СУД
ПОСТАНОВА

29.11.07р.

Справа № А37/455-07

за позовом  Петропавлівської міжрайонної державної
податкової інспекції у Дніпропетровській області

до  Суб'єкта підприємницької діяльності- фізичної
особи ОСОБА_1, Дніпропетровська область

про стягнення 3400,00 грн.

Суддя  Кеся Н.Б.

Представники сторін:

від
позивача: Васильченко О.М. дов № 24/9/100 від 09.01.2007 року

від
відповідача: ОСОБА_1 паспорт серія НОМЕР_1 вид. ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства  України в
судовому засіданні оголошена  вступна та
резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Петропавловська міжрайонна державна
податкова інспекція   (далі
-Позивач)  звернулася з позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі -Відповідач)
про стягнення заборгованості в сумі 3400рн. Позовна вимога обґрунтована
наявністю порушень Закону України „Про державне регулювання  виробництва
і обігу  спирту  етилового коньячного  і плодового, алкогольних напоїв  та тютюнових виробів”.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що йому вручено рішення про
застосування штрафних санкцій без відбитка печатки та з неправильними вказанням
його адреси.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд

В с т а н о в
и в :

Позивачем проведена перевірка
торгівельного павільйону по вул. Щорса, 77 в смт.Петропавлівка, який належить
відповідачу. В ході перевірки був складений акт №5/170- від
22.02.2006року, в якому зазначено порушення -продаж лікеро-горілчаних виробів
без наявності ліцензії, чим порушено
ст.15 Закону України „Про
державне регулювання
виробництва  і обігу  спирту
етилового коньячного  і плодового,
алкогольних напоїв  та тютюнових
виробів”, у зв'язку з чим винесено рішення про застосування  фінансових
санкцій №/0 від 22.02.2006 року  на суму 3400грн.

Факт порушення норм закону щодо
ліцензування торгівлі алкогольними напоями відповідачем в судовому засідання не
заперечувалося.

Місцезнаходження відповідача згідно
з рішенням -АДРЕСА_1.

Згідно  зі Свідоцтвом про державну реєстрацію
відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа
09.11.1998року із зазначенням його місцезнаходження -АДРЕСА_2.

Суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення штрафних санкцій з відповідача за вказаним рішенням не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно
до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено  законодавством.  Органи державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно  з частиною
четвертою   ст. 17 Закону
„Про  державне регулювання  виробництва
і обігу  спирту  етилового коньячного  і плодового, алкогольних напоїв  та тютюнових виробів” рішення  про стягнення штрафів,  передбачених частиною другою цієї
статті,  приймаються органом,  який видав ліцензію  на
право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх
компетенції визначеної законами України.

Компетенція органів  ДПА України визначається  Законом України  „Про Державну
податкову службу в  Україні”,  з аналізу
статті 10 якого  вбачається, що
застосування  штрафних санкцій  за порушення
законодавства про виробництво і обіг спирту  етилового, коньячного,  плодового, алкогольних напоїв, не  відноситься до функцій міжрайонних  державних податкових інспекцій.  Зокрема, пунктом 4 частини першої статті  10 зазначеного Закону встановлено, що у
спірних правовідносинах міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції
виконують такі функції: здійснюють
у   межах  своїх
повноважень  контроль  за наявністю ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з
наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці
документи.

З аналізу  пункту 1 частини першої статті 8,
частини  першої статті 9 Закону України
„Про Державну податкову службу в Україні”, вбачається  право на застосування спірний санкцій  лише у
ДПА України, у ДПА  в автономній
республіці Крим, областях,  містах  Києві та Севастополі та державних  податкових інспекцій  в містах
з  районним поділом (крім
міст  Києва та Севастополя).

В силу частини п'ятої статті 17
Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" у разі   невиконання   суб'єктом
підприємницької  діяльності
рішення про застосування штрафних санкцій
сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позивач з перевищенням власних повноважень прийняв рішення про
застосування до відповідача спірних санкцій, тому звернення позивача до суду
про їх примусове стягнення виходить за межі його компетенції. Крім того,
прийняте контролюючим органом рішення з перевищенням повноважень не може бути
обов'язковим до виконання суб'єктом господарювання.

Також обставини справи свідчать про
те, що зазначене рішення не оформлено належним чином та не містить достовірних
відомостей щодо місцезнаходження відповідача.

Так, постановою Кабінету Міністрів
України від 2 червня 2003 року N 790 затверджений Порядок застосування
фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Зазначеним Порядком встановлено
форму Рішення про застосування фінансових санкцій, з огляду якої вбачається
необхідність зазначення місцезнаходження суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи та засвідчення підпису посадової особи податкового органу  відбитком печатки.

Матеріали справи свідчать про те,
що позивач отримав незасвідчене печаткою рішення та з неправильним вказанням в
ньому його місцезнаходження.

У зв'язку з цим суд вважає, що
спірне рішення не має юридичної сили.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
правових підстав для примусового стягнення з нього спірних штрафних санкцій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 94, 160-163, п.6 розділу 6 Перехідних та прикінцевих положень Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до
ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у
строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Н.Б.КЕСЯ

Постанову
підписано у повному обсязі 06.12.2007року