ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.11.07 р.
Справа № 38/223

Господарський суд Донецької області
у складі судді Радіонової О.О. при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю “ТІС” м. Донецьк

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1                   м. Красногорівка,
Мар”їнського району, Донецької області

про стягнення 74 363грн.56коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Васильєв С.О.
юрисконсульт за дов. № 01/1007 від 18.10.2007р.

від відповідача:  не зявився

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю “ТІС” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом
до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Красногорівка, Мар”їнського
району, Донецької області про стягнення заборгованості у сумі 73 559грн.45коп.,
пені у сумі 804грн.11коп., а всього                               74 363грн.56коп.
та про вжиття відповідних заходів щодо забезпечення позову - накладення арешту
на автомобіль ВАЗ-2109, держ.№НОМЕР_1, належний відповідачу на праві приватної
власності.

06.07.2007р. на адресу
господарського суду  надійшов лист із
Головного управління статистики у Донецькій області від 26.06.2007р. №
22-15/1931, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю “ТІС”
м. Донецьк  значиться у ЄДРПОУ як
юридична особа (ідентифікаційний код 31762929) та знаходиться за адресою:
83086, м. Донецьк, вул.Артема,1.

Лист судом розглянутий, прийнятий
до уваги та  залучений до матеріалів
справи.

16.07.2007р. позивач надав суду
письмові пояснення щодо заходів забезпечення позову, які судом розглянуті,
прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

16.07.2007р. на адресу
господарського суду від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач
просить суд перенести розгляд справи у зв'язку з неможливістю прибуття
представника у судове засідання, яке судом розглянуте, прийняте до уваги та
залучене до матеріалів справи.

19.07.2007р. позивач надіслав до
суду клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд справи, у зв'язку з
відрядженням представника, яке судом розглянуте, прийняте до уваги та залучене
до матеріалів справи.

30.07.2007р. відповідач звернувся
до суду з клопотанням, в якому просить суд призначити почеркознавчу експертизу
та перед експертом поставити питання: чи належить підпис на накладної №30523
від 03.05.2007р., поставлений від імені ОСОБА_1- ОСОБА_1?

Клопотання відповідача судом
розглянуте, задоволене та залучене до матеріалів справи.

30.07.2007р. суд зупинив
провадження у справі у зв'язку із призначенням
судової почеркознавчої експертизи.

31.07.2007р. на адресу
господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від
18.07.2007р., в якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю,  посилаючись на те,
що у матеріалах справи відсутні докази, що накладна №30523 від 03.05.2007р.
виписана на виконання договору №33/04/2007 від 02.04.2007р. та вважає що,
накладна №30523 від 03.05.2007р. виписана не на приватного підприємця ОСОБА_1,
а на фізичну особу ОСОБА_1

Крім того, відповідач зазначив, що
в той час ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ТОВ “ТІС” та з
вищезазначеної накладної не вбачається, що товар за нею мав відвантажуватися за
договором №33/04/2007 від 02.04.2007р. фізичній особі- підприємцю, а не
штатному працівнику ОСОБА_1

Відзив судом залучений до
матеріалів справи.

31.07.2007р. на адресу
господарського суду від позивача надійшло клопотання №189 від 31.07.2007р., в
якому позивач просить суд залучити до матеріалів справи копії документів, на
яких є підписи ОСОБА_1- колишнього працівника
ТОВ “ТІС”, яке  судом залучене до
матеріалів справи.

07.11.2007р. на адресу
господарського суду надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи №4029/02
від 12.10.2007р.

07.11.2007р. судом винесено ухвалу
про поновлення провадження у справі та відкладено розгляд справи на
21.11.2007р.

21.11.2007р. позивач звернувся до
суду з заявою, в якої уточнив в порядку ст.22 ГПК України розмір нарахованої
пені за період з 11.05.2007р. по 31.05.2007р. включно                    прострочка платежу склала
21 календарний день та сума пені складає 719грн.47коп., яку позивач просить суд
стягнути з відповідача. Заява судом розглянута, прийнята до уваги та залучена
до матеріалів справи.

