ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  18/446

05.12.07

За позовом:          ЗАТ СК «АРМА»;

До:                    ЗАТ СК «Інкомстрах»;

Про:                     стягнення 326 035,38 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Покровська О.Ю., представник, довіреність №118 від 11.07.2007 р.;

Від відповідача:           Божко Ю.В., представник, довіреність №788 від 11.10.2007 р.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 24.10.2007 р. до 01.11.2007р., з 01.11.2007 р. до 13.11.2007 р., про що господарським судом винесені відповідні ухвали від 24.10.2007 р. та від 01.11.2007 р.

У справі, на підставі статті 77 ГПК України були оголошені перерви з 13.11.2007 р. до 20.11.2007р., з 20.11.2007 р. до 05.12.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 279 957,68 грн. (251 817,39 грн. основного боргу + 28 140,29 грн. інфляційних втрат), 39 099,07 грн. пені, 6 978,63 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 3 260,35 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У ході судового вирішення спору позивачем до господарського суду була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 279 957,68 грн. (251 817,39 грн. основного боргу + 28 140,29 грн. інфляційних втрат), 39 099,07 грн. пені, 6 978,63 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 40 000,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката, 3 260,35 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

03.12.2007 р. від позивача до господарського суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 193 116,34 грн. (172 471,50 грн. основного боргу + 20 644,84 грн. інфляційних втрат), 14 539,59 грн. пені, 6 978,63 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 40 000,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката, витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У судовому засіданні 05.12.2007 р. представник позивача надав клопотання про уточнення позовних вимог, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 193 116,34 грн. (172 471,50 грн. основного боргу + 20 644,84 грн. інфляційних втрат), 14 539,59 грн. пені, 5 174,14 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 40 000,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката, витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що позивачем порушені умови договору облігаторного перестрахування, а саме, відповідача не було повідомлено про страхові випадки. Відповідач зазначає про те, що пунктом 4.1. договору передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється перестраховиком на підставі заяви на виплату страхового відшкодування, яка має бути подана перестраховиком не пізніше місяця з моменту здійснення виплати по оригінальному договору страхування. Відповідач вважає, що надані позивачем бордеро збитків не підтверджують належне виконання позивачем вимог п. 4.1. договору та не є підставою для виплати відповідачем своєї частки страхового відшкодування.

Відповідач також стверджує про те, що при укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 ГК України). Сторони, укладаючи договір, заявили про необхідні умови, щодо яких повинно бути досягнуто згоди –це доповнення до договору (бордеро ризиків), але не досягли згоди щодо такої істотної умови як строк дії таких доповнень, не вказавши дату їх вступу в дію (дату укладення). Підсумовуючи викладене, відповідач вважає бордеро ризиків не укладеними, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, а тому стверджує, що не укладений договір не породжує для його сторін будь-яких прав та обов’язків.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами 18.08.2002 р. укладений генеральний договір №13/08/02-АРМА облігаторного перестрахування, предметом якого є угода про пропорційне облігаторне перестрахування ризиків.

Розділом 2 договору передбачений механізм передачі ризиків у перестрахування. Згідно з п. 2.1. договору при передачі ризиків (об’єктів) в перестрахування, розподіл відповідальності здійснюється наступним чином:

а) об’єм відповідальності перестрахувальника встановлюється у розмірі не менше 20% від кожного об’єкта страхування (у разі факультативного перестрахування/ретроцесії –не менше 20% від відповідальності, прийнятої перестрахувальником);

б) об’єм відповідальності перестраховика встановлюється у розмірі не більше 80% від кожного об’єкта страхування ( у разі факультативного перестрахування/ретроцесії –не більше 80% від відповідальності, прийнятої перестрахувальником).

Пропорційний розподіл відповідальності по кожному окремому об’єкту, який передається в перестрахування зазначається в щомісячному бордеро ризиків з урахуванням умов, викладених у даному пункті.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що до п’ятого числа кожного місяця, наступного за звітним, перестрахувальник направляє перестраховикові бордеро ризиків, який містить відомості, характеризуючи ризики, що прийняті у страхування за звітний місяць. Бордеро ризиків є підставою для виплати перестраховиком належної перестрахувальникові частини страхової премії.

Відповідно до п. 2.4. договору протягом трьох робочих днів після отримання бордеро ризиків перестраховик зобов’язаний акцептувати його та передати акцептований екземпляр перестрахувальнику.

Згідно з актом заліку зустрічних однорідних вимог від 19.09.2006 р. сторони прийшли до згоди відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України провести залік зустрічних однорідних вимог на суму 441 931,43 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем по виплаті чистини сум страхового відшкодування відповідно до бордеро збитків за звітний період з 01.07.2006 р. до 31.08.2006 р. за договором облігаторного перестрахування №13/08/02 АРМА від 18.08.2002 р. у розмірі 172 471,50 грн. підлягає відшкодуванню протягом 10 днів після підписання даного акту.

Відповідно до частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання  яких  не  встановлений  або  визначений  моментом пред'явлення вимоги.

Після підписання між сторонам акту заліку зустрічних однорідних вимог відповідачем були акцептовані бордеро збитків на суму 79 345,89 грн., а саме:

—за період з 01.09.2006 р. по 30.09.2006 р. на суму 9 538,27 грн.;

—за період з 01.10.2006 р. по 31.10.2006 р. на суму 3 418,16 грн.;

—за період з 01.11.2006 р. по 30.11.2006 р. на суму 58 798,15 грн.;

—за період з 01.12.2006 р. по 31.12.2006 р. на суму 7 591,31 грн.

