ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.07
Справа №АС2/338-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

головуючого судді:                          Соп'яненко О.Ю.

при секретарі судового засідання:       Маслову В.В.

розглянувши справу

за позовом              Відкритого акціонерного товариства «Сумський завод

продовольчих товарів», Сумський район

до   відповідача:    Державного департаменту інтелектуальної власності

Міністерства освіти і науки України, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача   Компанія «Юнілівер Н. В.», м. Харків

Про визнання незаконними дій та

спонукання до виконання мирової угоди

за участю представників сторін:

від позивача:        Рудик О.В.

від відповідача:    не прибув

від третьої особи: не прибув

Суть спору: позивач просив суд визнати дії Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України незаконними та зобов'язати виконати Мирову угоду по господарській справі № 21/313 Господарського суду м. Києва за позовом Компанії «Юнілевер Н.В. до Державного департаменту інтелектуальної власності України та Відкритого акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» про визнання свідоцтва № 26700 на знак для товарів та послуг недійсним та про відмову ВАТ «Сумський завод продтоварів» у наданні правової охорони знаку для товарів і послуг «ОЛІВІЯ» за заявкою № від 24.02.2003 року, зареєструвавши заявлений знак ВАТ «Сумський завод продтоварів» за заявкою № від 24.02.2003 року, шляхом внесення зміни до рішення про реєстрацію знака «ОЛІВІЯ» від 11 серпня 2006 року, номер заявки від 24.02.2003 року, щодо відповідності позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи відносно усього переліку заявлених товарів та послуг, та видати свідоцтво на знак для товарів і послуг за заявкою № від 24.02.2003 року відносно усього переліку заявлених товарів та послуг.

Відповідач подав пояснення на позовну заяву № 16-08/3632 від 20.08.07р., де повністю визнає позовні вимоги.

Позивач подав суду заяву про зміну позовних вимог № 820 від 27.08.2007р., в якій просить суд визнати дії Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України незаконними; зобов'язати виконати мирову угоду по господарській справі № 21/313 Господарського суду м. Києва за позовом Компанії «Юнілевер Н.В. до Державного департаменту інтелектуальної власності України та Відкритого акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» про визнання свідоцтва № 26700 на знак для товарів та послуг недійсним та про відмову ВАТ «Сумський завод продтоварів» у наданні правової охорони знаку для товарів і послуг «ОЛІВІЯ» за заявкою № від 24.02.2003 року, зареєструвавши знак «ОЛІВІЯ», заявлений ВАТ «Сумський завод продтоварів» відносно усього переліку заявлених товарів та послуг за заявкою № від 24.02.2003 року, шляхом внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за свідоцтвом № 72841 від 15 березня 2007 року по заявці № від 24.02.2003 року в частині переліку товарів : для товарів 29 класу доповнити «сири та продукти з сиру», для товарів 30 класу доповнити «майонези», та здійснити публікацію щодо зазначених змін в офіційному бюлетені «Промислова власність» та видати свідоцтво на знак для товарів і послуг за заявкою № від 24.02.2003 року відносно усього переліку заявлених товарів та послуг.

В судовому засіданні 12.09.07 р. позивач подав усне клопотання про уточнення позовних вимог, де просить суд визнати дії Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України протиправними.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Компанія «Юнілівер Н. В.», м. Харків, подала письмові пояснення б/н від 04.09.2007р., де зазначає, що підтримує змінені позовні вимоги і просить суд задовольнити їх повністю, оскільки позивачу було видане свідоцтво № 72841 від 15.03.2007р. відповідачем без урахування положень мирової угоди, підписаної сторонами та затвердженої ухвалою Господарського суду м. Києва 11.10.2006 р., яка знаходиться в матеріалах справи, а відповідно до п. 2.4 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 10 від 10.01.2002р., підставою для внесення відомостей до реєстру є, зокрема рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши представників суд встановив:

Позивачем 26.05.2000р. було подано заявку до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про надання правової охорони комбінованому товарному знаку «ОЛІВІЯ» для соняшникової олії у класі 29 Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрування знаків.

