ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.11.07р.

Справа № ПР25/225-07

За позовом  Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

до  Відповідача-1: Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

Відповідача-2: Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, с. Карпівка Широківського району Дніпропетровської області

Відповідача-3: Приватного підприємства Інгулецький ринок "Гала", м. Кривий Ріг

про визнання недійсним рішення

Суддя  Чередко А.Є.

Представники сторін:

від позивача: Кривцова Є.І. - дов. №76 від 30.11.07р.          Єршева О.Ю. - дов. №2947 від 03.08.07р.

від відповідача-1: Новиков М.А. - дов. №14/16242 від 08.10.07р.

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: Попов В.А. - наказ №30 від 13.05.06р.

Білівський А.Д. - дов. №668973 від. 24.10.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення № 69 від 31.10.2002р. Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області „Про визнання права власності на об’єкти нерухомості”.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем-2 за спірним рішенням було визнано право власності відповідача-3 на нерухоме майно, яке належить до державної власності та не передавалося до статутного фонду відповідача-1 під час його приватизації.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог позивача заперечують посилаючись при цьому на пред’явлення позивачем позову за межами позовної давності та не доведеність належності спірного нерухомого майна до державної власності.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2002р. Миколаївською селищною радою Широківського району Дніпропетровської області було прийнято рішення № 69 „Про визнання права власності на об’єкти нерухомості”, згідно з яким останній зокрема визнав право власності відповідача-3 на об’єкти: сарай (інв. № 815278) та вбиральня (інв. № 815279), розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Перемоги, 11.

Позовна заява подана позивачем в порядку адміністративного судочинства, а в обґрунтування позову позивач посилається на належність спірного майна до державної власності, яке було передано на баланс відповідачу-1, однак не увійшло до статутного фонду останнього, тому позивач реалізовуючи право власності на спірне майно в силу ст.ст. 386, 393 ЦК України має право на захист порушеного права власності.

Між тим, згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у ст. 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб’єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а ці суб’єкти відповідно зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб’єкта.

З огляду на обставини справи, суд вважає, що дана справа є спором між юридичними особами з приводу реалізації права власності на нерухоме майно, а не у зв’язку з реалізацією відповідачами, як суб’єктами владних повноважень, власних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому підлягає вирішенню за правилами господарського процесуального законодавства. При цьому участь у цій справі в якості відповідача органу місцевого самоврядування не змінює правову природу спірних правовідносин, які є цивільними, оскільки спір стосується визнання права на майно.

Не стосується даний спір і реалізації компетенції суб'єктів владних повноважень у сфері управління, оскільки  у даних правовідносинах позивач не є суб'єктом владних повноважень та не здійснює владних управлінських функцій щодо інших осіб, які беруть участь у справі.

Окрім того, даний спір пов'язаний з приватизацією державного майна, тобто підвідомчій господарським судам в силу ст. 12 ГПК України.

Отже, спірні правовідносини не є публічно-правовими, а справа не має ознак справи адміністративної юрисдикції.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає, що провадження у справі підлягає  закриттю, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З підстав наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 165 КАС України,  господарський суд,  -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № ПР25/225-07 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 186 КАСУ.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 254 КАСУ.

Суддя

А.Є. Чередко