутом мотивована тим, що наказом Міністерства вугільної промисловості України № 607 від 19.12.2006 вирішено питання припинити діяльність Державного Відкритого акціонерного товариства " Донецьке управління комплектації та матеріально-технічного постачання " Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії " Спецшахтобуріння", шляхом ліквідації. Одночасно даним наказом головою ліквідаційної комісії був призначений керівник –Іващенко А.В., в ході роботи ліквідаційної комісії виявлена недостатність активів боржника для погашення вимог кредиторів. Згідно поданих боржником відомостей та пояснень наданих у судовому засіданні виробнича діяльність не здійснюється боржником з 1998 року у зв'язку з чим і був прийнятий наказ про ліквідацію,а наявне майно боржника,відповідно не забезпечує його виробничої діяльності, внаслідок чого на нього не розповсюджується дія мораторію, передбаченого Законом України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", враховуючи, що ліквідація боржника здійснюється за рішенням власника в особі уповноваженого державного органу, та встановлений ч.1 ст.51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обов'язок голови ліквідаційної комісії звернутися до суду з заявою про порушення справи про банкрутство у разі виявлення недостатності вартості майна для погашення вимог кредиторів, господарський суд дійшов висновку про можливість визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Оскільки в матеріалах справи відсутнє представлення кандидатури арбітражного керуючого в порядку ст.2 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , з боку Донецького обласного управління з питань банкрутства, враховуючи особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником, господарський суд дійшов висновку про те, що клопотання боржника про призначення ліквідатором по справі № 45/8б Скачко С.Л. підлягає залишенню без задоволення  та поклав обов'язки ліквідатора на голову ліквідаційної комісії Іващенко А.В.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом в порядку ст. 51 Закону , прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також з невірним застосуванням вимог Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", виходячи з такого: - відповідно до загальних положень Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", викладених у ст.2 розділу 1 Закону, державну політику щодо запобігання банкрутству, а також забезпечення умов реалізації процедур відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом стосовно державних підприємств та підприємств у статутному фонді яких  частка державної власності перевищує двадцять п’ять відсотків, суб’єктів підприємницької діяльності інших форм власності у випадках, передбачених цим Законом, здійснює державний орган з питань банкрутства, який діє на підставі положення, затвердженого у встановленому порядку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2  Закону державний орган з питань банкрутства пропонує господарському суду кандидатури арбітражних керуючих  (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) для державних підприємств або підприємств, у статутному фонді яких частка державної власності перевищує двадцять п’ять відсотків, щодо яких порушена справа про банкрутство, та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 51  Закону не передбачено виключень  стосовно участі державного органу з питань банкрутства, відповідно до його повноважень, встановлених Законом, у провадженні справи про банкрутство , яка порушена на підставі ст.51 Закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду вважає, що вказані норми  ст.2 Закону є імперативними та застосовуються   в обов’язковому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що боржник є державним підприємством, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" право пропонувати суду кандидатуру ліквідатора належить державному органу з питань банкрутства.

Відповідно до вимог порядку подання пропозицій господарському суду щодо кандидатур арбітражних керуючих № 87 від 24.04.2001 подання пропозицій щодо кандидатури арбітражного керуючого здійснюється на підставі ухвали господарського суду, як вбачається з тексту ухвали про порушення справи про банкрутство від 22 червня 2007р. , орган з питань банкрутства не був зобов'язаний судом запропонувати  кандидатуру арбітражного керуючого в справу про банкрутство державного підприємства.

Судом першої інстанції  порушено  вимоги  ст.2 Закону України “ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” при розгляді питання про призначення ліквідатора у справі № 45/8б, господарський суд не надав можливість державному органу з питань банкрутства запропонувати чи погодити кандидатуру ліквідатора.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.51 Закону якщо вартості майна боржника –юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор ( ліквідаційна комісія) зобов'язані звернутися в господарський суд із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.4, ст.105 ЦК України комісія з припинення юридичної особи поміщає в друкованих засобах масової інформації , в яких публікуються  відомості про державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, повідомлення про припинення юридичної особи та про порядок і строк заявлення кредиторами вимог до неї. Цей строк не може становити менше двох місяців з дня публікації повідомлення про припинення юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі, у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягнення мети, для  якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно з вимогами  ч.3 ст.110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа  ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.60 Господарського кодексу України, яка регулює загальний порядок ліквідації суб'єкта господарювання,  ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи викладене, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що тільки після оцінки  вартості наявного майна боржника,  в порядку ст.60 Господарського кодексу України,  публікації оголошення в порядку ст. 105 ЦК України для виявлення кредиторів, повідомлення органу державної податкової служби  про ліквідацію підприємства  та складання проміжного ліквідаційного балансу можливе з'ясувати питання про обсяг кредиторської заборгованості та про   недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів,  а також  можливе звернення до господарського суду, після закінчення строку, який передбачений ст.105 ЦК України ,  з заявою   про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.51 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , яка передбачає спрощену процедуру банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, заяви Голови ліквідаційної комісії  про порушення справи про банкрутство, до неї  не доданий проміжний ліквідаційний баланс, складений відповідно до вимог ч.1 ст.111 ЦК України, який затверджується учасниками юридичної особи,  не додані докази публікацій оголошення в порядку ст.105 ЦК України та відсутні посилання на факти:  здійснення оцінки наявного майна боржника , повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства  у встановленому законодавством порядку,  які необхідні для з'ясування наявності чи відсутності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство за правилами ст.51 Закону   , вказані обставини, виходячи з вимог Закону, повинні бути в наявності та з'ясовані на момент порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою, що судом першої інстанції зроблено не було.

Крім того, Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку, звернення з заявою про порушення справи про банкрутство  та порушення провадження за спрощеною процедурою, яку регулює  ст.51 Закону, можливе лише після закінчення строку, який передбачений  ч.4 ст.105 ЦК України.   Справа про банкрутство Державного відкритого акціонерного товариства " Донецьке управління комплектації та матеріально-технічного постачання" дочірнього підприємства Державної холдингової компанії " Спецшахтобуріння"  за спрощеною процедурою  порушена  неправомірно , без наявності доказів попередньої публікацій в порядку ст.105 ЦК України,  належного з'ясування кола кредиторів боржника, без дотримання строків, які передбачені ч.4,  ст.105 ЦК України    та встановлення відповідно до вимог норм ЦК України та Господарського Кодексу України  того факту, що вартості майна боржника, щодо якого  власником прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, чому господарський суд не надав належної оцінки та прийняв постанову про визнання боржника банкрутом та  відкриття ліквідаційної процедури.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  Донецького обласного управління з питань банкрутства задовольнити.

Постанову господарського суду Донецької області від 02.07.2007 у справі № 45/8б скасувати.

Справу повернути на розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий                                                                           І.Ю. Панова

Судді                                                                                                   А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич