ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.12.07 р.                                                                               Справа № 33/244пд

Господарський суд Донецької області у складі судової колегії - головуючий суддя Новікова Р.Г., судді – Склярук О.І., Ломовцева Н.В., при секретарі судового засідання Ващенко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк

до:

1.           Відкритого акціонерного товариства „Південелектромережбуд” м. Донецьк

2.           Закритого акціонерного товариства „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Міністерства палива та енергетики України

про:

-          визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк права користування майном – кабельною телефонною лінією інв. №11001 згідно із умовами договору оренди №13 від 10.04.2003р., укладеного між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк;

-           визнання недійсним договору №1 від 14.05.2007р. оренди майна (кабельна телефонна лінія, яка складається з азбоцементних та бетонних труб - каналізаційних ліній (каналів), телефонних колодязів, телефонних шаф, телефонних кабелів), укладеного між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком -Холдінг” м. Донецьк

за участю представників:

від позивача: Джас І.В. – за дов. №1 від 17.08.2007р.

від відповідача 1: Карпенко А.А. - ліквідатор

від відповідача 2: Старик Ю.С. – за дов. №1 від 03.10.2006р.

від третьої особи: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк звернулось до Відкритого акціонерного товариства „Південелектромережбуд” м. Донецьк та Закритого акціонерного товариства „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк із позовом про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк права користування майном – засновницькою станцією інв. №3003, засновницькою станцією інв. №4001, засновницькою станцією інв. №4002, кабельною телефонною лінією інв. №11001 згідно із умовами договору оренди №13 від 10.04.2003р., укладеного між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк; визнання недійсним договору №1 від 14.05.2007р. оренди майна (кабельна телефонна лінія, яка складається з азбоцементних та бетонних труб - каналізаційних ліній (каналів), телефонних колодязів, телефонних шаф, телефонних кабелів), укладеного між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що договір оренди №13 від 10.04.2003р., укладений між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк, є діючим; порушення положень статті 48 Закону України „Про власність” та норми статті 203, 215 Цивільного кодексу України.

Як зазначає позивач, положення договору оренди №13 від 10.04.2003р. передбачають, що договір є дійсним з моменту його укладання до закінчення дії мораторію. Згідно із пунктами 7.3 - 7.6 договору оренди №13 від 10.04.2003р. та положень Цивільного кодексу України розірвання цього договору в односторонньому порядку не допускається.

У повідомленні №54 від 11.04.2007., отриманому позивачем про припинення дії договору не був вказаний строк з якого припиняється дія договору оренди №13 від 10.04.2003р.

У листі-відповіді №30 від 20.04.2007р. позивач виразив свою незгоду із розірванням договору оренди в односторонньому порядку з посиланням на відсутність підстав, визначених в пункті 7.6 договору оренди №13 від 10.04.2003р.

Оскільки в договорі оренди №13 від 10.04.2003р. не визначений строк його дії, відповідно до частини 2 статті 763 Цивільного кодексу України цей договір є таким, що укладений на невизначений строк. На думку позивача, ухвала господарського суду, на яку посилається відповідач 1, мала містити посилання на розірвання цивільних договорів.

Після 11.04.2007р. відповідач 1 виставляв рахунки на оплату за договором оренди №13 від 10.04.2003р., приймав платежі та видавав податкові накладні, не робив жодних дій для приймання від позивача орендованого обладнання. Передача орендованого майна від позивача до відповідача 1 не здійснювалась.

Отримавши на початку червня повідомлення №05-30/03 від 30.05.2007р. про укладання договору №1 від 14.05.2007р. оренди майна (кабельна телефонна лінія, яка складається з азбоцементних та бетонних труб - каналізаційних ліній (каналів), телефонних колодязів, телефонних шаф, телефонних кабелів) між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк, позивач направив листа відповідачу 1 з проханням роз’яснити питання щодо вказаного договору.

У відповіді №88 від 02.07.2007р. відповідач 1 зазначив про укладення договору оренди між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк та розірвання договору оренди №13 від 10.04.2003р. Але дата, з якої договір вважається розірваним, знов не була визначена відповідачем 1.

Тому позивач стверджує, що договір оренди №13 від 10.04.2003р. є продовженим на невизначений строк.

Враховуючи викладене та на підставі норм статей 203 та 215 Цивільного кодексу України позивач наполягає на визнанні недійсним договору №1 від 14.05.2007р. оренди майна (кабельна телефонна лінія, яка складається з азбоцементних та бетонних труб - каналізаційних ліній (каналів), телефонних колодязів, телефонних шаф, телефонних кабелів), укладеного між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк.

