ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.11.07                                                                                           Справа№ 17/274

За позовною заявою ТзОВ “Рехау”, м. Київ

До відповідача: ТзОВ “Зіко”, м. Львів

Про  стягнення 36 830,73 грн

Суддя  У.І.Ділай

Представники :

Від позивача: Романюк Л.М. –представник (Довіреність від 30.08.2007р.)

Від відповідача: Цитульський В.І. –представник (Довіреність від 07.11.2007р.)

Представникам сторін роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Згідно клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть спору:

Розглядається справа за позовом ТзОВ “Рехау”, м. Київ до ТзОВ “Зіко”, м. Львів про стягнення 36 830,73 грн

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.10.2007р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 08.11.2007р.

З підстав, викладених в Ухвалі суду від 08.11.2007р. розгляд матеріалів справи відкладався.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги в частині суми основного боргу визнав, проти позову в частині пені, 3 % річних та збитків в результаті інфляції заперечив, з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено:

09.02.2005р. між сторонами у справі укладено Договір поставки № 32-05 відповідно до умов якого позивач зобов'язувався поставити відповідачу товар, а відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити товар в кількості, за ціною та в строки, вказані в специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

На підставі Договору, відповідач замовив продукцію: труби КОЕМ ОМ та інші комплектуючі на загальну суму 40 560,10 грн. з ПДВ. Дане замовлення було підтверджено позивачем шляхом виставлення рахунків-фактур СФ-0000423 та СФ-0000424 від 17.02.2005р.

У рахунках-фактурах СФ-0000423 та СФ-0000424 були вказані умови оплати, згідно яких відповідач мав погасити свою заборгованість по даній поставці товару через 45 днів після отримання продукції.

На виконання зобов’язань за Договором, 23.02.2005р. позивач поставив відповідачу продукцію в повному обсязі, що підтверджується Видатковим накладним РН-0409 та РН-0403 від 23.02.2005р. із підписами повноважних представників сторін і прийнята представником відповідача Москальовим С.В. за Довіреністю ЯКБ № 651429 від 16.02.2005р.

Як зазначається у позовній заяві, відповідач сплатив за товар по рахунку-фактурі     СФ-0000423 грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. 20.05.2005р. та 2 000,00 грн. 20.09.2005р.

07.06.2005р. відповідач надіслав позивачу Лист № 78, яким гарантував здійснити оплату товару отриманого за Договором в сумі 30 560,10 до 17.06.2005р.   Однак, до вказаної дати заборгованість погашена не була.

12.07.2006р позивач направив на адресу відповідача Претензію про сплату заборгованості по поставці товару за договором та пені. 21.07. 2006р. Відповідач сплатив за товар по рахунку-фактурі СФ-0000423 грошові кошти у розмірі 8 560,10 грн.

09.02.2007р. Відповідач надіслав ТзОВ “Рехау” Гарантійний лист № 12, яким зобов'язувався погасити заборгованість по поставці в травні місяці 2007р.

21.06. 2007р. Відповідач сплатив за товар по рахунку-фактурі СФ-0000423 грошові кошти у розмірі 2 000, 00 грн.

На день звернення ТзОВ “Рехау” до господарського суду із позовною заявою заборгованість ТзОВ “Зіко” становила 18 000,00 грн.

Станом на день розгляду справи заборгованості за поставлений товар відповідач не погасив, доказів оплати боргу суду не надав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов’язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п.3.3 Договору покупець у випадку несвоєчасної оплати сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежів. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку розмір пені становить 10 922,34 грн.

П. 2 ст.625 ЦК України зобов’язує боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача сума інфляційних нарахувань становить 6 050,89 грн., сума 3 %  річних становить 1 857,50 грн.

У Відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що позивачем пропущено термін позовної давності, щодо нарахування пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи положення вищенаведених норм, позовні вимоги в частині стягнення                10 922,34 грн. пені до задоволення не підлягають.

В решті частині позовні вимоги є обґрунтованими, не спростованими і  такими що підлягають до задоволення.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог.

.Керуючись  ст.ст. 258, 267, 526, 610, 625 ЦК України, ст.ст.193, 202, 216 ГК України, ст.ст.4-3, 33, 43 , 49, 75,  82-84 ГПК України , суд

ВИРІШИВ :

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягути  з ТзОВ “Зіко” (79058 м.Львів, пр-т. Чорновола, 45/а, корп.5. Р/р № в ВАТ СКБ «Дністер», м.Львів, МФО 325569, Код у )  на користь ТзОВ “Рехау” (03150 Київ, вул. Ковпака, 17, корпус 1, 2-й поверх, кв.1-2. Р/р №8000 в банку АТ «Каліон Банк Україна», МФО 300379, Код у ) 18 000,00 грн. боргу, 6 050,89 грн. інфляційних нарахувань, 1 857,50 грн. 3 %  річних, всього –25 908,39 грн.; 259,08 грн. державного мита та 83,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

3.          В частині стягнення 10 922,34 грн. пені в позові відмовити.

4.   Наказ видати  згідно ст.116 ГПК України.

Суддя                                                                                              У.І. Ділай

Суддя                                                                                             Ділай У.І.