ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2007 р.

Справа № 5/163.

За позовом Релігійної організації
Свято-Миколаївської Української Православної Церкви Київського Патріархату
Чернівецької єпархії с.Ошихліби, Кіцманського району, Чернівецької області

до відповідача Релігійної
організації Української Православної Свято-Константинівської Церкви
с.Ошихліби, Кіцманського району, Чернівецької області

про визнання права користування
незавершеною будівництвом будівлею нової церкви, права користування
закріпленою прилеглою до будівлі територією та усунення перешкод у
користуванні

Суддя
Бутирський А.А.

Представники:

Від позивача -Зінчук П.Ф.
-представник (довіреність від 25.09.2006 року), Сороцький А.С. -представник
(довіреність від 25.09.2006 року)

Від відповідача -Король С.В.
-представник (довіреність від 17.08.2006 року), Кузьменко М.Д. -представник
(довіреність від 05.10.2007 року)

В засіданні приймали участь  Рішення прийнято 12.10.2007 року у зв'язку
з оголошенням перерви у судовому засіданні 09.10.2007 року

СУТЬ СПОРУ: Рішенням
господарського суду Чернівецької області від 11.12.2006 року відмовлено Релігійній
організації Свято-Миколаївської Української Православної Церкви Київського
Патріархату Чернівецької єпархії с.Ошихліби, Кіцманського району, Чернівецької
області у задоволенні позову до Релігійної організації Української Православної
Свято-Константинівської Церкви с.Ошихліби, Кіцманського району, Чернівецької
області про визнання права користування культовою будівлею та усунення перешкод
у користування церквою.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду  від 15.02.2007 року
згадане рішення скасовано, а позов -задоволено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 22.05.2007 року рішення господарського суду Чернівецької
області від 11.12.2006 року та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 15.02.2007 року скасовані, а справу передано на новий
розгляд до господарського суду Чернівецької області.

Релігійна організація
Свято-Миколаївської Української Православної Церкви Київського Патріархату
Чернівецької єпархії с.Ошихліби, Кіцманського району, Чернівецької області звернулася
з позовом до Релігійної організації Української Православної
Свято-Константинівської Церкви с.Ошихліби, Кіцманського району, Чернівецької
області про визнання права користування культовою будівлею та усунення перешкод
у користування церквою, що знаходиться у с.Ошихліби, Кіцманського району,
Чернівецької області.

Ухвалою від 25.06.2007 року
прийнято заяву позивача про уточнення предмету позову, а відтак вирішується
спір про визнання права користування незавершеною будівництвом будівлею нової
церкви, права користування закріпленою прилеглою до будівлі територією та
усунення перешкод у користуванні будівлею нової церкви, що знаходиться у
с.Ошихліби, Кіцманського району, Чернівецької області.

В обґрунтування позовних вимог,
зроблені посилання на те, що в с.Ошихліби Кіцманського району Чернівецької
області відповідач, маючи у власності
церкву, незаконно заволодів новозбудованою культовою будівлею та
систематично чинить перешкоди позивачу у користування новозбудованою церквою.
Таким чином, відповідач використовує одночасно дві культові будівлі і
категорично відмовляється надати можливість позивачу реалізувати свої
конституційні права та користуватися хоча б одним із церковних храмів.

Разом з тим, стверджує позивач,
вищевказані обставини не виключають і не обмежують його права на користування
приміщенням новозбудованої церкви та можливості на судовий захист порушеного
права.

Також позивач посилається на
рішення Ошихлібської сільської ради № 22/4 від 07.07.2006 року, яким визнано за
віруючими громадянами Релігійної організації Свято-Миколаївської Української
Православної Церкви Київського Патріархату право добудови та користування
будівлею нової церкви в с.Ошихліби, Кіцманського району, Чернівецької області
та закріплено нову будівлю церкви за позивачем.

Відповідач проти позову заперечує,
мотивуючи це тим, що нова церква не являється об'єктом нерухомості, будівля не
здана в експлуатацію, не визначений власник, а тому це лише будівельні
матеріали. Будівля нової церкви побудована за кошти відповідача і лише після
здачі в експлуатацію буде належним чином визначений власник даного
новоствореного майна.

Розглянувши подані документи,
з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін,
проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

До 21.02.2006 року в с.Ошихліби
існувала лише одна релігійна організація -Українська Православна
Свято-Костянтинівська Церква, яка була зареєстрована на підставі рішення
виконкому Чернівецької обласної ради народних депутатів від 20.11.1991 року №
298.