У відзиві №131 від 21.08.2007р. Відкрите акціонерне товариство „Південелектромережбуд” м. Донецьк не погодилось із заявленими вимогами наполягаючи на наступному.

Постановою господарського суду Донецької області від 16.10.2002р. у справі №24/115б Відкрите акціонерне товариство „Південелектромережбуд” було визнане банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. На підставі положень Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” та оскільки частка держави у статутному фонді підприємства становила 26% ліквідаційна процедура була зупинена.

В подальшому, у зв’язку із зменшенням частки держави з 26% до 24,76% ухвалою господарського суду Донецької області від 27.03.2007р. було визначено здійснювати ліквідаційну процедуру за нормами Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Розділом 7 договору оренди №13 від 10.04.2003р. визначений строк дії договору – до закінчення дії мораторію (Закон України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” №2864-III від 29.11.2001р.) та відповідно до ухвали господарського суду Донецької області від 16.10.2002р. Відповідно до пункту 7.6 договору оренди №13 від 10.04.2003р. договір припиняється у випадку закінчення строку, на який його укладено. Тому на адресу позивача направлений лист №54 від 11.04.2007р. про припинення дії договору оренди №13 від 10.04.2003р. та повернення орендованого майна за актом приймання-передачі протягом 7 календарних днів з моменту отримання повідомлення.

Рахунки виставлялись на адресу позивача помилково, а грошові кошти, отримані від позивача, були поверненні на його поточний рахунок 20.06.2007р.

Позивач систематично порушував строк оплати, визначений в пункті 3.1 договору оренди №13 від 10.04.2003р., а саме – 13.06.2007р. ним здійснена оплата за лютий 2007р. – травень 2007р. Відповідач зазначає, що позивач неналежним чином виконував обов’язки орендаря, тому на нього не розповсюджується переважне право наймача, визначене статтею 777 Цивільного кодексу України.

Відповідач 1 дійшов висновку, що строк договір оренди №13 від 10.04.2003р. сплив і позивач не має законних підстав для визнання права користування майном та визнання недійсним договору №1 від 14.05.2007р.

У відзиві №08-27/01 від 27.08.2007р. Закрите акціонерне товариство „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк не визнало позовні вимоги, зазначаючи про безпідставність позовних вимог.

Заявою №01/22-10/07 від 22.10.2007р. позивач змінив позовні вимоги та наполягав на -

-          визнанні за Товариством з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк права користування майном – кабельною телефонною лінією інв. №11001 згідно із умовами договору оренди №13 від 10.04.2003р., укладеного між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк;

-           визнанні недійсним договору №1 від 14.05.2007р. оренди майна (кабельна телефонна лінія, яка складається з азбоцементних та бетонних труб - каналізаційних ліній (каналів), телефонних колодязів, телефонних шаф, телефонних кабелів), укладеного між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком -Холдінг” м. Донецьк.

Відповідач 1 т відповідач 2 не визнали змінені позовні вимоги у повному обсязі.

На адресу суду надійшли клопотання позивача №02/06-11/07 від 06.11.2007р. про призначення будівельної експертизи та клопотання №02/06-11/07 від 06.11.2007р., №02/17-12/07 від 12.12.2007р. про залучення в якості третьої особи ВАТ „Укртелеком”.

Представники відповідача заперечували проти задоволення вказаних клопотань через їх необґрунтованість.

Ухвалою від 21.11.2007р. суд залучив в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Міністерство палива та енергетики України. Представник третьої особи в судові засідання не з’явився, витребувані документи не надав.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк (далі – орендар) та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк (далі – орендодавець) був підписаний договір оренди №13 від 10.04.2003р., згідно із умовами якого з метою забезпечення збереження майна ВАТ „Південелектромережбуд” орендодавець передає, а орендар приймає в оренду майно згідно із додатком №1.

Як визначено в додатку №1 до вищевказаного договору – акті приймання-передачі основних фондів ВАТ „Південелектромережбуд” орендарю було передане наступне майно - засновницька станція інв. №3003, засновницька станція інв. №4001, засновницька станція інв. №4002, кабельна телефонна лінія інв. №11001.

Відповідно до пункту 2.1 договору оренди №13 від 10.04.2003р. передача майна в оренду не тягне за собою передачу орендарю права власності на це майно, власником орендованого майна залишається ВАТ „Південелектромережбуд”, а орендар володіє та користується протягом дії оренди.

