ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.11.07 р.                                                                               Справа № 20/248

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ”, м.Дніпропетровськ

до відповідача Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал”, м.Шахтарськ

про стягнення 335118,57 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Савенко О.О. – за довіреністю

від відповідача Висоцький А.М. – за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ”, м.Дніпропетровськ, із позовом до Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал”, м.Шахтарськ, про стягнення 335118,57 грн., з яких 285000,00 грн. – попередня плата за договором № 25/03-07 на поставку вугільної продукції від 25.03.2007р., 46604,57 грн. – штраф у розмірі 20% від вартості забракованої продукції, 514,00 грн. – витрати на перевірку якості продукції незалежною спеціалізованою організацією.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 25/03-07 на постачання вугільної продукції від 25.03.2007р. із додатком; звіти про інспекцію; витяг з рахунку № 260047146 від 31.01.2007р.; платіжні доручення; претензію від 23.04.2007р.; акти прийомки продукції.

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що надав суду відзив на позовну заяву, у якому посилається на те, що свої обов”язки з поставки продукції виконав належним чином.

Під час розгляду справи позивач надав суду пояснення щодо позовних вимог та лист № 135 від 06.04.2007р.; лист № 136 від 13.04.2007р.; лист № 14 від 28.03.2007р.; накладну; квитанції про приймання вантажу; лист № 26 від 26.04.2007р.

Під час розгляду справи відповідач в обґрунтування свого відзиву на позов надав суду квитанції про приймання вантажу; акт звірки взаємних розрахунків станом на 21.05.2007р.; лист № 75-Б від 21.05.2007р.

Позивач надав суду заяву про зміну (уточнення) підстав позовних вимог № 211 від 20.09.2007р., та просив суд стягнути з відповідача 247475,68 грн. – суму грошових коштів, на яку було поставлено вугільну продукцію неналежної якості – на підставі п. 5.5 договору № 25/03-07 на поставку вугільної продукції від 25.03.2007р., частини 5 статті 268 Господарського кодексу України, пункту 1 частини 2 статті 678 Цивільного кодексу України, 37524,32 грн. – суму грошових коштів, на яку не було поставлено вугільну продукцію і яка не була повернута відповідачем, - на підставі пункту 7.2 договору.

Позивач також надав суду заяву № 212 від 20.09.2007р., у якій просить суд стягнути з відповідача 335118,57 грн. заборгованості за договором № 25/03-07 на поставку вугільної продукції від 25.03.2007р., з яких 285000,00 грн. – попередня плата, 46604,57 грн. – штраф у розмірі 20% від вартості забракованої продукції, 514,00 грн. – витрати на перевірку якості продукції незалежно спеціалізованою організацією, та 445357,63 грн. – сума штрафу, відповідно до п. 7.2 договору.

Відповідач надав суду відзив на заяву про збільшення суми позовних вимог від 19.10.2007р., у якому заперечив проти задоволення збільшених позовних вимог.

За клопотанням сторін розгляд справи продовжувався в порядку ч. 4 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою голови господарського суду Донецької області.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 19.07.2007р. до 16.08.2007р., з 16.08.2007р. до 20.08.2007р., з 03.03.2007р. до 12.09.2007р., з 25.10.2007р. до 08.11.2007р.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

25 березня 2007р. Позивачем (Покупець) та відповідачем (Продавець) укладено договір № 25/03-07 на поставку вугільної продукції (далі – договір).

Відповідно до р. 1 договору, Постачальник постачає, а Покупець приймає та сплачує вугільну продукцію, марка, якість, кількість в партії, ціни якої та інші умови поставки узгоджуються у додатках, що є невід’ємними частинами договору.

Згідно із п. 2.2 договору, якість продукції, що постачається, має  відповідати показникам, зазначеним в сертифікатах (посвідченнях) якості виробника та узгоджених сторонами в додатках до договору.

