ГОСПОДАРСЬКИЙ  С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

26.11.07                                                                      Справа № 4/261

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянувши скаргу відповідача на дії Ленінського відділу державної виконавчої служби  Кіровоградського міського управління  юстиції (ДВС) при виконанні рішення  господарського суду по справі № 4/261

за позовом: приватного підприємства “Трейд-Сервіс”, смт.  Голованівськ  Кіровоградської  області

до відповідача: приватного підприємства “Авіакомпанія Сірін”,                    м. Кіровоград

про  стягнення  35628  грн. 88 коп.

В присутності  представників:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - Пушкарьов Д.Є., довіреність № б/н  від 10.09.07;

від ДВС - Туровський О.В., довіреність № б/н  від 10.09.07.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.11.2006 року позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з приватного підприємства “Авіакомпанія Сірін” м.Кіровоград вул. Карла Маркса 76/80 безпідставно  отримані  кошти  в  розмірі   8050  грн., суму  спричинених  матеріальних  збитків  в  розмірі  15000 грн., суму  сплаченого  державного  мита  в  розмірі  231 грн. 19  коп. та  76 грн. 57 коп. сплачених  за  інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу    на користь приватного підприємства “Трейд Сервіс”, смт. Голованівськ Кіровоградської  області, вул. Леніна 52 А. Розірвано  укладений  03.09.2004  року  договір на надання послуг між приватним підприємством “Авіакомпанія Сірін” м.Кіровоград та приватним підприємством “Трейд Сервіс”, смт. Голованівськ Кіровоградської  області.  В  решті  позовних  вимог  відмовлено.

Відповідач по справі не погодився з зазначеним рішенням та оскаржив його до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.01.2007 року рішення господарського суду Кіровоградської області від 13.11.2006 року залишено без змін.

09.02.2007 року на виконання зазначених рішення та постанови видано наказ.

За касаційною скаргою відповідача справу розглянуто Вищим господарським судом України. Постановою від 11.04.2007 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.01.2007р. у справі №4/261 залишено без змін, а касаційну скаргу – без задоволення.

Ухвалою від 11.06.2007 року змінено спосіб виконання рішення суду від 13.11.2006 року про стягнення боргу в сумі 23 357, 76 грн. шляхом звернення стягнення майна приватного підприємства "Авіакомпанія Сірін".

Відповідач з даною ухвалою не погодився та оскаржив її до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 року апеляційну скаргу відповідача задоволено, ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 11.06.2007 року скасовано, в задоволені заяви позивача про зміну способу виконання рішення суду від 13.11.2006 року відмовлено.

14.09.2007 року на адресу суду від відповідача по справі надійшла скарга на постанову державного виконавця від 30.08.2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по справі № 4/261, в якій скаржник просить суд скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесену 30.08.2007 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Літвінової О.П. щодо належних ПП "Авіакомпанія Сірін" повітряних суден типів Ан - 2 та Ан - 26.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором.

Заявник вважає оскаржувану постанову державного виконавця  немотивованою та незаконною з наступних підстав.

Згідно до ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчим документом в першу чергу звертається на кошти боржника в  гривнах та в іноземній валюті, а у разі відсутності таких коштів - на майно боржника.

Крім того, виходячи з положень ч.2 ст.55 вказаного Закону  арешт на  майно боржника може бути накладений постановою державного виконавця у  межах суми стягнення за виконавчим документом, враховуючи витрати, пов'язані з проведенням виконавчих дій. Фактично названою постановою державного виконавця  накладено арешт на  належні  боржнику повітряні  судна, вартість яких більш ніж у сто разів перевищує суму, що підлягає до стягнення.

На думку заявника, діями державного виконавця порушено  права  боржника щодо звернення в першу чергу стягнення на  належні   грошові  кошти, а  також на  вказання тих видів майна та предметів, на які необхідно звернути стягнення в першу  чергу згідно до   ч.5 ст. 50 Закону  України «Про виконавче провадження».