Згідно із пунктом 2.2 договору оренди №13 від 10.04.2003р. вступ орендаря у володіння та користування майном починається одночасно із підписанням сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Пункт 2.5 договору оренди №13 від 10.04.2003р. визначає, що по закінченню строку оренди майно передається орендарю за актом приймання-передачі та вважається поверненим з моменту підписання акту приймання-передачі.

Орендна плата за цим договором становить 100грн.49коп. (з ПДВ) та сплачується у повному обсязі на розрахунковий рахунок щомісяця не пізніше 10 числа.

В пункті 7.1 договору оренди №13 від 10.04.2003р. сторони визначили, що цей договір діє з моменту підписання його сторонами та до закінчення дії мораторію (Закон України №2864) і згідно із ухвалою господарського суду Донецької області від 16.10.2002р.

Пункт 7.6 договору оренди №13 від 10.04.2003р. встановлює, що дія цього договору припиняється у разі – закінчення строку, на який він укладений; загибелі об’єкту оренди; за згодою сторін; за рішенням суду; у випадку переходу права власності на майно до третіх осіб.

На адресу позивача був направлений лист №54 від 11.04.2007р., в якому відповідач 1 повідомляв про те, що з 27.03.2007р. мораторій у справі про банкрутство №24/115б не діє. З посиланням на зміст пункту 7.6 та 7.1 договору оренди №13 від 10.04.2003р. відповідач 1 звернувся до позивача з проханням повернути орендоване майно за актом приймання-передачі протягом 7 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення.

Як вбачається зі змісту листа №30 від 20.04.2007р. вищевказаний документ отриманий позивачем 16.04.2007р.

Листом №80 від 20.09.2007р. ТОВ „Мегателеком” звернулось на адресу ВАТ „Південелектромережбуд” з проханням прийняти засновницькі станції інв. №3003, інв. №4001, інв. №4002.

Згідно акту прийому-передачі від 01.10.2007р., складеного представниками ТОВ „Мегателеком” та ВАТ „Південелектромережбуд”, було здійснено повернення основних фондів - засновницьких станцій інв. №3003, інв. №4001, інв. №4002.

Позивач наполягає на визнанні за Товариством з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк права користування майном – кабельною телефонною лінією інв. №11001 згідно із умовами договору оренди №13 від 10.04.2003р., укладеного між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк.

При цьому він посилається на те, що каналізаційні лінії та колодязі для прокладення телефонної лінії будувались працівниками ТОВ „Мегателеком” згідно наказу №167 від 26.12.2000р., Статуту ДП „Мегателеком” ЗАТ „Укренергозв’язокбуд”, актів прийому-передачі основних фондів від 08.01.2001р. та від 02.04.2003р., Статуту ТОВ „Мегателеком”, договору купівлі-продажу №7 від 05.05.2003р., схем від 01.06.2005р. погодження будівництва телефонних каналізацій, погоджених між ТОВ „Мегателеком” та ВАТ „Укртелеком”, акти на сховані роботи від 1997р. ЗАТ „Укренергозв’язокбуд”.

Відповідно до статті 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із положеннями статті 256 Цивільного кодексу УРСР, чинного на момент підписання договору оренди №13 від 10.04.2003р., за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

В даному випадку, орендодавцем виступало ВАТ „Південелектромережбуд”, а орендарем - ТОВ „Мегателеком”. Сторони без зауважень та заперечень підписали договір оренди, предметом якого є передання з метою забезпечення збереження майна ВАТ „Південелектромережбуд” - засновницьку станцію інв. №3003, засновницьку станцію інв. №4001, засновницьку станцію інв. №4002, кабельну телефонну лінію інв. №11001.

Згідно положень статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів того, що на момент вирішення справи договір оренди №13 від 10.04.2003р. визнаний недійсним, суду не надано.

Враховуючи те, що ТОВ „Мегателеком” отримало від ВАТ „Південелектромережбуд” кабельну телефонну лінію інв. №11001 в строкове платне користування судом не приймаються до уваги посилання позивача на наявність у нього права власності на вказане майно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач також посилається на акти виконаних робіт за договором оренди №13 від 10.04.2003р. від 31.01.2007р., від 28.02.2007р., від 28.04.32007р., від 31.05.2007р., які складались між ТОВ „Мегателеком” в особі директора Кубрака И.М. та ВАТ „Південелектромережбуд” в особі ліквідатора Карпенко А.А.