Розділом 3 договору визначені умови поставки, розділом 4 та додатком № 1 до договору – ціни, порядок відвантаження, строки поставки та сплати продукції, її якісні та кількісні показники, реквізити вантажоодержувача.

Розділом 5 договору визначені умови здачі та приймання продукції.

Так, згідно із п. 5.3 договору, при надходженні вантажоодержувачу продукції з гіршими показниками якості та/або з невідповідністю кількості від зазначених в сертифікатах виробника (супроводжувальних документах), Покупець (факсом, телефонограмою або телеграмою) викликає представника Постачальника. У випадку неприбуття представника Постачальника та/або вантажовідправника до місця перевірки продукції, для спільного прийняття продукції, протягом 24 годин з моменту повідомлення, вантажоодержувач здійснює приймання продукції за участю громадського представника або іншої уповноваженої організації (в односторонньому порядку), при цьому складається акт, який буде остаточним для взаєморозрахунків між Продавцем та Покупцем.

Відповідно до п. 5.5 договору, Покупець вправі відмовитись від приймання продукції, що не відповідає якості, обумовленій сторонами у додатку до договору, або приймає продукцію на свій розсуд за узгодженою ціною. У випадку відмови від приймання неякісної продукції з „бракованими” показниками Постачальник повертає отримані від Покупця грошові кошти, якщо вони були сплачені Покупцем.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у випадку невиконання Постачальником своїх зобов’язань з поставки обумовленої кількості продукції в узгоджені строки Постачальник повертає грошові кошти, отримані від Покупця протягом 2-х банківських днів з дати закінчення обумовленого строку поставки продукції та додатково сплачує на вимогу Покупця штраф в розмірі 30% від суми вартості недопоставленої узгодженої кількості продукції, визначеної виходячи з узгодженої у додатках ціни на дану продукцію.

Згідно із п. 9.1 договору, він діє до повного виконання сторонами своїх договірних зобов’язань та  зобов’язань, що витікають з договору.

Платіжними дорученнями № 78 від 28.03.2007р. та № 111 від 05.04.2007р. позивач перерахував відповідачеві 285000,00 грн. – за вугілля за договором № 25/03-07 від 25.03.2007р.

31 березня та 7-8 квітня 2007р. відповідачем відвантажено на ст. Маріуполь – порт відповідно 403,300 т та 1058,500 т. вугільної продукції (марки АШ) вантажоодержувачу ТОВ „Донбастранзитсервіс” на загальну суму 247475,68 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії квитанцій про приймання вантажу, та проти чого сторони не заперечили.

Позивач стверджує, що відвантажена відповідачем вугільна продукція за показниками вологи та зольності не відповідає умовам щодо якості продукції, узгодженим сторонами, що обґрунтовує наданими суду актами приймання продукції від 08.04.2007р. та від 15.04.2007р., підписаними директором ТОВ „Донбастранзитсервис”, та звітами про інспекцію від 06.04.2007р. та від 13.04.2007р., складеними підприємством „СЖС – Україна”, та просить суд (з урахуванням заяв про зміну (уточнення) підстав позовних вимог та про збільшення суми позовних вимог) стягнути з відповідача: 247475,68 грн. – суму грошових коштів, на яку було поставлено вугільну продукцію неналежної якості (на підставі п. 5.5 договору, ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України, п. 1 ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України); 37524,32 грн. – суму грошових коштів, на яку не було поставлено вугільну продукцію і яка не була повернута відповідачем (на підставі п. 7.2 договору); 46604,57 грн. – штраф у розмірі 20% від вартості забракованої продукції (відповідно до п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України); 514,00 грн. – витрати на перевірку якості продукції незалежною спеціалізованою організацією; 445357,63 грн. – суму штрафу (відповідно до п. 7.2 договору).

Відповідач позову не визнав, посилаючись на належне виконання своїх обов”язків за договором, надав суду документи про перерахування під час розгляду справи позивачеві 6000,00 грн. – повернення попередньої оплати, у зв’язку з чим провадження у справі в цій частині позову слід припинити за відсутністю предмету спору.

