ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

05.09.2007
Справа №2-28/10040-2007

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо – комерційна фірма «Медпрепарати», м. Херсон,

до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим-Сервіс», м. Ялта,

про стягнення 11 737,52 грн.

Суддя С. М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – Пайолі С.М. – представник по довіреності № 75 від 18.10.2006 р. (довіреність у справі)

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо – комерційна фірма «Медпрепарати», м. Херсон, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим-Сервіс», м. Ялта, про стягнення 11 737,52 грн. заборгованості, у тому числі 10 491,99 грн. основного боргу,  1 047,68 грн. пені та 3 % річних у сумі 197,85 грн.

Позивач до розгляду справи у судовому засіданні, 04.09.2007 р., надіслав на адресу суду клопотання від 28.08.2007 р., в якому просив залучити до матеріалів справи документи, витребувані від нього ухвалою господарського суду від 16.07.2007 р., зокрема, позивач направив суду заяву від 28.08.2007 р., в якій повідомив суд про те, що відповідач до дня розгляду справи у засіданні суду, погасив суму основного боргу в розмірі 10 491,99 грн., у зв’язку з чим позивач в цій частині відмовився від позовних вимог та просив стягнути з відповідача 1 047,68 грн. пені та 3 % річних у розмірі  197,85 грн.

Позивач явку свого представника у засідання суду не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи у судовому засіданні повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні надав суду відзив на позовну заяву № 59 від 21.08.2007 р., в якому позовні вимоги не визнав, у зв’язку з тим, що  відповідач суму основного боргу в розмірі 10 491,99 грн. сплатив позивачу у повному обсязі, що підтвердив платіжними  дорученнями, які додав до вищевказаного відзиву на позовну заяву.

Також, представник відповідача надав суду акт звірки взаємних розрахунків 1537 від 13.08.2007 р., підписаний обома сторонами без заперечень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача,  суд

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2006 року між сторонами було укладено договір постачання.

Згідно з п. 1.1. цього договору відповідно до викладених у даному договорі умов постачальник (позивач) зобов’язувався поставляти та передавати у власність покупця (відповідача), а покупець приймати та оплачувати медичні препарати та вироби медичного призначення в асортименті та за цінами, вказаними у специфікаціях – накладних.

Пунктом 4.1. даного договору передбачено, що покупець зобов’язувався оплачувати кожну партію поставленого у відповідності з даним договором товару в безготівковому порядку у строк, вказаний у специфікаціях – накладних, але не пізніше 30 днів з моменту отримання товару.

Позивач на виконання умов вищевказаного договору поставив відповідачу товар на суму 17 748,20 грн., що підтверджено накладними – специфікаціями, наявними у матеріалах справи.

Однак, відповідач у порушення умов даного договору свої зобов’язання виконував не своєчасно та не у повному обсязі. За даними позивача,  відповідачем у рахунок погашення боргу було сплачено позивачу 7 256,21 грн.

Таким чином, решта заборгованості відповідача перед позивачем склала  10 491,99 грн.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо  виконання зобовязання – відповідно до вимог, що  у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за період з 13.07.2007 р. по 10.08.2007 р. було сплачено позивачу 10 491,99 грн., що підтверджено платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з акту звірки взаємних розрахунків                № 1537 від 13.08.2007 р., відповідачем, 13.07.2007 року, тобто до порушення провадження у справі, було частково сплачено на користь позивача суму боргу в розмірі 491,99 грн.

У зв’язку з чим, в частині стягнення з відповідача 491,99 грн. боргу у позові повинно бути відмовлено.

Також, у зв’язку з тим, що відповідачем було погашено суму основного боргу у розмірі 10 000,00 грн. у ході розгляду справі, то в цій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Пунктом 7.2. даного договору передбачено, що у випадку прострочення покупцем оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно здійсненого платежу за кожен день прострочення.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється  від  суми  простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тому, відповідачу нараховано пеню у розмірі 1 047,68 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити, зокрема, три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідачу нараховано 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 197,85 грн., які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим-Сервіс», м. Ялта.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам  відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

За згодою представника відповідача, згідно зі ст. 85 ГПК України, у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення  оформлене  у  відповідності  до  ст.  84  ГПК  України  і  підписане 10.09.2007 року.

Керуючись ст. ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

1).    Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крим-Сервіс» (98604, АР Крим, м. Ялта, вул. Бірюкова, б. 14, п/р 16931 в Ялтинському відділенні АКБ «Укрсоцбанк» м. Сімферополь, МФО 324010, ідентифікаційний код 22280833) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо – комерційна фірма «Медпрепарати» (73000, м. Херсон, Комсомольський район, Кошовий узвіз, 5,                  п/р 260021922 в ХОД АКБ «Укрсоцбанк» м. Херсон, МФО 352015, ідентифікаційний код 21287945) 1 245,53 грн., у тому числі пені у сумі 1 047,68 грн. та 3 % річних у сумі 197,85 грн., а також 112,46 грн. державного мита та 113,05 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

3). В частині стягнення 491,99 грн. основного боргу у позові відмовити.

4). В іншій частині провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання рішенням господарського суду АР Крим  законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.