В цих актах зазначено про те, що орендодавець надав у січні 2006р., лютому 2006р., березні 2007р., квітні 2007р., травні 2007р., а орендар прийняв послуги з наданню в оренду засновницькі станції інв. №3003, інв. №4001, інв. №4002, кабельну телефонну лінію інв. №11001.

Листом №88 від 02.07.2007р. на адресу ТОВ „Мегателеком” були направлені платіжні доручення №216 та №217 від 20.06.2007р., якими повернена раніше сплачена сума за оренду згідно рахунків №132 від 03.05.2007р. та №162 від 01.06.2007р.

Таким чином, оплата здійснена ТОВ „Мегателеком” згідно вказаних актів була повернена ВАТ „Південелектромережбуд” як помилково перерахована. Твердження позивача про фактичне продовження договірних відносин між сторонами за договором оренди №13 від 10.04.2003р. не підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до статті 763 Цивільного кодексу України договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором. Стаття 291 Господарського кодексу України також визначає, що договір оренди припиняється у разі - закінчення строку, на який його було укладено.

Як зазначалось раніше, сторони визначили в договорі оренди №13 від 10.04.2003р., що цей договір діє з моменту підписання його сторонами та до закінчення дії мораторію (Закон України №2864) і згідно із ухвалою господарського суду Донецької області від 16.10.2002р. Пункт 7.6 договору оренди №13 від 10.04.2003р. встановлює, що дія цього договору припиняється у разі – закінчення строку, на який він укладений.

Закон №2864, про який йшлася мова в договорі оренди №13 від 10.04.2003р., це - Закон України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” №2864-III від 29.11.2001р.

Відповідно до положень статті 1 Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” №2864-III від 29.11.2001р. встановлювався мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Донецької області у справі №24/115Б від 27.03.2007р. було визначено, що у зв'язку із зменшенням долі державної частки акцій у статутному фонді до 24,767%, процедура ліквідації боржника ВАТ „Південелектромережбуд” здійснюватиметься на підставі норм Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” №784-XIV від 30.06.1999р.

Таким чином, дія мораторію, передбаченого Законом України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” №2864-III від 29.11.2001р., була закінчена. Слід також зазначити, що в договорі оренди сторони не конкретизували - яким чином має бути оформлене закінчення дії мораторію за Законом №2864. Тому суд не приймає до уваги посилання позивача на відсутність в ухвалі суду від 27.03.2007р. тези про розірвання цивільних договорів.

На адресу позивача був направлений лист №54 від 11.04.2007р., в якому відповідач 1 повідомляв про те, що з 27.03.2007р. мораторій у справі про банкрутство №24/115б не діє. З посиланням на зміст пункту 7.6 та 7.1 договору оренди №13 від 10.04.2003р. відповідач 1 звернувся до позивача з проханням повернути орендоване майно за актом приймання-передачі протягом 7 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення. Як вбачається зі змісту листа №30 від 20.04.2007р. вищевказаний документ отриманий позивачем 16.04.2007р.

Таким чином, на момент укладення між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк договору №1 від 14.05.2007р. строк дії договору оренди №13 від 10.04.2003р. закінчився.

Що стосується посилання позивача на норми статті 777 Цивільного кодексу України слід зазначити наступне.

За змістом вищевказаної статті наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

З аналізу наведених норм вбачається, по-перше, наймач має виконувати свої зобов’язання за вже існуючим договором найму належним чином, по-друге, наймач повинен повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму.

Доказів повідомлення ВАТ „Південелектромережбуд” про намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк позивачем не надано. Позивачем також не спростоване твердження відповідача про несвоєчасну оплату орендної плати за договором оренди №13 від 10.04.2003р. протягом його дії.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ВАТ „Південелектромережбуд” заперечує проти продовження користування орендарем майна після закінчення строку договору оренди №13 від 10.04.2003р. це підтверджено листами з вимогою повернути майно та укладенням із ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк договору №1 від 14.05.2007р.

Згідно із умовами договору №1 від 14.05.2007р., укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2, ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк передає, а ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк приймає в тимчасове користування „кабельну телефонну лінію”, яка складається з азбоцементних та бетонних труб - каналізаційних ліній (каналів), телефонних колодязів, телефонних шаф, телефонних кабелів на умовах повного управління, технічного обслуговування та відповідального зберігання для використання в технологічному процесі для надання телекомунікаційних послуг.

