ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007 р.

№
7/38-21/11

Судова колегія Вищого господарського суду України у
складі :

Полякова
Б.М., -головуючого (доповідач у справі),

Ткаченко
Н.Г.,

Катеринчук
Л.Й.,

розглянувши
касаційні скарги

гр.
ОСОБА_1, гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4

на
постанову  та ухвалу

від
15.05.2006 р. Львівського апеляційного господарського суду від 08.02.2006 р.
господарського суду Львівської області

у
справі

№
7/38-21/11
господарського суду Львівської області

за
заявою

ДПІ у
Личаківському районі м. Львова

до

ЗАТ
“Львівський м'ясокомбінат”

про

банкрутство

кредитори

гр.
ОСОБА_1; гр. ОСОБА_2; гр. ОСОБА_3; гр. ОСОБА_4;

арбітражний
керуючий

ОСОБА_5

представники
сторін в судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У
провадженні господарського суду Львівської області знаходиться справа №
7/38-21/11 про банкрутство ЗАТ “Львівський м'ясокомбінат”.

Гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_2, гр.
ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4 було подано до суду заяви про визнання їх кредиторами ЗАТ
“Львівський м'ясокомбінат” та включення до реєстру вимог кредиторів в порядку
Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” (далі -Закон).

Заяви
мотивовані тим, що їх заявники були працівниками ЗАТ “Львівський  м'ясокомбінат та при викупі майна
підприємства під час приватизаційних процесів ними було внесено кошти на викуп
майна підприємства.

Ухвалою
господарського суду Львівської області від 08.02.2006 р. (суддя Білоус Б.О.) у
задоволенні заяв ряду осіб, в т.ч. гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3 та гр.
ОСОБА_4, про визнання кредиторами ЗАТ “Львівський м'ясокомбінат” відмовлено.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2006 р. (судді:
Мирутенко О.Л. -головуючий, Кравчук Н.М., Гнатюк Г.М.) апеляційні  скарги гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3
та гр. ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду
Львівської області від 08.02.2006 р. в частині заяв вказаних осіб -без
змін.

Не погоджуючись з винесеними
судовими рішеннями, гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4
звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких
просять скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким
задовольнити їх вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог касаційних
скарг їх заявники посилаються на невідповідність оскаржуваних ухвали та
постанови нормам матеріального та процесуального права.

Обговоривши
доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної
інстанції, грошові кошти, внесені заявниками в 1991 -1992 р.р. на викуп частки
майна підприємства, по своїй суті є зобов'язанням боржника перед своїми
учасниками, а тому не можуть бути визнані кредиторською заборгованістю
боржника.

Відповідно
до ст. 1 Закону кредитором визнається юридична або фізична особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань
до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам
боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи,
які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Грошовим
зобов'язанням, як визначено в цій же статті Закону, є зобов'язання боржника
заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового
договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.
До складу грошових зобов'язань боржника не зараховується, зокрема, зобов'язання
перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої
участі.

Відповідної
правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема, в постановах від
17.01.2006 р. та від 18.04.2006 р. у даній справі № 7/38-21/11.

Таким
чином, незважаючи на те, що вказані вимоги фізичних осіб мають грошовий вираз,
вони не є грошовими зобов'язаннями в розумінні Закону.

Ці
вимоги виведені законодавцем за межі конкурсних грошових зобов'язань.

Згідно
з ч. 2 ст. 15 Закону за результатами розгляду грошових вимог у попередньому
засіданні господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір
визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру
вимог кредиторів.

У
реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора,
розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями чи зобов'язаннями щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових платежів), черговість задоволення кожної
вимоги, окремо розмір неустойки (штрафу, пені).

Отже,
Закон не передбачає як включення вимог із зобов'язань учасників (засновників)
юридичної особи до реєстру вимог кредиторів, так і окремий їх облік у реєстрі.

У
зв'язку з чим, висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної
інстанції, про відмову у задоволенні заяв, зокрема гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_2,
гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 відповідає чинному законодавству.

Проте,
колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 31 Закону у п'яту чергу
задовольняються вимоги щодо повернення внесків трудового колективу до
статутного фонду підприємства.

Отже,
незалежно від того, що Законом не передбачено визнання та включення вимог
учасників (засновників) юридичної особи до реєстру, такі вимоги підлягають
погашенню у справі про банкрутство та задовольняються у ліквідаційній процедурі
у п'яту чергу.

За
таких обставин справи підстав для задоволення касаційних скарг не вбачається,
тому оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Враховуючи
наведене та керуючись  ст. ст. 1, 15, 31
Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційні скарги гр. ОСОБА_1, гр.
ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2.          Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 15.05.2006 р. та ухвалу господарського суду Львівської
області від 08.02.2006 р. у справі № 7/38-21/11 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді                                                                                                  Л.Й.
Катеринчук

Н.Г. Ткаченко