Розпорядженням голови Чернівецької
обласної державної адміністрації від 15.08.2002 року № 520-р єдина на той час
культова будівля села -Церква Св. Олени та
Костянтина була передана безоплатно у власність зазначеній релігійній
громаді. Прийняття-передача культової будівлі разом з церковним інвентарем
відбулася за актом від 05.09.2002 року комісією, створеною відповідно до
розпорядження першого заступника голови Кіцманської райдержадміністрації від
23.10.2001 року № 475 (т.1, а. с.13,14).

Рішенням виконавчого комітету
Ошихлібської сільської ради народних депутатів від 20.04.1993 року № 23/4,
чинним на день розгляду даної справи, церковній громаді села надано земельну
ділянку, площею 0,25 га, під будівництво церкви, дозвіл на проектування церкви
та її будівництво ( т.1, а. с. 22).

З матеріалів справи (т.1, а. с. 23,
24, 28, 45-60) вбачається, що будівництво
церкви, яка є предметом даного спору, здійснювалось за матеріальною
допомогою колишнього колгоспу “Маяк” с. Ошихліби, сільської ради, консервного
заводу села, а також за рахунок пожертвувань прихожан, у тому числі при
безпосередньому виконанню окремих видів будівельних робіт мешканцями села.
Таким чином, церква будувалась загальними зусиллями для всієї територіальної
громади села.

Позивач у встановленому законом
порядку зареєстрований 21.02.2006 року (т.1, а. с. 61, 62).

Рішенням ІІІ сесії У скликання
Ошихлібської сільської ради від 05.06.2006 року №18/3 (пункт 3) вирішено
передати позивачу будівлю нової церкви для подальшого завершення будівництва та
використання за призначенням (Т. 1, а.с. 109).

Рішенням ІУ сесії У скликання
Ошихлібської сільської ради від 07.07.2006 року №22/4 право добудови та
користування новою будівлею церкви визначено за позивачем. Крім того,
незакінчене будівництво зазначене як культове будівля, закріплене також за
позивачем (т.1, а. с. 40).

Судовим слуханням встановлено, що
новозбудована церква, про яку йдеться у позові, є незавершеним будівництвом, не
здана в експлуатацію і право власності на неї не зареєстровано відповідно до
закону.

Згідно частини 3 статті 231
Цивільного кодексу України до завершення будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа,
зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта
незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що
здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що
підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення
об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також
документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Враховуючи те, що позивачем не заявляється
вимога про визнання права користування та усунення перешкод у користуванні
матеріалами, обладнанням тощо, а заявляється вимога про визнання права
користування незавершеною будівництвом будівлею нової церкви, права
користування закріпленою прилеглою до будівлі територією та усунення перешкод у
користуванні будівлею нової церкви (незавершеним будівництвом), слід
застосовувати положення абзацу 2 частини 3 статті 231 Цивільного кодексу
України.

Тобто, позивач, якщо він вважає
себе власником незавершеного будівництва, повинен був зареєструвати право
власності на незавершене будівництво на підставі документів, що підтверджують
право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта
нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що
містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Таких доказів позивач не надав.

Ошихлібська сільська рада, яка
рішенням від 05.06.2006 року №18/3 передала позивачу будівлю нової церкви для
подальшого завершення будівництва та використання за призначенням, а рішенням
від 07.07.2006 року №22/4 визнала право добудови та користування новою будівлею
церкви за позивачем та закріпила незавершене будівництво за останнім, також не
зареєструвала право власності на незавершене будівництво і, відповідно, не
укладала договір з позивачем щодо об'єкта незавершеного будівництва, як того
вимагає частина 3 статті 331 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а позивач не довів,
що він є власником або користувачем незавершеного будівництва у с.Ошихліби,
Кіцманського району, Чернівецької області і тому у позові слід відмовити.

Доводи позивача не беруться до
уваги судом та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, прийняті Ошихлібською
сільською радою рішення не породжують права власності для сторін, що
встановлено також ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від
30.07.2007 року у справі 22а-994/07, предметом розгляду якої були рішення
Ошихлібської сільської ради. Само по собі прийняття Ошихлібською сільською
радою рішення №18/3 від 05.06.2007 року не породжує права користування
позивачем незавершеним будівництвом у с.Ошихліби, Кіцманського району,
Чернівецької області, оскільки не дотримано вимог, встановлених абзацом 2
частини 3 статті 231 Цивільного кодексу України.

Що стсоується рішення Ошихлібської
сільської ради №22/4 від 07.07.2006 року, на яке посилається позивач, як на
підставу позову, то воно взагалі прийнято пізніше ніж заявлено позов
(06.06.2006 року).

Судові витрати віднести на
позивача.

Керуючись статтями 33, 49, 82, 84,
85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання
апеляційної скарги або внесення апеляційного подання, рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя

А.А. Бутирський

Рішення підписано і оформлено
відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України
15.10.2007 року.