СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

06 листопада 2007 року
Справа № 2-26/5916-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Голика В.С.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача, приватного підприємства "Агротранс" - Соколова Л.Г., дов. від 09.07.2007;

відповідача, Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат" - Пруднікова -Юшкова О.В., директор;

3- тя особа, Управління економіки Євпаторійської міської Ради - Стратейчук О.В., дов. № 14 від 22.05.2007

розглянувши апеляційну скаргу Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Проніна О.Л.) від 03.07.2007 у справі № 2-26/5916-2007

за позовом           приватного підприємства "Агротранс"

(пр-т. Леніна, 56-2,Євпаторія,97404)

до  Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат"

(вул. Крилова, 37,Сімферополь,95001)

3-тя особа  Управління економіки Євпаторійської міської Ради

(вул. Дм. Ул'янова, 19а,Євпаторія,97400)

про усунення перешкод в користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.07.2007 у справі № 2-26/5916-2007 задоволено позов приватного підприємства "Агротранс" до Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат" про  усунення перешкод  в користуванні майном. Відповідач  зобов’язаний звільнити приміщення, загальною площею 603,3 кв.м., розташовані за адресою: вул. Революції,3, у місті Євпаторія, передані приватному підприємству "Агротранс" на підставі договору оренди від 07.03.2006. На користь  позивача стягнуто  майнову шкоду в сумі 26242,16 грн.

Не погодившись з цим судовим актом, Кримське республіканське підприємство "Кіновідеопрокат" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступними доводами:

-          господарським судом  були допущені порушення процесуального закону, оскільки на адресу відповідача не надходили ухвали суду  від 21.05.2007 і  від 04.06.2007, справа розглянута без участі належного відповідача, чим порушені статті 22 і 87 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, ухвала про відкладення справи на 03.07.2007 була надіслана на адресу первісного відповідача –Євпаторійського відділення  КРП "Кіновідеопрокат",  а не належного відповідача.

-          судом не з’ясовані обставини, що мають значення  для  справи , висновки викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, так як  судом не досліджена  законність підстав   належності  спірного майна відповідачу на праві повного господарського ведення;

-          суд прийняв рішення  про стягнення з відповідача суми майнової шкоди не встановивши факту  спричинення її  за виною відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач  просив залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,  заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи у справі, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції  підлягає скасуванню, як  постановлене  при неправильному  застосуванні  норм  матеріального і процесуального права, при неповному з’ясуванні  всіх фактичних обставин справи, а також при невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи,   виходячи з наступного.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України  кожний суб'єкт господарювання та  споживач  має  право  на захист своїх прав і законних інтересів.

Вказаними нормами встановлені способи захисту  цивільних прав  та інтересів, а  також  визначено, що  суд може  захистити  цивільне право  або інтерес  іншим  способом, встановленим  договором або законом.

В залежності від  характеру посягання  на  права власника  і зміст  захисту, який  надається власнику,  існують речові  та  зобов’язальні  правові  способи захисту.

Норми  Цивільного кодексу України  відносить  до речових  позовів  вимоги  власника, який позбавлений володіння  своїм майном, до  незаконного  володільця  про  витребування майна  (стаття 387 Цивільного кодексу України) та вимоги  власника  відносно  порушення  права власності, які не пов’язані з позбавленням володіння річчю (стаття 391 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи,  яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Під незаконним володінням слід розуміти  фактичне  володіння  річчю, якщо  воно не  має правової підстави  або  правова підстава відпала.

Таким чином, у  випадку позбавлення права   володіння своїм майном                                    власник  майна або  особа, яка  володіє майном  в силу договору  або закону, вправі  вимагати   повернення  свого  майна  на підставі статті 387 Цивільного кодексу України.

Однак, такої вимоги позивач до Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат"  не заявляв.

Позовні вимоги обґрунтовані  статтею 391 Цивільного кодексу України, згідно з якою  власник  майна  має  право  вимагати  усунення  перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Проте, дана норма  до  спірних правовідносин не  може бути застосована, оскільки  право  заявити  негаторний   позов,  в силу приведених норм Закону, має  тільки власник, який володіє   цим майном.

Як вбачається із встановлених обставин справи, в наступній  час  спірним  майном володіє   відповідач по справі.

Таким чином, приватне підприємство "Агротранс" при зверненні до суду з цим позовом неправильно обрало  спосіб захисту  порушеного права.

Крім того, в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України, змінити  підставу  позову вправі  тільки  позивач і таке право суду не надано. Тому, задоволення  судом першої інстанції  заявлених вимог на підставі сттаті 387 Цивільного кодексу України при тому, що заявлений позов є негаторним,  являється  порушенням  норм процесуального законодавства.

Також, при ухваленні  рішення судом  порушена сама стаття 387 Цивільнього кодексу України. Згідно  вказаній нормі, власник  має  право витребувати своє майно від особи,  яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом першої інстанції не було встановлено  на яких правових підставах   відповідач  займає  спірне  приміщення.

