ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"02" серпня 2007 р.
Справа № 17/488/07

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М. ,

при секретарі Карцеві М.С.,

з участю представників сторін:

від позивача –Чебан В.О. по дов. № 36 від 26.02.2007 р.;

від відповідача –Форостян А.М. по дов. № 6618 від 11.07.2007 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали справи № 17/488/07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) “Продімпортекспорт”, 54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 14-а,

до акціонерного товариства відкритого типу (АТВТ) “Гілея”, 55204, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Бульвар Миру, 4,

про стягнення коштів у сумі 74683 грн. 76 коп., -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Продімпортекспорт” пред’явлено позов до АТВТ “Гілея” про стягнення з останнього боргу на підставі договору перевезення № 114/08-09/635/СВ від 08.09.2006 р. в загальній сумі 74683 грн. 76 коп., з яких основний борг у сумі 59794 грн. 84 коп., пеня в сумі 14649 грн. 74 коп., 3% річних у сумі 239 грн. 18 коп., а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТВТ “Гілея” не виконує грошові зобов’язання за укладеним між ними договором № 114/08-09/635/СВ від 08.09.2006 р.

Дані позовні вимоги представник позивача в судовому засіданні підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав викладені у письмовому відзиві на позовну заяву доводи і просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості в сумі 5020 грн. 23 коп. за актом виконаних робіт від 20.10.2006 р. за № ОУ-0006, оскільки за даним актом відбулося перевезення не цукрового буряку за укладеним сторонами договором, а каміння, що договором не передбачено.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами докази,  суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За укладеним сторонами договором № 114/08-09/635/СВ від 08.09.2006 р. ТОВ “Продімпортекспорт” зобов’язалося надавати послуги з перевезення цукрових буряків  товариству “Гілея”, а останнє –оплатити вартість наданих послуг.

За своєю юридичною природою спірні правовідносини щодо виконання укладеного сторонами договору носять ознаки договору перевезення, відносини по якому регулюється ст. 908 ЦК України. Згідно з цим законом за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується     доставити    довірений    їй   другою   стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

На виконання умов договору позивачем здійснено перевезення вантажів, що підтверджується актами виконаних робіт №№ ОУ-0008, ОУ-0004, ОУ-0006, ОУ-0002, ОУ-0012, ОУ-0009, ОУ-0010, ОУ-0000031 на загальну суму 550939 грн. 54 коп. (ас. 18-25)

Відповідачем здійснено оплату наданих позивачем послуг в загальній сумі 491144 грн. 70 коп., а саме, згідно платіжних доручень №№ 2225, 2221, 2235 від 12.10.2006 р., № 2318 від 17.10.2006 р., № 2356 від 20.10.2006 р., № 2433 від 30.10.2006 р., № 2457 від 10.11.2006 р., № 2787 від 28.11.2006 р., №№ 3030, 3029 від 18.12.2006 р., та шляхом заліку вартості дизельного палива, придбаного позивачем в АТВТ “Гілея” по видатковій накладній № 150 від 22.11.2006 р. на суму 26895 грн. 28 коп. (ас.10-18).

Таким чином, неоплачена вартість наданих послуг (основний борг) становить 59794 грн. 84 коп. (550939,54 –491144,70 = 59794,84)

ТОВ “Продімпортекспорт” звернулося до відповідача з вимогами про сплату заборгованості, направивши претензію за № 01/02-2007 від 07.02.2007р., проте претензія  АТВТ “Гілея” не розглянута.

Згідно ст.ст. 916, 920 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими    актами. У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до положень ст. 526 та ст. 530 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

Статтями 623-625 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов’язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу.

Оскільки відповідачем в повному обсязі не виконані грошові зобов’язання за договором, то вимоги щодо стягнення з АТВТ “Гілея” основного боргу в сумі 59794 грн. 84 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Відносно доводів відповідача про те, що послуги за актом виконаних робіт № ОУ-0006 від 20.10.2006 р. на суму 5020 грн. 23 коп. надані не за укладеним сторонами договором, тому що відбулося перевезення каміння, а не цукрового буряку, то суд їх відхиляє, оскільки п. 1.1 договору перевезення № 114/08-09/635/СВ від 08.09.2006 р. передбачено перевезення довіреного замовником вантажу. Крім того, суд враховує, що сторонами факт надання послуги по вказаному акту перевезення вантажу визнається, роботи виконано в період дії укладеного сторонами договору, акт та рахунок на оплату вартості виконаних за цим актом робіт АТВТ “Гілея” прийнятий.

Що стосується позовних вимог у частині стягнення пені, то вони є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов’язання встановлена неустойка (пеня, штраф), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 4.4. укладеного сторонами договору передбачено, що за прострочення оплати наданих послуг з перевезення вантажів замовник сплачує перевізнику пеню в розмірі 0,5% від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Разом з тим, виходячи із положень ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, стягненню підлягає пеня в сумі 1354 грн. 81 коп., розрахунок якої здійснено позивачем на вимогу суду.

Пунктом 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення коштів у сумі 239 грн. 18 коп. - трьох відсотків річних від простроченої суми боргу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 61388 грн. 83 коп. (59794,84+1354,81+239,18).

Відшкодування судових витрат, згідно ст. 49 ГПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства відкритого типу “Гілея”, ідентифікаційний код 00372173, 55204, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Бульвар Миру, 4, на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Продімпортекспорт”, ідентифікаційний код 30975911, 54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 14-а, кошти в загальній сумі 61388 (шістдесят одна тисяча триста вісімдесят вісім) грн. 83 коп., із них 59794 (п’ятдесят дев’ять тисяч сімсот дев’яносто чотири) грн. 84 коп. - основний борг, 1354 (одна тисяча триста п’ятдесят чотири) грн. 81 коп. - пеня, 239 (двісті тридцять дев’ять) грн. 18 коп. - три проценти річних від простроченої суми, а також на погашення витрат на оплату державного мита кошти в сумі 613 (шістсот тринадцять) грн. 88 коп. та 118 грн. (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя
Ю.М. Коваль