Відповідно до рішення відповідача позивачем було отримане свідоцтво № 26700 від 15.08.2002р. Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про надання правової охорони комбінованому товарному знаку «ОЛІВІЯ» для соняшникової олії у класі 29 Міжнародної класифікації товарів і послуг, що підтверджується публікацією в офіційному бюлетені «Промислова власність» № 8 2002р.

24.02.2003 року до Державного департаменту інтелектуальної власності позивачем було подано заявку № на реєстрацію знака для товарів та послуг «ОЛІВІЯ» щодо товарів 29, 30 та 32 класів МКТП.

Відповідно до рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від 11.08.2005р. по вказаній заявці знаку «ОЛІВІЯ» була надана правова охорона, за виключенням товарів 29 класу «сири та продукти з сиру» та товарів 30 класу «майонези», оскільки, за висновком експертизи відповідача, воно є схожим з раніше поданим словесним позначенням «ОЛІВІА», а саме в заявці № 05.03.2002р. Компанії «Юнілевер Н.В.», Нідерланди, копія якої приєднано до матеріалів справи.

Зазначене рішення позивачем було оскаржено до Апеляційної палати Державного департаменту інтелектуальної власності, але рішенням останнього від 07.02.2006р. залишено без змін рішення Державного департаменту інтелектуальної власності від 11.08.2005р. і затверджено наказом відповідача № 08 від 14.02.2006р.

Згідно  п. 9 ст. 15 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», заявник може оскаржити затверджене установою рішення Апеляційної палати у судовому порядку протягом двох місяців від дати держання рішення.

В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2005р. Господарським судом м. Києва було порушено провадження у справі № 21/313 за позовом Компанії «Юнілевер Н. В.» до Державного департаменту інтелектуальної власності України та ВАТ «Сумський завод продтоварів» про визнання свідоцтва №  267000, виданого останньому 15.08.2002 р. на знак для товарів і послуг «ОЛІВІЯ»   для «соняшникової олії» у класі 29 МКТП, недійсним.

07.04.2006р. сторонами по вищезазначеній справі була підписана мирова угода, в якій Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України зобов'язався зареєструвати заявлений знак для товарів та послуг «ОЛІВІЯ» за заявкою № від 24.02.2003 року для усіх заявлених товарів, в тому числі для товарів 29 класу «сири та продукти з сиру» та товарів 30 класу «майонези».

Вказана мирова угода затверджена ухвалою господарського суду м. Києва від 11.10.2006р. і набрала законної сили.

Позивачем 31.10.2006р. було надіслано копію вказаної вище мирової угоди на адресу начальника Відділення експертизи заявок на знаки для товарів і послуг та промислові зразки разом з вимогою виконати мирову угоду та внести зміни до рішення про реєстрацію знака «ОЛІВІЯ» від 11.08.2006р., номер заявки від 24.02.2003р., щодо відповідності позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи відносно усього переліку заявлених товарів та послуг.

05.12.2006р. позивачем було отримано відповідь від Начальника відділу кваліфікаційної експертизи заявок на знаки для товарів і послуг та експертизи заявок на зазначення походження товарів, що інформація надана ВАТ «Сумський завод продтоварів» не може бути врахована, тому що рішення Установи за вищезазначеною заявкою було прийнято 10.08.2005р. і підтверджено рішенням Апеляційної палати від 07.02.2006р.

Та, на підставі того, що стороною по справі № 21/313, являвся і Державний департамент інтелектуальної власності, останнім підписана вище згадана мирова угода, яка затверджена ухвалою суду і є обов'язковою для виконання всіма сторонами, 08.12.2006р. позивач звернувся з листами до Міністра освіти і науки України та до Голови Держдепартаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України з проханням виконати ухвалу суду та внести зміни до рішення про реєстрацію знака «ОЛІВІЯ» від 11.08.2006р., номер заявки від 24.02.2003р., щодо відповідності позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи відносно усього переліку заявлених товарів та послуг та видати свідоцтво на знак для товарів і послуг за заявкою № від 24.02.2003р.