Згідно із ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 4-3 зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 36 зазначеного кодексу, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно із ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 193 зазначеного кодексу, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 5.3 договору визначений порядок приймання продукції за кількістю та якістю. Зокрема, Покупець зобов”язаний викликати для приймання продукції представника Постачальника, а у випадку його (або вантажовідправника) неприбуття, вантажоодержувач приймає продукцію за участю представників громадськості або будь-якої уповноваженої організації, що складається акт.

Позивачем не надано суду доказів належного повідомлення відповідача про час та місце проведення приймання продукції згідно із умовами договору.

Надані позивачем акти приймання продукції від 04.04.2007р. та від 15.04.2007р. підписані директором ТОВ „Донбастранзитсервіс” (вантажоодержувач) та не містять даних про те, що у прийманні продукції брали участь будь-які представники громадськості, інших організацій тощо.

В актах лише зазначено, що за дорученням позивача підприємством „СЖС-Україна” проведено хімічний аналіз та результати інспекцій викладені у звітах від 06.04.2007р. та від 13.04.2007р.

Таким чином, позивачем не надано суду належних доказів приймання продукції у встановленому договором порядку, а отже – й доказів того, що зазначена продукція за якістю не відповідає умовам, узгодженим сторонами в договорі.

Вищезазначені акти та звіти про інспекцію суд у якості таких доказів до уваги не приймає, оскільки за своєю правовою природою та формою вони не узгоджуються із змістом договору стосовно порядку приймання продукції та оформлення його результатів.

За даних обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 247475,68 грн. – суми грошових коштів, на яку було поставлено неякісну продукцію, 46604,57 грн. – суми штрафу у розмірі 20% від вартості забракованої продукції та 514,00 грн. – суми витрат на перевірку якості продукції слід відмовити.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України позивачеві надано право, зокрема, до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві (Роз’яснення Вищого господарського суду України № 02-5/289 від 18.09.2007р. із змінами, внесеними згідно з Рекомендаціями Президії Вищого господарського суду України № 04-5/103 від 31.05.2007р.).

Позовна заява, з якою позивач звернувся до суду, не містила вимог про стягнення з відповідача штрафу, передбаченого п. 7.2 договору, у зв’язку з чим заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог на суму нарахованого на підставі зазначеного пункту договору штрафу в сумі 445357,63 грн. суд до уваги не приймає.

Згідно із ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 31524,32 грн. – решти суми грошових коштів, на яку відповідачем не було поставлено продукцію, обґрунтовані матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Таким чином, позов слід задовольнити частково, судові витрати – покласти на обидві сторони в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 34, 36, 43, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 193, 265 Господарського кодексу України, ст. 693 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов – задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства „Промбудінвест-Капітал” (86200, м.Шахтарськ, Донецька область, вул. Шахтобудівників, 7, поточний рахунок 0501 в Донецькому РУ „Приватбанк” м.Донецьк, МФО 335496) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧИЖИ” (49006, м.Дніпропетровськ, вул. Робоча, 23-а, , поточний рахунок 01 в АБ „Кредит-Дніпро” м.Дніпропетровськ, МФО 305749) 31524,32 грн. – суму грошових коштів, на яку не поставлено продукцію, 375,24 грн. – суму держмита, 13,21 грн. – суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 247475,68 грн. – суми грошових коштів, на яку поставлено неякісну продукцію, 46604,57 грн. – суми штрафу у розмір 20% від вартості забракованої продукції, 514,00 грн. – суми витрат на перевірку якості продукції – відмовити.

Провадження у справі щодо вимог про стягнення 6000,00 грн. – припинити.

Видати наказ у встановленому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені 08.11.2007р.

Повний текст рішення оголошено 13.11.07р.

Суддя                                                                         Донець О.Є.

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу

Вик. Марченко Ю.О.