Відповідач не виконав свої зобов’язання за договором, не сплатив на користь позивача свою частку страхового відшкодування. Матеріалами справи підтверджується, що станом на день слухання справи у судовому засіданні сума боргу відповідача перед позивачем складає 251 817,39 грн.

Враховуючи ту обставину, що позивачем уточнені позовні вимоги та останній просить стягнути з відповідача лише заборгованість згідно з актом заліку зустрічних однорідних вимог від 19.09.2006 р. у сумі 172 471,50 грн. задоволенню підлягає саме зазначена сума.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, господарський суд виходить з наведеного нижче.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування»страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо  захисту майнових  інтересів  громадян  та  юридичних  осіб у разі настання певних   подій   (страхових   випадків),   визначених    договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом  сплати  громадянами  та  юридичними  особами страхових   платежів  (страхових  внесків,  страхових  премій)  та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 12 Закону України «Про страхування»передбачено, що перестрахування - страхування  одним  страховиком  (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика  (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За прострочку платежу позивачем нарахована пеня у розмірі 14 539,59 грн., передбачена п. 6.2. договору. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи, умовам угоди та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем також нарахована сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 193 116,34 грн. (172 471,50 грн. основного боргу + 20 644,84 грн. інфляційних втрат) та 5 174,14 грн. трьох процентів річних з простроченої суми.

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити про те, що відповідачем у додаткових поясненнях, поданих до Господарського суду 30.11.2007 р., здійснений контррозрахунок сум пені та інфляційних втрат з простроченої суми, згідно з яким пеня нарахована останнім у розмірі 21 377,66 грн. та інфляційні втрати у сумі 26 135,14 грн.

Посилання відповідача на те, що бордеро ризиків є не укладеними, оскільки в них не зазначена дата їх підписання є безпідставним, оскільки у кожному бордеро ризиків зазначено за який період вони складені.

Твердження відповідача про те, що позивачем не надсилались заяви про виплату страхового відшкодування спростовується тим, що пунктом 2.2. договору передбачено, що бордеро ризиків являються підставою для перерахування перестраховиком на користь перестрахувальника частини страхового відшкодування.

Всі бордеро ризиків акцептовані відповідачем, що свідчить про те, що останній погодився з тим, що страхові випадки відбулися та погодився з частиною розміру страхового відшкодування, що належить до сплати на користь позивача.

Слід також зазначити про те, що бордеро ризиків підписані вже після настання страхових випадків, а тому відповідач, акцептуючи їх, повністю погодився з умовами, на яких вони підписані.

Додані відповідачем до відзиву на позовну заяву документи не відносяться до генерального договору про облігаторне пеерстрахування №13/08/02-АРМА від 18.08.2002 р., а тому не можуть бути належними доказами у даній справі. Бордеро ризиків, додані до відзиву на позовну заяву, підписані між сторонами у 2005 році також не є предметом спору у даній справі.

Враховуючи ту обставину, що позивач у ході судового вирішення спору подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зменшив позовні вимоги до суму у розмірі 254 665,56 грн., позов в іншій частині вимог підлягає припиненню провадженням, на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України, у зв”язку з тим, що позивач фактично відмовився від частини позовних вимог і таку відмову прийнято господарським судом.

Господарський суд, виходячи зі змісту вимог статті 78 ГПК України, роз’яснив позивачеві процесуальні наслідки прийняття відмови позивача від частини позовних вимог, що полягають у припиненні судом провадження у справі в цій частині та неможливості звернення позивача в майбутньому до господарського суду з цим же позовом.

Матеріалами справи підтверджують витрати позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 34 782,61 грн. До матеріалів справи доданий договір про надання правової допомоги від 03.09.2007 р., укладений між позивачем та адвокатом –Паніною Оксаною Миколаївною; акт виконаних робіт від 22.10.2007 р. по договору про надання правової допомоги від 03.09.2007 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1223, видане Паніній Оксані Миколіївні; видатковий касовий ордер від 22.10.2007 р. №2287 на суму 34 782,61 грн. Слід зазначити про те, що витрати, понесені позивачем на оплату послуг адвоката, підлягають частковому задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 ГПК України.

Згідно зі статтею 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення  судової  експертизи,  призначеної господарським судом,  витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката,  витрат  на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вина відповідача підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 80 п. 4, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах»(інд. 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 64, ) на користь Закритого акціонерного товариства Страхова компанія «Арма»(інд. 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 41-а, ) суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 193 116 (сто дев’яносто три тисячі сто шістнадцять) грн. 34 коп., 14 539 (чотирнадцять тисяч п’ятсот тридцять дев”ять) грн. 59 коп. пені, 5 174 (п’ять тисяч сто сімдесят чотири) грн. 14 коп. трьох процентів річних з простроченої суми, 22 706 (двадцять дві тисячі сімсот шість) грн. 08 коп. витрат на оплату послуг адвоката, 2 128 (дві тисячі сто двадцять вісім) грн. 30 коп. витрат по сплаті держмита та 77 (сімдесят сім) грн. 03 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову провадження у справі припинити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
О.В. Мандриченко