ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2007 р.                                                 Справа №  12/408/07

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при  секретарі Хімороді В.Г.,

з участю представників сторін:

від позивача –не з”явився;

від відповідача –не з”явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 12/408/07

за позовом приватного підприємства „Баядера”, Донецька область, м. Горлівка, вул. Озерянівська, 2, (адреса для листування: м. Одеса, вул. Колонічна, 7),

до товариства з обмеженою відповідальністю „Глобус Плюс”, м. Миколаїв, вул. Ульянових, 1,

про стягнення заборгованості у розмірі 27 256 грн. 75 коп. за договором поставки № 3209  від 01.09.2006 року ,-

На підставі Розпорядження голови господарського суду Миколаївської області № 375 від 29.08.2007 року справу  № 12/408/07 прийнято до свого провадження для подальшого розгляду та вирішення по суті.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство „Баядера” (надалі-позивач) звернулося  до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Глобус Плюс” (надалі-відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 3209  від 01.09.2006 року.

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги наступним:

01 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки за № 3209. Відповідно до умов договору, позивач зобов'язувався передавати у власність відповідача товар, а відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити такий товар.

На виконання умов зазначеного договору та на підставі розрахункових накладних, які знаходяться у матеріалах справи, в період з 15.09.2006 року по 08.12.2006 року, відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 31 320 грн. 22 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пунктіі 3.1. договору зазначено, що відповідач повинен оплачувати отриманий товар протягом 21 календарних днів з моменту його отримання.

Відповідач свої зобов'язання з оплати отриманого товару виконав частково. На момент звернення до суду мав заборгованість перед позивачем у розмірі 15 209 грн. 28 коп.

У судовому засіданні повноважний представник позивача надав заяву в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та докази  сплати відповідачем суми основної заборгованості у розмірі 15 209 грн. 28 коп.

Оскільки відповідачем після порушення проваження у справі була сплачена сума основного боргу, позивач просить суд в частині стягнення суми основного боргу провадження у справі припинити.

Таким чином, в частині позовних вимог щодо суми основного боргу провадження у справі слід припинити на підставі п. 1.1 ст. 80 Господарського кодексу України у зв?язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є його порушенням.

Ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним

правопорушення у сфері господарювання, а згідно ч. 2 ст. 218 учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Договором передбачено нарахування відповідачу 10% річних від суми заборгованості за несвоєчасну оплату товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу  України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

З згідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до положень п. 7.2 договору, відповідачу нараховано пеню в сумі    1 662 грн. 47 коп., 10% річних в сумі 988 грн. 95 коп., штраф в сумі 9396 грн.           05 коп.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, у судове засідання не з”явився, відзив по суті позовних вимог не надав, але враховуючи той факт, що відповідачем після порушення провадження у справі було сплачено суму основної заборгованості, суд вважає, що відповідач визнав позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          В частині стягнення суми основного боргу  провадження у справі - припинити.

2.          В частині стягнення 10% річних,  збитків від інфляції та пені позов задовільнити повністю.

3.          Стягнути  з товариства з обмеженою відповідальністю „Глобус Плюс”,             м. Миколаїв, вул. Ульянових, 1 () пеню у розмірі              1 662 грн. 47 коп., 10% річних в сумі 988 грн. 95 коп., штраф в сумі 9396 грн.           05 коп., державне  мито  272 грн. 57 коп. та  118 грн. на формаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь приватного підприємства „Баядера”, Донецька область, м. Горлівка, вул. Озерянівська, 2, (код  13491057).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                        Коваль С.М.