ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.12.07 р.                                                                               Справа № 11/277

Позивач: Державне підприємство “Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь

про стягнення 852,80грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Ніколаєв О.С. – юр.

відповідача: Сукач Т.В. – юр.

Державне підприємство “Донецька залізниця” звернулося з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” 852,80грн. штрафу за невиконання планів перевезень №№ 12/823, 12/806 у квітні 2007р. по станції Маріуполь-Сортувальна.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем експортних планів перевезень №№ 12/823, 12/806 по залізницям призначення.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що план перевезень № 12/823 дійсно стосується відправлень на експорт, у той час як план перевезень № 12/806 є внутрішньо українським і по залізницям призначенням (з урахуванням перевиконання попередніх декад) він виконаний.

Що стосується експортного плану перевезень № 12/823, то відповідач вважає його безпідставним, оскільки нарахування штрафу на закордонні залізниці призначення, зазначені в облікових картках та планах перевезень, так само як і нарахування штрафу за невиконання плану перевезень по залізницях, які передають вантажі за кордон згідно українського законодавства є неправомірним.

Розгляд справи закінчено 27.11.2007р.

Для підготовки та оголошення повного тесту рішення у засіданні оголошувалась перерва до 11-40 год. 10.12.2007р.

Дослідивши матеріали справи,  заслухавши пояснення представників  сторін у  відкритому судовому засіданні,  господарський суд встановив:

У квітні 2007р. ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”  по станції Маріуполь-Сортувальний були подані заявки на додаткове відвантаження:

- на експорт 4 410 т вантажів (металопрокат) у 70 напіввагонах (залізницею заяву відповідача прийнято до виконання з наданням йому номеру 12/823);

- в межах України 27 657 т вантажів (металопрокат) у 439 напіввагонах (залізницею заяву відповідача прийнято до виконання з наданням йому номеру 12/806);

Згідно облікової картки № 12/823 за квітень 2007р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 124,80грн. у 2-й декаді (6 вагонів). Штраф стосується невиконання плану перевезень на Горьківську залізницю Росії (станція переходу Тополі).

Згідно облікової картки № 12/806 за квітень 2007р. залізницею на відповідача нарахований штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення у розмірі 1 331,20грн. у 2-й декаді (64 вагонів) і 748,00грн. у 3-й декаді (36 вагонів).

Відповідач від сплати штрафу за невиконання у квітні 2007р. планів перевезень № 12/823 по залізницям призначення повністю і № 12/806 у сумі 728,00грн. відмовився з посиланням на те, що:

-          нарахування штрафу за невиконання планів перевезень по залізницям призначення в міжнародному сполученні Донецькою залізницею здійснене на залізниці станцій-прикордонпереходів, які не є залізницями призначення;

-          нарахування штрафу у сумі 728,00грн. за 3-ю декаду на Придніпровську і Південно-західну залізниці (35 вагонів) здійснене без урахування п.6.10 Правил планування перевезень.

Причиною виникнення спору щодо експортного перевезення є різне тлумачення сторонами законодавства, яке встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницям призначення. Залізниця наполягає на тому, що вантажовідправники мають сплачувати штраф за невиконання плану експертних перевезень по залізницям призначення і залізницею призначення по такому плану вважає залізницю, яка передає вантаж за кордон. Відповідач вважає, що українська залізниця призначення у плані експортних перевезень не зазначається, а передатна прикордонна станція на території України не є залізницею призначення. При цьому обидві сторони погоджуються, що штраф за невиконання плану перевезень по залізницям призначення має застосовуватись тільки до перевезень, які здійснюються в межах України.

Причиною виникнення спору щодо внутрішньо українського перевезення є різний підхід сторін до застосування п.6.10 Правил планування перевезень вантажів.

Зважаючи на те, що:

·          за невиконання плану перевезень по залізницям призначення ч.4 ст.106 Статуту залізниць України передбачена відповідальність – сплата вантажовідправником штрафу за вагон у  розмірі однієї добової  ставки  за  користування вагоном;

·          Статут залізниць України не містить тлумачення терміну „залізниця призначення”, але аналіз статей Статуту, які містять цей термін, у тому числі ст.ст.21, 131, а також  статей, які містять терміни „станція призначення”, „пункт призначення”, зокрема ст.ст.6, 22, 23, 29, 33, 41, 43-45, 48, 52, 53, 62, 95, 119,125, 130, дає підстави для твердження, що  залізниця призначення є залізницею, в межах якої знаходиться станція (пункт), куди перевізник має доставити ввірений йому вантаж і видати його одержувачу;

·          за експортними планами перевезень залізниці призначення знаходяться за межами України,

господарський суд вважає, що Статут залізниць України не встановлює відповідальність за невиконання плану перевезень по залізницям призначення, які знаходяться за межами України і за невиконання плану перевезень по залізницям, які передають вантаж за кордон і, як наслідок,   підстав для задоволення позову у частині що стосується штрафу, нарахованого по обліковій картці № 12/823 не має.

Посилання залізниці на Правила планування перевезень вантажів, зокрема п.6.7, яким передбачено, що для експортних  вантажів вказуються залізниці, які передають вантаж за кордон, є безпідставним, оскільки:

- терміни (поняття) „залізниці, які передають вантаж за кордон” і  „залізниці призначення” не є тотожними;

- зазначення у обліковій картці залізниць, які передають вантаж за кордон, не є підставою для стягнення штрафу, який не передбачений Статутом залізниць України;

- відповідно до ст.6 Статуту залізниць України Правила перевезення вантажів мають конкретизувати положення, передбачені Статутом, а не розширювати (змінювати) значення термінів, наведених у Статуті.

В частині стягнення 728,00грн. штрафу за невиконання плану перевезень № 12/806 по залізницям призначення за 3-ю декаду позов також задоволенню не підлягає, оскільки загалом за місяць при плані на Придніпровську і Південно-Західну залізниці відповідно 150 і 70 вагонів відповідачем відвантажено відповідно 151 і 69 вагонів, тобто невиконання на ці залізниці складає тільки 1 вагон і як наслідок за 3-ю декаду залізниця мала з урахуванням вимог п.6.10 Правил планування перевезень вантажів нарахувати на відповідача штраф за невиконання плану перевезень по залізницях призначення не за 36 вагонів, а тільки одного вагону, від сплати штрафу за який відповідач не відмовився.

Судові витрати  покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Беручи до  уваги викладене та керуючись ч.4 ст.106 Статуту залізниць України ст.ст. 49, 82-85  Господарського процесуального кодексу   України,  господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Відмовити Державному підприємству “Донецька залізниця” у задоволенні позову до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” про стягнення 852,80грн. штрафу за невиконання у квітні 2007р. планів перевезень 12/823, 12/806 по залізницям призначення.

Рішення набирає  законної  сили   після закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття,  а у разі подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією,  якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя                                                                         Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1 – до справи;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18