У своєму  відзиві  на  заяву,  ДВС  спростовує підстави  для  визнання  дій  державного виконавця безпідставними посилаючись на наступне.

Відповідно до вимог ст.24  Закону України «Про виконавче  провадження»,  06.04.2007 року відкрито виконавче провадження та згідно до ст.30 вказаного Закону  боржнику  надано строк  для  добровільного виконання рішення  суду до  13.04.2007 року.

За заявою боржника державним виконавцем поновлено строк для  добровільного виконання рішення суду  до  24.04.2007 року. Однак, після сплину   встановлено  для  добровільного виконання  строку  боржник не провів виконання  рішення суду, тому державний виконавець відповідно до ст.30 Закону «Про виконавче провадження» невідкладно розпочав виконання рішення суду в примусовому порядку.  На рахунках  боржника  не виявлено  суми, достатньої для   виконання рішення суду, тому державним виконавцем проведено перевірку  майнового стану  боржника  для вирішення питання про  опис та арешт майна боржника. 27.07.2007 року  описано та  арештоване  майно  боржника на  суму  660 грн., яке передано на відповідальне зберігання бухгалтеру  Бреус О.В. Описаного майна було недостатньо для  погашення  боргу, державним виконавцем накладено арешт на повітряні  судна, що належать   боржнику.

У своєму  відзиві  на   заяву   ДВС  спростовує  підстави  для  визнання   дій  державного виконавця  безпідставними посилаючись на наступне.

Відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про виконавче  провадження» 06.04.2007 року  відкрито виконавче провадження та  згідно до ст.30 вказаного Закону  боржнику  надано  строк  для  добровільного виконання рішення  суду  до 13.04.2007 року. За заявою боржника державним виконавцем поновлено строк для добровільного виконання рішення суду до 24.04.2007 року.

Однак, після сплину встановлено для добровільного виконання строку  боржник не провів виконання рішення суду, тому державний виконавець   відповідно до ст.30 Закону «Про виконавче провадження» невідкладно розпочав виконання рішення суду в примусовому порядку.

На рахунках боржника не виявлено  суми, достатньої для виконання рішення суду, тому державним виконавцем проведено перевірку майнового стану  боржника  для вирішення питання про опис та арешт майна боржника.

27.07.2007 року  описано та  арештоване  майно боржника на  суму  660 грн., яке передано на відповідальне зберігання  бухгалтеру  Бреус О.В.

Описаного майна було недостатньо для погашення боргу, державним виконавцем накладено арешт на повітряні  судна, що належать  боржнику.

Згідно статті 2 Закону, примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 3  Закону визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Стаття 50 Закону визначає порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника, а саме, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти  боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на  рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

Згідно статті 51 Закону (порядок звернення стягнення на майно боржника при обчисленні боргу у гривнях або іноземній валюті) у разі відсутності у боржника коштів у гривнях, достатніх для одночасного задоволення вимог стягувача, державний виконавець накладає стягнення на кошти боржника в іноземній валюті.

Якщо кошти боржника в іноземній валюті є на рахунках, внесках або на зберіганні у банку або іншій кредитній установі, які мають право продажу іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку України, державний виконавець зобов'язує їх протягом семи днів продати іноземну валюту в розмірі, необхідному для погашення боргу.

Якщо такі кошти є у банку або іншій кредитній установі, які не мають права продажу  іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку України, державний виконавець зобов'язує їх протягом  семи днів перерахувати ці кошти до банку або іншої кредитної установи, що мають таке право для їх реалізації відповідно до вимог  частини  другої цієї  статті.

При цьому, господарський суд виходить з вимог ст. 33 ГПК України про те, що  кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на які  вона посилається  як на підставу своїх вимог і  заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Однак, заявник  не  надав доказів про фактичну вартість описаного та  арештованого  майна, а  його  посилання на перевищення, в більше ніж сто разів,  вартості літаків суми, що підлягає до стягнення  є лише його власним міркуванням. яке не має  будь-якого документального підтвердження.