Адреси трас прокладення, довжина каналізаційних ліній (каналів), кількість та місцезнаходження телефонних розподільчих шаф, кількість та місцезнаходження телефонних колодязів, довжина та типи телефонних кабелів, які надаються в оренду визначаються у додатку №1, який називається „Схема телефонної каналізації та кабелів зв’язку на балансі ВАТ „Південелектромережбуд”.

Пунктом 1.4 договору №1 від 14.05.2007р. визначено, що ВАТ „Південелектромережбуд” припускає, що майно без його відома може частково використовуватись третіми особами – операторами зв’язку ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Укртелеком” (Донецька філія) з метою надання телекомунікаційних послуг.

Сторони дійшли згоди, що ВАТ „Південелектромережбуд” з моменту підписання цього договору доручає ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк здійснити всі необхідні дії, спрямовані на встановлення фактів використання майна ВАТ „Південелектромережбуд” з боку ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Укртелеком”.

Відповідно до пункту 2.1 договору №1 від 14.05.2007р. ВАТ „Південелектромережбуд” передає майно ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” не пізніше 10 днів з моменту підписання цього договору за актом приймання-передачі.

Як вбачається з акту приймання-передачі (додатку №2 до договору №1 від 14.05.2007р.), підписаного представниками обох сторін, ВАТ „Південелектромережбуд” передало ЗАТ „Фарлеп – Телеком - Холдінг” наступне майно – кабельну телефонну лінію, (у тому числі – колодязі телефонні в кількості 118 шт., розподільчі телефонні шафи РШ в кількості 8шт., канали (каналізаційні лінії) довжиною 8238м, телефонний кабель типу ТПП 20*2-950м, ТПП 30*2-530м, ТПП 50*2-2360м, ТПП 100*2-2980м). За змістом цього акту, інвентарний номер вказаного майна становить 11001.

Стаття 48 Цивільного кодексу УРСР встановлює, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України дійсно визначає - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 1 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що до суду звертаються юридичні особи та громадяни-суб’єкти підприємницької діяльності за захистом своїх порушених або оспорюваних прав.

Враховуючи викладене, позивач має довести факт порушення або оспорення своїх прав через укладення спірного договору між відповідачами.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не довів обставин, на які він посилався в позові, на момент вирішення спору право користування спірним майном на підставі договору оренди №13 від 10.04.2003р., укладеного між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк відсутнє. Крім того, позивач не довів, що він є власником майна, що передавалось йому в оренду за договором №13 від 10.04.2003р.

З огляду на наведені вище обставини суд відмовляє у задоволенні клопотань позивача про призначення будівельної експертизи та залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ВАТ „Укртелеком”.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк права користування майном – кабельною телефонною лінією інв. №11001 згідно із умовами договору оренди №13 від 10.04.2003р., укладеного між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк; визнання недійсним договору №1 від 14.05.2007р. оренди майна (кабельна телефонна лінія, яка складається з азбоцементних та бетонних труб - каналізаційних ліній (каналів), телефонних колодязів, телефонних шаф, телефонних кабелів), укладеного між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком -Холдінг” м. Донецьк через їх недоведеність та безпідставність.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, передбаченому ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України „Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” №2864-III від 29.11.2001р., Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №98/95-ВР від 14.03.1995р. (із змінами та доповненнями), статтями 1, 2, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 35, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства „Південелектромережбуд” м. Донецьк та Закритого акціонерного товариства „Фарлеп – Телеком - Холдінг” м. Донецьк за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Міністерства палива та енергетики України про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю „Мегателеком” м. Донецьк права користування майном – кабельною телефонною лінією інв. №11001 згідно із умовами договору оренди №13 від 10.04.2003р., укладеного між ТОВ „Мегателеком” м. Донецьк та ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк; визнання недійсним договору №1 від 14.05.2007р. оренди майна (кабельна телефонна лінія, яка складається з азбоцементних та бетонних труб - каналізаційних ліній (каналів), телефонних колодязів, телефонних шаф, телефонних кабелів), укладеного між ВАТ „Південелектромережбуд” м. Донецьк та ЗАТ „Фарлеп – Телеком -Холдінг” м. Донецьк – відмовити.

В судовому засіданні 18.12.2007р. проголошено повний текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його прийняття до Донецького апеляційного господарського суду.

Головуючий                                                                                           Р.Г. Новікова

Суддя                                                                                                     О.І. Склярук

Суддя                                                                                                    Н.В. Ломовцева