За твердженням відповідача, спірне приміщення, розташоване за адресою:  вул. Революції,3 м. Євпаторія (раніше, домоволодіння № 2 по вул. Старо-Набережній в місті Євпаторії, згідно довідки Кримського Республіканського  підприємства „Бюро реєстрації  і технічної інвентаризації в місті Євпаторії” від 31.05.2007 на арк.с.70,т.1), з кінця 1950-х років фактично находилось в користуванні Євпаторійського відділення по прокату відеофільмів.

Доказів, підтверджуючих  дані обставини стороною надано не було.

Однак,  за наслідком дослідження  наданих відповідачем документів, які  не були представлені суду першої інстанції в силу порушення судом першої інстанції  норм процесуального права,  ( про що буде зазначено  нижче в цієї постанові   як встановлено судовою колегією, на підставі постанови Кабінету Міністрів України  № 594 від 29.08.1994 „Про передачу майна, яке перебуває у загальнодержавній власності, до власності Республіки Крим” і акту прийому - передачі загальнодержавного майна від 24.01.1995, затвердженого  Міністерством культури України та Міністерством культури АР Крим (арк.с.1-5,т.2), загальнодержавне майно (ВО кіновідеомережі  і прокату відеофільмів), вартістю 950095тис.крб., передано  у власність  Республіці Крим (арк.с.37-43,т.2).

01.12.1994 року  у відповідності з Указом Президента Республіки Крим від 30.08.1994 № 96/94 „Про реєстрацію і перереєстрацію  підприємств і структурних підрозділів, розташованих на території Республіки Крим” головою Фонду державного майна Криму був виданий  наказ № 124 (арк..с. 6,т.2), згідно  з яким  начальнику  відділу  управління державним майном наказано  забезпечити постановку  на  державний  облік  майна  виробничого  об’єднання „Кіновідеопрокат”, затвердити Статут виробничого об’єднання  „Кіновідеопрокат”  та  передати  виробничому об’єднанню в господарське ведення  державне майно на суму основних засобів  - 950095 тис.крб. , у відповідності  з балансом, за станом на 01.10.1994  (арк.с.13-20,т.2).

Згідно Статуту виробничого об’єднання „Кіновідеопрокат”, затвердженого  головою Фонду державного   майна Криму і зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Сімферопольської міської ради № 95 від 13.01.1995 (арк.с.13-20,т2), до складу виробничого об’єднання „Кіновідеопрокат” входить Євпаторійське відділення по прокату кіно відеофільмів,  розташоване  за адресою вул. Революції,3, у місті Євпаторії (арк.с. 14,т.2).

Як вбачається  з розшифровки  основних  і оборотних  засобів  виробничого об’єднання „Кіновідеопрокат”  за станом  на 01.10.1994 (арк.с.11,т.2 ) до складу  основних засобів, загальною вартістю  950095 тис.крб., переданих виробничому об’єднанню „Кіновідеопрокат”, ввійшли основні засоби Євпаторійського відділення, вартістю 17139 тис.крб.

Інвентаризаційна опис  основних  засобів Євпаторійського відділення виробничого об’єднання „Кіновідеопрокат” складена  за станом на 01.10.1994,   підтверджує те,  що до складу основних засобів передані  будівлі на загальну суму 10932952,00 крб., у тому числі  будівлі фільмобази  і фільмосховищя  (арк.с.12,т.2)

Викладені обставини підтверджують факт того, що спірне майно, розташоване  по вул. Революції, 3 у місті Євпаторії, належить виробничому об’єднанню „Кіновідеопрокат”, в силу статті 37 Закону України „Про власність”, (в редакції, що мала чинність до 20.12.2007) та статті 74 Господарського кодексу України, на праві повного господарського  ведення.

16.08.1993 на виконання  рішення Євпаторійського міськвиконкому від 01.02.1991 № 10 підписаний  акт встановлення меж ділянки в натурі  Євпаторійському відділенню по прокату кінофільмів  по вул. Революції, 3, у місті Євпаторії, площею 2282,36 кв.м. (арк.с.110,т.1), виконаний на підставі Технічного звіту інвентаризації земельної ділянки Євпаторійського відділення по прокату кінофільмів. Плату за землю здійснює Кримське республіканське підприємство "Кіновідеопрокат" (арк.с.32-35,т.2).

Таким чином, висновок суду першої інстанції  про те, що відповідач є незаконним фактичним володільцем спірного майна слід визнати  помилковим.

Факт того, що  відповідач є  балансоотримувачем  спірного майна , а його власником –Фонд майна Автономної республіки Крим позивачу  було відомо ще  в травні  2005 року ( до укладення  з третьою особою  договору оренди від 30.09.2005), що підтверджується листом директора приватного підприємства "Агротранс" ( арк.с.127,т.1) , адресованого відповідачу, з проханням  дати згоду  на оренду  приміщень, розташованих  за адресою : вул.. Революції, 3, у місті Євпаторії.

Даний факт підтверджується позивачем також в запереченнях на апеляційну скаргу ( арк.с. 120-121,т.1).