Але, відповідач листом від 10.01.2007р. повідомив, що не має законних підстав для внесення змін до рішення про реєстрацію знака «ОЛІВІЯ» від 11.08.2006р., номер заявки від 24.02.2003р., так як відповідно до Мирової угоди Державний департамент інтелектуальної власності враховує положення п.п. 1 і 2 мирової угоди, шляхом реєстрації заявлених знаків ВАТ «Сумський завод продтоварів» та Компанії «Юнілевер Н.В.», Нідерланди, для усіх заявлених товарів, якщо не буде інших законних підстав для відмови в реєстрації повністю або частково, а за результатами кваліфікаційної експертизи встановлено, що заявлене ВАТ «Сумський завод продтоварів» позначення «ОЛІВІЯ» не відповідає умовам надання правової охорони відповідно до ч. 3. ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», для товарів 29 класу «сири та продукти з сиру» та товарів 30 класу «майонези», тому не можуть бути зареєстровані як знаки та позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати зі знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Відповідно до п. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», одночасно з публікацією відомостей про видачу свідоцтва Установа здійснює державну реєстрацію знака, для чого вносить до Реєстру відповідні відомості.

Положенням про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, яке затверджено наказом Міністерства освіти і науки України № 10 від 10.01.2002р. передбачено, що реєстрація знака для товарів і послуг здійснюється шляхом внесення відповідного запису до реєстру на підставі рішення Держдепартаменту про реєстрацію знака та за наявності документів про сплату державного мита за видачу свідоцтва і збору за публікацію про видачу свідоцтва.

Відповідно до п. 2.4. зазначеного положення, підставою для внесення відомостей до реєстру є рішення Держдепартаменту, рішення судових органів, клопотання або заява власника (власників) свідоцтва.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки укладена сторонами мирова угода, яка затверджена ухвалою Господарського суду м. Києва по справі № 21/113 від 11.10.2006р., підлягає обов'язковому виконанню сторонами.

Крім того, Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, тобто відповідач по справі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Тому, керуючись ст. ст. 71, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати дії Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України протиправними.

3. Зобов'язати Державний департамент інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України (03680, м. Київ-35, вул. Урицького, 45; п/р у АБ «Брокбізнесбанк» м. Київ, МФО 300249) виконати мирову угоду по справі № 21/313 Господарського суду м. Києва за позовом Компанії «Юнілевер Н. В.» до Державного департаменту інтелектуальної власності України та Відкритого акціонерного товариства «Сумський завод продовольчих товарів» про визнання свідоцтва № 26700 на знак для товарів та послуг недійсним та про відмову ВАТ «Сумський завод продтоварів» у наданні правової охорони знаку для товарів і послуг «ОЛІВІЯ» за заявкою № від 24.02.2003р., зареєструвавши знак «ОЛІВІЯ», заявлений ВАТ «Сумський завод продтоварів» (42350, Сумський район, с. Бездрик, вул. Зарічна, 1; п/р 4701 в АКІБ «УркСиббанк» м. Харків, МФО 351005) відносно усього переліку заявлених товарів та послуг за заявкою № від 24.02.2003 року, шляхом внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг за свідоцтвом № 72841 від 15.03.2007р. по заявці № від 24.02.2003р. в частині переліку товарів: для товарів 29 класу доповнити «сири та продукти з сиру», для товарів 30 класу доповнити «майонези», та здійснити публікацію щодо зазначених змін в офіційному бюлетені «Промислова власність» та видати свідоцтво на знак для товарів і послуг за заявкою № від 24.02.2003р. відносно усього переліку заявлених товарів та послуг.

4. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

5. Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

6. Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                 О. Ю.  СОП‘ЯНЕНКО

Повний текст рішення підписаний 19.09.07 р.