Крім того, господарським  судом враховується, що  оцінка  майна  боржника  на яке  накладено арешт не проводилась  і  для  виконання виконавчих дій, майно  (літаки) фактично необхідно повернути на територію України, що може бути пов'язано зі значними  матеріальними  затратами на проведення  цих  дій.

Крім того,  вказана  норма  закону  не  забороняє проведення опису  всього майна боржника або окремо визначеного  майна, а  визначення  «у  межах  суми стягнення» відноситься  до  положення про те, що арешт майна боржника та  оголошення  заборони на його відчуження може бути накладено арешт у межах суми витрат.

Не приймаються  до уваги та розцінюються як необґрунтовані і  посилання   заявника на можливість провести виконання рішення суду  без  накладення  арешту на майно боржника за рахунок грошових коштів, оскільки як вбачається з матеріалів  справи  03.09.2007 року ДВС було  направлено  платіжну вимогу   №156  про стягнення з боржника  23357 грн. 76 коп. на виконання наказу  господарського суду від 09.02.2007 року по справі №4/261 в  Кіровоградську  філію Укрексімбанку, яке повернуто ДВС без виконання через відсутність коштів 14.09.2007 року. Платіжна вимога №43 від 11.06.2007 року на суму 23357 грн. 76 коп. Кіровоградською філією Банку «Новий» повернута до ДВС з частковим  виконанням на суму 1 грн. у зв'язку  з  відсутністю коштів  на рахунку  клієнта (ПП  «Авіакомпанія  Сірін»).

Згідно довідки ВДАІ в Кіровоградській  області  за боржником не  значиться  зареєстрованих  транспортних засобів.

Натомість, господарським судом враховуються приписи ст.115 Господарського процесуального кодексу України згідно до яких  рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України “Про виконавче  провадження”.

Крім того, боржник  не був позбавлений  можливості провести оцінку транспортних засобів (літаків) за власною ініціативою та надати до суду докази про  фактичну вартість, на  підтвердження своїх вимог.

Разом з тим, господарський суд не вважає  за можливе  скасувати   постанову про  арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від  30.08.2007 року, оскільки  зі  змісту ч. 1 ст. 41 Закону  вбачається, що постанова державного виконавця може бути визнана судом незаконною, або скасована начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Господарський суд може лише визнати постанову державного виконавця незаконною, а не скасовувати її, оскільки це право належить начальнику відповідного відділу державної виконавчої служби.

Крім того, виходячи зі змісту законодавства, що регулює порядок оскарження рішень, дій бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, у разі визнання неправомірними (незаконними, недійсними) рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Господарським  судом  звернуто  увагу на ту обставину, що заявник просить  скасувати незаконну на  його  думку  постанову ВДВС, а такими повноваженнями   суд згідно  до вимог  закону  не наділений.

При цьому  суд керується  вимогами  ст.19  Конституції України  про те, що   органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові  особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що  передбачений  Конституцією  та  законами України.

Господарський суд вважає, що строк на звернення із скаргою встановлений ст. 121-2 ГПК України скаржником не пропущений, так як постанова про  арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження  від  30.08.2007 року  направлена сторонам виконавчого провадження листом № 28887 від 03.09.2007 року та  отримана   боржником  05.09.2007 року.  Останнім днем звернення  до суду  було 15.09.2007 року, однак вже 14.09.2007  року   боржник   звернувся  зі  скаргою на дії  ДВС  до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 75, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні  заяви  боржника  відмовити  повністю.

Ухвалу  може бути оскаржено у  встановленому законом порядку.

Примірники ухвали направити сторонам та  начальнику  Ленінського відділу  державної виконавчої служби Кіровоградського  МУЮ.

Суддя                                                                                 Ю. І. Хилько