ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

29.10.2007
Справа №2-7/13985-2007

За позовом Закритого акціонерного товариства «Кримський титан» (96012, м. Армянськ, Північна Промзона, ідентифікаційний код 32785994)

До відповідача  Закритого акціонерного товариства «Сивашський завод побутової хімії» (96012, м. Армянськ, Промзона, ідентифікаційний код 33361249)

Про стягнення 14711,52 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Нижник І. І., предст., дов. №06-03-15/11948 від 20.12.2005 р.

Від відповідача  - не з’явився.

Суть справи: Закрите акціонерне товариство «Кримський титан» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Закритого акціонерного товариства «Сивашський завод побутової хімії» про стягнення 14711,52 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем належним чином своїх обов’язків за договором №239/з від 10.01.2006 р. в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг охорони, через що заборгованість ЗАТ «Сивашський завод побутової хімії» перед ЗАТ «Кримський титан» за період січень 2006 р. – вересень 2007 р. складає 12000,00 грн., яка до часу подачі позову до суду відповідачем в добровільному порядку погашена не була. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 988,18 грн., 1360,99 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 362,44 грн.

Відповідач у судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

10.01.2006 р. між Закритим акціонерним товариством «Сивашський завод побутової хімії» (Замовник) та Закритим акціонерним товариством «Кримський титан» (Виконавець) був укладений договір про охорону господарського об’єкту №239/з, п. 1.1 якого передбачено, що замовник доручає, а Виконавець надає послуги з охорони території та об’єктів Замовника, що знаходяться за адресою: ВАТ «САКЗ», промзона, м. Армянськ.

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна вартість послуг, що надаються Виконавцем, складає 1000,00 грн. на місяць, у тому числі ПДВ 20%.

Визначену згідно п. 2.1 Договору ціну наданих послуг Замовник зобов’язаний сплачувати щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до виставлених Виконавцем рахунків. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку Замовника на розрахунковий рахунок Виконавця. Факт надання послуг в повному обсязі підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт, який оформлюється щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем належним чином виконувались свої обов’язки за укладеним договором та надавались послуги з охорони господарських об’єктів відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт, підписаними обома сторонами та скріпленими печатями підприємств (а. с. 20-31).

На оплату наданих послуг позивачем виставлялися відповідні рахунки (а. с. 37-54, які відповідачем у визначеному договором порядку своєчасно та в повному обсязі оплачені не були. Так, за надані за договором  №239/з від 10.01.2006 р. послуги заборгованість ЗАТ «Сивашський завод побутової хімії» перед ЗАТ «Кримський титан» за період січень 2006 р. – вересень 2007 р. складає 12000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідач не представив суду доказів оплати заборгованості перед позивачем у розмірі 12000,00 грн., у той час як відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством для доведення такого роду фактів. За таких обставин, матеріалами справи підтверджується невиконання відповідачем прийнятих на себе обов’язків за договором №239/з від 10.01.2006 р. з повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг, через що вимоги позивача в частині стягнення з Закритого акціонерного товариства «Сивашський завод побутової хімії» заборгованості у розмірі 12000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п. 4.4 Договору сторони передбачили, що у випадку порушення строків оплати, передбачених пунктом 2.2, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Матеріалами справи підтверджується правомірність обчислення позивачем розміру пені у сумі 988,18 грн., через що вимоги ЗАТ «Кримський титан» в цій частині також підлягають задоволенню.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Судом встановлено, що суми 3% річних у розмірі 362,44 грн. та інфляційних втрат у сумі 1360,99 грн., згідно з доданим до позовної заяви розрахунку, обчислені позивачем правомірно, а тому підлягає стягненню з ЗАТ «Сивашський завод побутової хімії» на користь ЗАТ «Кримський титан».

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Сивашський завод побутової хімії» (96012, м. Армянськ, Промзона, ідентифікаційний код 33361249) на користь Закритого акціонерного товариства «Кримський титан» (96012, м. Армянськ, Північна Промзона, ідентифікаційний код 32785994) суму заборгованості у розмірі 12000,00 грн., пеню у сумі 988,18., 3% річних у розмірі 362,44 грн., 1360,99 грн. інфляційних втрат, 147,12 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.