ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.

№ 22/407

Доповідач
-суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у
складі  колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Подоляк О.А.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю

"Хосса-Плекс
Україна"

на постанову            Київського
апеляційного господарського суду від 31.07.2007р.

у справі
№ 22/407

господарського суду                              міста Києва

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю

"Хосса-Плекс
Україна"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю

"Воєвода
2000"

про          стягнення 50 390 грн.

за участю представників:

позивача -          Каплі О.М.

відповідача -          Перепелиці С.О.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Хосса-Плекс Україна" звернулось до
господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Воєвода 2000" про стягнення 50 390 грн. збитків.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 13.04.2007 року (суддя Шкурат А.М.) позов задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь позивача 44 000 грн. в рахунок відшкодування
шкоди та судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 31.07.2007 року (судді: Шипко В.В.,
Борисенко І.В., Розваляєва Т.С.) рішення місцевого господарського суду
скасовано повністю, прийнято нове рішення про часткове задоволення позову та
стягнуто з відповідача на користь позивача 550 грн. збитків і судові витрати, а
в частині стягнення 49 840 грн. збитків - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленими у
справі судовими актами,  Товариство з
обмеженою відповідальністю "Хосса-Плекс Україна" звернулося до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову
апеляційної інстанції від 31.07.2007 року скасувати, а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін. В обґрунтування  своїх вимог скаржник посилається на те, що
судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми
матеріального права та порушені  норми
процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових актів.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши
матеріали справи,  перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши  правильність застосування господарським судом
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу
відповідно до норм матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні

Постанова апеляційного суду
відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що між сторонами у даній справі 05.12.2005 року укладено договір
на охорону об"єкту №05/12, за яким відповідач, за дорученням позивача,
здійснював охорону території (офісу), матеріальних цінностей та іншого майна,
що знаходиться на території позивача за адресою: м. Київ, пр. Московський, 9.

Відповідно до п.5.1. договору
відповідач несе матеріальну відповідальність за збиток:

а) спричинений крадіжками
товарно-матеріальних цінностей шляхом зламу на об"єктах приміщень, що
охороняються, замків, вікон, іншими способами у результаті незабезпечення
належної охорони або внаслідок невиконання відповідачем встановленого порядку
на об"єкті, який охороняється,  а
також викраденням, скоєними шляхом пограбування чи розбою;

б) спричинений знищенням або
пошкодженням майна (в тому числі шляхом підпалу) сторонніми особами, які
проникли на об"єкт, який охороняється, в результаті неналежного виконання
охороною прийнятих за договором зобов"язань;

в) спричинений пожежами або в силу
інших причин з вини працівників, які здійснюють охорону об"єкту.

Факти крадіжки, розбою, а також
факти знищення або пошкодження майна сторонніми особами, які проникли на
охоронюваний об"єкт або внаслідок пожежі, або в силу інших причин з вини
співробітників, які здійснюють охорону об"єктів, встановлюються
правоохоронними органами.

20.02.2006 року між позивачем та
ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." укладено договір №9733, за яким Товариство з
обмеженою відповідальністю "Хосса-Плекс Україна" зобов"язалось
виконувати роботи, визначені у розділі 2 договору, а ЗАТ "Київстар
Дж.Ес.Ем." -прийняти та оплатити їх вартість.

На виконання умов договору ЗАТ
"Київстар Дж.Ес.Ем." передав, а позивач отримав відповідну кількість
скретч-карток для виконання підрядних робіт.

Виконавши умови зазначеного
договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хосса-Плекс
Україна" в березні 2006 року повернуло скретч-картки власнику - ЗАТ
"Київстар Дж.Ес.Ем.", яким в травні 2006 року виявлено недостачу
кількості карток. Згідно актів від 20.05.2006 року встановлено недостачу
скретч-карток у кількості 450 шт.

На виконання умов п.9.3. договору,
укладеного з  ЗАТ "Київстар
Дж.Ес.Ем.", позивач перерахував останньому 50 390 грн., в т.ч. вартість
неповернутих карток, штрафні санкції та збитки.

