СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

09.10.2007

Справа №2-7/11939-2007

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

До відповідача  Виконавчого комітету Сімферопольської міської
ради (95006, м. Сімферополь, вул. Толстого, 15)

Про визнання незаконним та відміну
рішення.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача  - ОСОБА_2 - представник, довіреність вiд
04.09.2007 р.

Від відповідача -  не з'явився.

Суть справи: Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1звернулася до Господарського суду АР Крим з позовною заявою,
в якій просить визнати незаконним та відмінити рішення Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради №1614 від 11.09.2006 р. «Про відміну рішення
Виконавчого комітету міської ради від 24.02.2006 р. №397» та продовжити термін
дії рішення виконавчого комітету міської ради від 24.02.2006 р. №397 до 01
вересня 2008 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що спірним рішенням порушені права СПД ОСОБА_1, як власника майна, на
відведення розташованої під об'єктом земельної ділянки. Так, позивач зазначив,
що посилання Виконкому Сімферопольської міської ради на те, що СПД ОСОБА_1 не
були враховані інтереси мешканців квартир близь розташованого будинку, не
відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем було отримано
згоду мешканців сусіднього будинку, що підтверджується підписаними ними
актами-погодженням меж земельної ділянки.

Відповідач у судове засідання двічі
не з'явився, однак направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому
повідомив, що підставою для прийняття рішення про скасування раніше прийнятого
рішення стало надходження скарг мешканців сусіднього будинку з вимогами не
допустити будівництво об'єкту, позаяк планова для розміщення земельна ділянка
знаходиться поблизу жилих будинків та повинна використовуватися для
обслуговування будинку.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує сторін добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній
мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду
справи судом не вбачається.

Розгляд справи відкладався у порядку
ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення  представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради №397 від 24.02.2006 р. був затверджений акт
вибору та обстеження земельної ділянки та дозволено ОСОБА_1 виконати комплекс
проектних робіт для будівництва офісно-виставкового центру на земельній ділянці
площею 370,0 кв. м. по АДРЕСА_2. Крім того, було вирішено внести пропозицію
сесії Сімферопольської міської ради про дозвіл ОСОБА_1 виконати проект
землеустрою з відведення земельної ділянки площею 370,0 кв. м. для будівництва
офісно-виставкового центру по АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що
будівництво офісно-виставкового центру по АДРЕСА_2 було погоджено
Сімферопольською міською радою, головним архітектором міста та комітетом з
управління земельними ресурсами, про що свідчить протокольне рішення засідання
комісії №11 від 22.08.2005 р. (а. с. 14).

Позивачем був отриманий висновок
(технічні умови) Сімферопольського міського управління МНС України в АР
Крим  по вибору земельної ділянки №16 від
01.02.2006 р. (а. с. 15); технічні Управління міського господарства Сімферопольської
міської ради умови на проектування та будівництво офісно-виставкового центру
№92/03 від 08.02.2006 р. (а. с. 16); висновок Республіканського комітету АР
Крим з охорони навколишнього природного середовища по акту вибору та обстеження
земельної ділянки №32/14-в від 09.02.2006 р. (а. с. 17); висновок Комітету з
охорони культурної спадщини про можливість відведення земельної ділянки №1040
від 16.02.2006 р. (а. с. 18); висновок Сімферопольської міської СЕС щодо вибору
(відведення) земельної ділянки від забудову №41 від 17.02.2006 р. (а. с.
19-20); висновок Комітету по управлінню земельними ресурсами Сімферопольської
міської ради до акту вибору та обстеження земельної ділянки №277/36.0118 від
22.02.2006 р. (а. с. 21).

Однак, рішенням Виконавчого
комітету Сімферопольської міської ради №1614 від 11.09.2006 р. було скасовано
рішення виконкому міської ради від 24.02.2006 р. №397. підставою для скасування
раніше прийнятого рішення стали посилання відповідача на те, що замовником -
ОСОБА_1, не були враховані інтереси мешканців квартир близь розташованого
жилого будинку поАДРЕСА_2, а саме: на ділянці, що планується під будівництво,
розташовані споруди, які знаходяться в їх користуванні, що відповідач
кваліфікував як порушення статті 5 Закону України «Про основи містобування».

Проте, з цього приводу суд вважає
за необхідне повідомити наступне.

Питання визначення системи та
гарантій місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності,
правового статусу та відповідальності органів та посадових осіб місцевого
самоврядування, обсяг повноважень при здійсненні своєї діяльності органів
місцевого самоврядування визначаються Законом України «Про місцеве
самоврядування».

Ст. 4 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» серед основних принципів здійснення місцевого
самоврядування передбачає, зокрема, принцип законності. Принцип законності
визнається судом таким, що кореспондується зі статтями 1 і 8 Конституції
України, які визначають Україну як правову державу та закріплюють державний
принцип верховенства права. Крім того, ст. 19 Конституції України встановлює,
що органи місцевого самоврядування діють на підставі діючого законодавства та у
межах  повноважень й шляхом, передбаченим
Конституцією України та нормативно-правовими актами. Додержання принципу законності
передбачає також прийняття суб'єктами владних повноважень законних актів, тобто
певної форми актів, виданих у визначеному порядку компетентними органами в
межах їх повноважень.

Відповідно до Роз'яснень Президії
Вищого Арбітражного суду України N 02-5/35 від 26.01.2000  «Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних   з визнанням недійсними актів
державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним  є
невідповідність його  вимогам  чинного
законодавства  та/або  визначеній
законом компетенції  органу,  який
видав  цей  акт.

Главою 2 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні” встановлений виключний перелік повноважень
виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад.

Суд зазначає, що чинним
законодавством, зокрема, Законом України „Про місцеве самоврядування в
Україні”, не передбачено право виконкомів органів місцевого самоврядування на
скасування раніше ухвалених рішень. Скасування актів виконавчих органів ради,
які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства,
рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень, належить, згідно з
п. 15 ч. 1 ст.26 Закону України України „Про місцеве самоврядування в Україні”,
до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Крім того, ч. 10 ст.
59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” встановлено, що акти
органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в
судовому порядку.

Отже, скасувавши раніше прийняте
рішення №397 від 24.02.2006 р., Виконавчий комітет Сімферопольської міської
ради вийшов за межі наданих йому чинним законодавством України повноважень, що
є підставою для скасування спірного рішення.

Крім того, суд зазначає, що згідно
з приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним
законодавством для доведення такого роду фактів.

Однак, відповідач не надав суду
доказів існування скарг мешканців сусіднього будинку з вимогами не допустити
будівництво об'єкту. Крім того, аналогічне прохання щодо надання документів,
які стали підставою для прийняття спірного рішення, було викладено в листі
позивача від 15.01.2007 р., яке було залишено відповідачем поза увагою.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1щодо визнання
незаконним та відміну рішення Виконавчого комітету Сімферопольської міської
ради №1614 від 11.09.2006 р. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

У той же час, у суду відсутні
правові підстави для задоволення вимоги позивача про продовження терміну дії
рішення виконавчого комітету міської ради від 24.02.2006 р. №397 до 01 вересня
2008 року, оскільки вказана вимога не є способом захисту порушеного права,
передбаченим статтею 16 Цивільного кодексу України.

Державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві
сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати незаконним та скасувати рішення
Виконавчого комітету Сімферопольської міської ради №1614 від 11.09.2006 р. «Про
відміну рішення Виконавчого комітету міської ради від 24.02.2006 р. №397».

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Стягнути з Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради (95006, м. Сімферополь, вул. Толстого, 15) на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) державне мито у розмірі 42,50 грн. та 59,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.