Крім того, представник позивача
21.11.2007р. надав суду розписку згідно з якою, ним отримані оригінали
документів, які були надані для проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Відповідач до судового засідання
21.11.2007р. не з”явився, про причину неявки суд не повідомив,  письмові пояснення щодо висновку експертизи
не представив, хоча був повідомлений належним чином про місце, дату та час
розгляду справи, що підтверджується відміткою канцелярії суду про відправлення
ухвали відповідачу.

Перед початком розгляду справи по
суті представників сторін  було
ознайомлено з правами та обов'язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали
клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке
судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК
України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази по справі та вислухавши
уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2007. між Товариством з
обмеженою відповідальністю “ТІС” м. Донецьк ( за договором - постачальник, далі
- позивач) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1(за договором - покупець, далі
- відповідач) було укладено договір № 33/04/2007, згідно п.1.1 якого постачальник
зобов”язується у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати у
власність покупця, а покупець прийняти та сплатити продукцію предоплачених
послуг, яка вказана у додатку № 1 до договору операторів зв”язку.

Згідно п.5.1 договору передбачено:
оплата партії товару здійснюється на умовах 100% передоплати, а за додатковою
домовленістю сторін - з відстрочкою платежу за цінами, вказаними у додатку № 1,
накладних та рахунках-фактурах, які є невід”ємною частиною даного договору.

Підставою для оплати товару є:

- при передоплаті -
рахунок-фактура, яка виписується згідно з заявкою покупця тільки при наявності
товару на складі, погашенні заборгованості по попередній партії товару та є
дійсною тільки на протязі одного робочого дня;

- при відстрочці платежу - накладна
на відвантажену партію товару згідно із заявкою покупця ( п.5.4 договору).

Оплата товару при умові відстрочки
платежу здійснюється на протязі семи календарних днів з моменту відвантаження
товару ( п.5.7 договору).

Строк дії договору з моменту
підписання до 31.12.2007р. ( п.16.1 договору).

Договір підписаний сторонами у
встановленому порядку.

Суд вважає договір укладеним згідно
вимог ст. 638 ЦК України.

На виконання умов договору позивач
згідно накладної № 30522 від 03.05.2007р. передав, а покупець отримав товар на
суму 73559,45 грн., що підтверджується його підписом на накладній та
зобов”язався у строк на протязі семи календарних днів з моменту отримання
товару, оплатити його.

До теперішнього часу товар на суму
73559,45 грн. відповідачем не сплачений, а відтак позивач просить суд стягнути
суму заборгованості з відповідача.

Умовами договору передбачено, що у
разі несвоєчасної оплати за товар покупець додатково сплачує за кожен день
прострочки пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми
заборгованості, яка діяла у період прострочення ( п.12.2 договору).

На підставі цього, позивач наполягає
на стягненні з відповідача пені у сумі 719 грн. 47 коп.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних
вимог посилається на договір № 33/04/2007 від 02.04.2007р.., додаток № 1 до
договору, видаткову накладну № 30523 від 03.05.2007р., податкову накладну, акт
звірки розрахунків,, лист від 01.06.2007р. № 00/19,, свідоцтво про державну
реєстрацію СПД ОСОБА_1, заяву від 21.11.2007р.,
правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив,
додаткові письмові пояснення, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі
уклалися господарські правовідносини, то
судом застосовані положення Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській
сфері.

Господарські зобов”язання можуть
виникати, зокрема,  з господарського
договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК
України)

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом в силу приписів  абзацу 2 п. 1
ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори
та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання
або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у
силу зобов”язання одна особа (боржник) зобов”язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов”язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК передбачений строк
(термін) виконання зобов'язання, якщо
у  зобов'язанні  встановлений
строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Договором передбачений певний
порядок розрахунку, а саме: оплата товару при умові відстрочки платежу
здійснюється на протязі семи календарних днів з моменту відвантаження товару (
п.5.7 договору).

