КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2007                                                                                           № 14/108

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:                                          Кошіля В.В.

Вербицької О.В.

при секретарі:                     О.В.Вінницька

За участю представників:

від позивача - Тарко Я.Б.,

від відповідача - Качерова Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.05.2007

у справі № 14/108 (Калатай Н.Ф.)

за позовом                               Колективного науково-виробничого підприємства "Нафтекс"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 133823,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2007 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” в особі нафтогазовидобувного управління “Охтирканафтогаз” на користь Колективного науково-виробничого підприємства “Нафтекс” основний борг в сумі 108000 грн., збитки від інфляції в сумі 20412 грн., 3% річних в сумі 5411 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1338,23 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції зроблено неправомірні та необґрунтовані висновки наявним обставинам у справі та припущено значну кількість суттєвих порушень норм матеріального та процесуального права.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

05.04.2002 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 488 - Р, за умовами якого відповідач доручає, а позивач зобов’язується виконати роботу з надання науково - технічних послуг у розробці та впровадженні нових технічних засобів для підвищення продуктивності свердловини.

В матеріалах справи наявні копії актів здачі-приймання виконаних робіт за договором по етапах №№ 1, 2, 3, 10.1, 8, 9, 10.2 на загальну суму 85000 грн.

Однак, відповідач заперечує проти підписання ним зазначених актів, стверджуючи, що вони не оформлені належним чином, тобто не зазначені повноваження начальника НВГУ “Охтирканафтогаз” ВАТ “Укрнафта” щодо підписання актів. Проте, відповідач не заперечує проти виконання позивачем робіт на вказану суму.

Також позивач вимагає стягнення заборгованості за двома актами на загальну суму 23000 грн., а саме за роботи на етапах № 4 та № 7. Однак, відповідач заперечує проти задоволення вказаних вимог, стверджуючи, що вони не підписані відповідачем.

Умовами договору передбачено, що за виконану роботу відповідач у відповідності до протоколу про договірну ціну перераховує позивачу 150000грн., оплата проводиться поетапно.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки обов’язок сплати основного боргу продовжує існувати, то підлягає застосуванню Цивільний кодекс України.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння  відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач звертався до відповідача з претензією про погашення заборгованості за спірні роботи, що підтверджується листом № 14 від 15.09.2004 та листом № 24 від 29.12.2004.

Листами № юр - 2232 від 18.10.2004 року та № 24юр/485 від 28.01.2005 відповідач повідомив позивача, що виставлені ним претензії не відповідають вимогам чинного законодавства, а також, що відповідачем вони не розглядаються.

Крім того, відповідач посилається на те, що акти здачі-приймання виконаних робіт за договором по етапах №№ 1, 2, 3, 10.1, 8, 9, 10.2 на загальну суму 85000 грн. належним чином не оформлені, однак колегією суддів цей факт не може бути прийнятий до уваги, оскільки не зазначення в актах повноважень начальника НВГУ “Охтирканафтогаз” ВАТ “Укрнафта” не свідчить про їх фактичну відсутність у цієї особи.

Згідно ст. 852 ЦК України, замовник зобов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Пунктами 3.2, 3.3, 3.4 договору передбачено, що передача виконаних робіт проводиться в установленому порядку в 10 денний термін після їх закінчення, після завершення роботи позивач пред’являє відповідачу акт здачі-приймання виконаних робіт з додатком, визначеним п. 3.3 договору. Протягом 10 днів з дня одержання акту здачі-приймання відповідач зобов’язаний або підписати його та відправити позивачу, або скласти мотивовану відмову від приймання роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначені копії актів були додані до листів позивача № 14 від 15.09.2004 та № 24 від 29.12.2004, однак, відповідач у встановлені договором строки проти них не заперечив, а також не надав мотивованої відмови від приймання робіт, таким чином роботи вважаються прийнятими як належні.

На момент розгляду справи судом першої інстанції, заборгованість відповідача складала 108000 грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою № 17 від 16.03.2007 за підписом директора позивача.

Крім того, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 108000 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов’язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку відповідачем не доведено підстав для скасування рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта”, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2007 у справі № 14/108 є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Укрнафта” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2007 у справі № 14/108 - без змін.

Матеріали справи № 14/108 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Моторний О.А.

Судді                                                                                          Кошіль В.В.

Вербицька О.В.