Згідно п.5.3 договору на охорону
об'єкту, відшкодування позивачу завданого з вини відповідача збитку
здійснюється після надання ним акту розслідування події співробітниками
правоохоронних органів, у якому встановлений факт крадіжки, пограбування,
розбою, а також факти знищення чи пошкодження майна сторонніми особами, які
проникли на охоронюваних об"єкт, або внаслідок пожежі чи в силу інших
причин з вини працівників, які здійснюють охорону об"єкту. Розмір збитку
має бути підтверджений відповідними документами і розрахунком вартості
викрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей і викрадених
грошових сум, складеним за участі відповідача і співставленим з бухгалтерськими
даними. У збиток, який відшкодовується, входить вартість викраденого чи
пошкодженого майна, розмір зниження вартості пошкоджених товарно-матеріальних
цінностей.

Із довідки Оболонського РУ ГУ МВС
України в м.Києві від 12.03.2007 року вбачається, що досудовим слідством
виявлено факт привласнення матеріально-відповідальною особою ОСОБА_1 в період з
20.02.2006 року до 15.04.2006 року  у
приміщенні позивача скретч-карток номіналом 100 грн., які є власністю ЗАТ
"Київстар Дж.Ес.Ем.", внаслідок чого відносно нього порушено
кримінальну справу.

Місцевий суд, приймаючи рішення у
даній справі про задоволення позовних вимог в сумі 44 000 грн., виходив  з того, що крадіжка карток відбулася у
зв"язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю
"Воєвода 2000"  зобов"язань
за договором охорони.

Крім того,  на відповідача покладено обов"язок
відшкодувати позивачу вартість викраденого та неповернутого майна п.5.3.
договору охорони.

Проте, апеляційна інстанція,
скасовуючи рішення суду, вірно вказала на помилковість висновку про покладення
повної відповідальності на відповідача, виходячи з відсутності належних доказів
на підтвердження цього факту, зокрема, виявлення недостачі карток за межами
об'єкту, який охоронявся,  та фіксування
і оформлення  факту крадіжки через
значний період часу після виконання позивачем підрядних робіт.

При цьому, апеляційний
господарський суд, стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю
"Воєвода 2000" лише 550 грн., послався на обґрунтованість позову в
частині  притягнення відповідача до
відповідальності пропорційно розміру вартості 5 використаних його працівником
скретч-карток номіналом 100 грн. і 10% штрафу, нарахованого на дану суму.

Відтак, ґрунтується на вимогах
закону висновок апеляційної інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості
стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Воєвода 2000"
вартості 445 скретч-карток.

Відповідно до ст.22 ЦК України
особа,  якій завдано збитків у
результаті  порушення  її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є:

1) втрати,  яких
особа  зазнала  у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи,  які
особа  могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки  відшкодовуються  у повному обсязі,  якщо договором або законом не передбачено
відшкодування у  меншому  або
більшому розмірі. Якщо особа,  яка
порушила право,  одержала у  зв'язку
з  цим доходи,  то розмір упущеної вигоди, що має
відшкодовуватися особі, право якої порушено,
не може бути меншим від  доходів,  одержаних особою, яка порушила право.

Статтею 614 ЦК України передбачено,
що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином,  висновок суду щодо відсутності підстав для
стягнення з відповідача повної вартості збитків, завданих неналежним виконанням
договору охорони, в зв'язку з відсутністю достатніх доказів на підтвердження
його вини та покладення відповідальності на нього, ґрунтується на вимогах
закону.

Враховуючи вищевикладене,
апеляційний суд повно, всебічно дослідив надані сторонами докази, доводи,
належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення
місцевого суду.

З даними висновками апеляційного
суду повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України,
оскільки вони відповідають матеріалам справи, встановленим судом обставинам та
вимогам закону.

Твердження касаційної скарги про
те, що постанова апеляційного господарського суду необґрунтована, прийнята при
неповному з'ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, не
заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним.

Інші доводи, наведені у касаційній
скарзі, зводяться до намагань позивача надати перевагу одних доказів над
іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги
не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній
інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої
інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин
справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного
законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Хосса-Плекс Україна" залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 31.07.2007р.

у справі № 22/407 залишити без
змін.

Головуючий суддя

Т.П.Козир

Судді

Н.І.Мележик

О.А.Подоляк