Товар був переданий покупцю за
видатковою накладною № 30523 від 03.05.2007р., саме 03.05.2007р., що
підтверджено підписом покупця на накладній.

Згідно висновку
судово-почеркознавчої експертизи № 4029/02 від 12.10.2007р. підпис від імені
ОСОБА_1, розташований у накладній № 30523 від 03.05.2007р. у рядку
“получил(а)”, виконано ОСОБА_1

Згідно вимог ч. 1 ст. 692 ЦК
України покупець зобов”язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати товару.

Суд вважає, оскільки відповідач до
теперішнього часу не розрахувався за поставлений товар на суму 73
559,45грн.,  то вимоги позивача щодо
стягнення заборгованості є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

Пунктом 12.2 договору передбачено,
що у разі несвоєчасної оплати за товар покупець додатково сплачує за кожен день
прострочки пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми
заборгованості, яка діяла у період прострочення

Отже, відповідачу обґрунтовано
нарахована пеня у сумі 719 грн. 47 коп.

Заперечення відповідача суд не
приймає до уваги з посиланням на таке.

Неотримання  відповідачем товару за накладною № 30522 від
03.05.2007р. та те, що підпис на накладній зроблений не ОСОБА_1 спростовується
висновком судової почеркознавчої експертизи. Те, що вказана накладна виписана
не на приватного підприємця ОСОБА_1, а на фізичну особу ОСОБА_1 не відповідає
дійсності, оскільки договір був укладений саме з приватним підприємцем ОСОБА_1,
а накладна містить перелік товару, який зазначений у додатку № 1 до вказаного
договору.

Позивач просив суд накласти арешт
на автомобіль, який належить відповідачу на праві власності та додав про це
відповідну довідку.

Вимога позивача стосовно заходів
щодо забезпечення позову  суд
відхиляється з посиланням на таке.

Забезпечення позову застосовується
судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання
рішення суду.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно ( в т.ч.
грошові суми, цінні папери, тощо), яке є у відповідача на момент пред”явлення
позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за
якістю на момент виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за
загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України.

Вибір способу забезпечення залежить
від суті позовної вимоги.

Так, у позові про стягнення грошей,
як у даному випадку, слід застосовувати накладення арешту на кошти. Арешт на
майно застосовується лише тоді, коли кошти у боржника відсутні, а тому
виконання рішення про стягнення коштів неможливо.

Отже,  позовні вимоги підтверджуються представленими
доказами по справі та не спростовуються жодним доказом відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд
вважає, що господарські  витрати треба
віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до
суду згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись
174, 193 Господарського кодексу України,
ст.ст.11, 509, 526, 530, 692  ЦК
України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю “ТІС” м. Донецьк до Суб”єкта підприємницької
діяльності фізичної особиОСОБА_1м. Красногорівка, Мар”їнського району,
Донецької області про стягнення заборгованості у сумі 73 559грн.45коп., та пені
у розмірі 719 грн. 47 коп., задовольнити.

Стягнути з Суб”єкта підприємницької
діяльності фізичної особиОСОБА_1м. Красногорівка, Мар”їнського району,
Донецької області (АДРЕСА_1 відомості про поточний рахунок відсутні,  ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІС” м. Донецьк (юридична адреса:
83086, м. Донецьк, вул. Артема, 1, фактична адреса: 83055, м. Донецьк, вул.
Рози Люксембург, 3, рр 26004789 в ДФ ВАТ АБ “Укргазбанк”, МФО 335894, ) заборгованість за отриманий товар у сумі   73 559грн.45коп. та пеню у розмірі 719 грн.
47 коп., держмито у сумі 743грн. 64 коп., витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу в сумі 118
грн.  та суму за проведення судової експертизи
у розмірі 676,08 грн.

Рішення оголошено у судовому
засіданні 21.11.2007року.

Видати наказ після набрання рішення
законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Радіонова О.О.

Надруковано
3 примірника:

1
- до справи

2-сторонам
у справі