Мотивація рішення суду посиланням на статтю 28 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” також неправомірна. Згідно з вказаною статтею  орендарю  забезпечується  захист  його  права  на  майно, одержане   ним   за   договором   оренди,   нарівні  із  захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності. Орендар  може  зажадати  повернення орендованого  майна з будь-якого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні ним,  відшкодування шкоди, завданої майну громадянами і юридичними  особами, включаючи орендодавця.

Однак, як зазначено вище в постанові, відповідач є законним володільцем  і користувачем спірного майна.

Судова колегія критично  відноситься  к свідоцтву   про право  власності (арк.с. 38,т.1), згідно якого власником спірного  майна зазначена  територіальна громада міста Євпаторії .

Саме свідоцтво про право власності  на певний об’єкт  нерухомого майна не є правовстановлювальним документом, а лише підтверджує належність права власності певному суб'єкту. У свідоцтві мають бути зазначені юридичні факти, що стали підставою для виникнення або переходу такого права до власника. Що ж стосується правовстановлювальних документів, перелік яких  наведений у додатку № 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення  про порядок реєстрації  прав власності  на нерухоме майно ( далі  - Тимчасове  положення), то вони фіксують, підтверджують і оформлюють безпосередньо самі юридичні факти, на підставі яких у власника виникає (переходить) право власності. До таких документів зокрема відносяться: договори купівлі-продажу, міни, про дольову участь у будівництві, тощо, документи про перехід права власності в результаті приватизації, судові рішення та інше.  Саме  правовстановлювальні документи  є підставою  для  видачі  свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Як вбачається із  свідоцтва  про право власності на нерухоме майно, видане Євпаторійським міжміським бюро реєстрації та технічної  інвентаризації  10.08.2005 (арк.с. 39,т.1), підставою  його видачі  є  рішення Євпаторійського  виконкому від 15.08.1953 № 460 (арк.с. 22,т.2).

Однак, згідно даного рішення виконавчого органу (архівний витяг від 26.04.2007, арк.с.50-51,т.2), Євпаторійським міським виконавчим комітетом було  вирішено тільки  затвердити  список муніципалізованих домоволодінь житлового фонду  місцевої ради і забезпечити  реєстрацію  житлового фонду  даної ради.

Таким чином, при оформленні  права власності на спірний об’єкт  нерухомого майна були порушені  підпункти 2.1 і 6.1 Тимчасового  положення.

З врахуванням  викладеного, судова колегія вважає, що підстави  для  задоволення позову про зобов’язання Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат"   усунути   перешкоди  в користуванні майном і звільнити  спірні приміщення  відсутні.

Оскільки протиправна поведінка відповідача не мала місце бути, підстави  для покладення на нього відповідальності, відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, за спричинену позивачу майнову шкоду,  також відсутні.

Судова колегія апеляційної інстанції визнає обґрунтованим доводи заявника апеляційної скарги відносно порушення судом першої інстанції  норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду  Автономної Республіки Крим від 21.05.2007 (арк.с.51,т.1) Кримське республіканське підприємство "Кіновідеопрокат" було залучено  до участі у справі в якості  належного відповідача, розгляд справи  було відкладено до 04.06.2007. Однак, згідно ухвали від 04.06.2007, господарським судом відповідачем знову було зазначено - Євпаторійське відділення  "Кіновідеопрокат",  розгляд справи відкладено на 03.07.2007 (арк.с. 74.т.1).  Зазначена ухвала була надіслана на адресу позивача і Євпаторійського відділення  "Кіновідеопрокат"  лише 20.06.2007, що підтверджується реєстром відправки поштових відправлень, наданих  господарським судом АР Крим відповідно до запиту суду апеляційної інстанції (арк.с. 115,116-117,т.1). При цьому, належному відповідачу у справі  - Кримському республіканському підприємству "Кіновідеопрокат" ця  ухвала надіслана не була.

З’ясувати питання належного повідомлення Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат" про залучення його в якості відповідача у справі ухвалою від 21.05.2007, а також повідомлення про відкладення розгляду справи  судової колегії  було неможливим, оскільки, дати відправлення ухвали суду від 21.05.2007 не вбачається з цього документу                (зворот ухвали на арк.с. 52,т.1), а на  повторний запит суду апеляційної інстанції за № 38-47866 від 30.10.2007 (арк.с. 131,312,т.1) надати докази повідомлення Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат" про місце і час судових засідань у справі, господарським судом відповіді  не надано.

Таким чином, справа розглянута господарським судом за відсутністю належного відповідача, не повідомленого належним чином про місце судового засідання.

Дана обставина, в силу частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, є в будь- якому  випадку  підставою для скасування рішення  місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що  апеляційна  скарга підлягає задоволенню, а рішення  суду  першої інстанції – скасуванню.

При прийнятті нового рішення у справі в задоволенні  заявлених позовних вимог слідує відмовити.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 2 ), 104 ( частина 1, пункти 1,3,4), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат" задовольнити.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 03.07.2007 у справі № 2-26/5916-2007 скасувати.

В задоволенні позову  приватного підприємства "Агротранс" до  Кримського республіканського підприємства "Кіновідеопрокат" про  усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Головуючий суддя                                                            В.В.Сотула

Судді                                                                                          В.С. Голик

Ю.В. Борисова