ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2007 р.
Справа № 46/383

За позовом
Відкритого акціонерного товариства “Західенерго”

До
Державного підприємства “Вугілля України”

Про
стягнення 58 860,74 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

Від позивача
Месеренко Л.С.—представник за довіреністю від 04.01.2007 р. № 31-21

Від відповідача
Пилипчук О.С. —представник за довіреністю від 18.09.2007р. №18/09/2-д

У судовому засіданні, яке відбулося 15.10.2007 р., за згодою присутніх представників сторін судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача збитків в сумі 58 560,74 грн., спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором поставки № 9-02/1-П від 01.02.2007 р. щодо якості вугілля, що зумовило повернення вантажу відправнику.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2007 р. № 46/383.

Під час судового розгляду справи прдставник позивача підтримав заялвені вимоги та просив позов задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, але просив суд прийняти до уваги те, що претензії позивача були направлені безпосередньому вантажовідправнику —Державному підприємству “Волиньвугілля” і станом на час розгляду справи відповіді на них не отримано.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007 р. між Державним підприємством “Вугілля України” в якості постачальника та Відкритим акціонерним товариством “Західенерго” як покупцем був укладений договір № 9-02/1-П про поставку вугільної продукції в асортименті залізничним транспортом у відкритих напіввагонах, погодженим графіком, на умовах DDР –залізнична станція призначення.

Додатковою угодою № 05-03/07 від 31.03.2007 р. дію договору було продовжено до 30.06.2007 р.

На виконання умов договору з 8 по 9 травня 2007 року Державним підприємством “Волиньвугілля” на адресу Бурштинської ТЕС за залізничними накладними №№ 36057379 (вагон № 61098018), 36057380 (вагон № 66170275), 36057381 (вагон № 66837519), 36057382 (вагон № 66734732), 36073798 (вагони №№ 67681163, 67673061, 65490856), 36073799 (вагони №№ 66592668, 63301014, 66270109, 36073801 (вагони №№60664513, 64341878, 67383125, 66730714), 36073802 (вагони №№ 67168468, 65942138, 63503494), 36073803 (вагони №№ 65740300, 65235772, 67872788), 36073804 (вагони №№ 67884825, 67867630, 63464259), 36073806 (вагони №№ 67610626, 67613836, 67388330), 36073807 (вагони №№ 66211137, 66878471, 60006111, 65524068), 36057385 (вагон № 67682047), 36057386 (вагон № 67367367) відвантажено вугілля марки ДГР 0-200 загальною масою 2 202 000,00 кг.

Розділом 4 договору № 9-02/1-П від 01.02.2007 р. сторони погодили порядок приймання вугілля по кількості і якості. Приймання вугілля по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами Інструкцій держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6 та від 25.04.1966 р. № П-7 з подальшими змінами і доповненнями, ГОСТ 1137-64 “Вугілля буре, кам’яне, антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях. Технічні умови”, ДСТУ 4096-2002 “Вугілля буре, кам’яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб для лабораторних випробувань”, та/або іншими нормативними актами України, ГКД, прийнятими щодо цих питань на заміну або доповнення вищевказаних в частині, що не суперечить даному договору.

Відповідно до п. 4.4 договору приймання партії вугілля за якістю у покупця здійснюється відповідно до даних хімічного аналізу атестованої хімічної лабораторії вантажоодержувача.

При прийманні спірного вугілля за якістю на Бурштинській ТЕС встановлено, що поставлене вугілля за своїми якісними характеристиками не відповідає п. 3.1 Договору. Так, фактичний вміст золи у вугіллі становив від 38,2 % до 41,6 % проти 35 % гранично допустимого вмісту золи для рядового вугілля за Договором в редакції додатку № 05/07-Б від 26.04.2007 р, що підтверджується актами приймання вугілля № 3053 від 09.05.2007 р., № 3056 від 09.05.2007 р., № 3110 від 11.05.2007 р., № № 3111, 3117, 3118, 3120 від 11.05.2007 р., підписаними представником вантажоодержувача та вантажовідправника.

Згідно з п. 4.9 договору № 9-02/1-П від 01.02.2007 р. у випадку, якщо показники якості вугілля, визначені в лабораторії вантажоотримувача відрізняються від посвідчень якості на величину більше допустимої похибки, вантажоотримувач протягом 24 годин з моменту отримання результатів, зобов’язаний викликати вантажовідправника та постачальника для проведення спільного опробування вугілля. У разі неприбуття представника вантажовідправника на протязі 24 годин з моменту отримання повідомлення, до розрахунку приймаються показники якості, визначені лабораторією вантажоотримувача.

Про факти поставки на Бурштинську ТЕС залізничних вагонів із вугіллям неналежної якості вантажовідправник повідомлявся телеграмами №№ 551-556 від 10.05.2005 р., а також листом № 06/1421 від 11.05.2007 р., яким одночасно попереджався про повернення вантажу.

Проте відповідач своїм правом, передбаченим п. 4.9 договору № 9-02/1-П від 01.02.2007 р. не скористався.

Відповідно до п. 4.12 договору № 9-02/1-П від 01.02.2007 р. кожна з сторін має право перевірити якість поставленої партії вугілля шляхом спільного випробування та проведення хіманалізу. Хіманаліз виконується у лабораторії ТЕС вантажоотримувача.

Пунктом 4.15 вищевказаного договору сторони погодили, що претензії покупця щодо якості і кількості вугілля постачальником не приймаються, у випадку порушення ним вимог п. 4.1  та 4.9 даного договору.

Судом визнається, що про надходження партії вугілля неналежної якості позивач своєчасно повідомляв вантажовідправника, і останній мав можливість забезпечити участь свого представника при прийнятті вугілля за якістю, але не скористався цим правом.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували доводи позивача щодо неналежної якості поставлено вугілля.

Згідно п. 4.20 договору № 9-02/1-П від 01.02.2007 р. у випадку постачання вугілля, якісні показники якого перевищують граничний рівень, встановлений цим договором в п. 3.1, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати.

Як слідує з матеріалів справи вугілля з перевищенням гранично допустимих критеріїв  якості загальною масою 2 202 000,00 кг було повернуто вантажовідправнику 12.05.2007 р. залізничних вагонах №№ 61098018, 66170275, 66837519, 66734732, 67681163, 67673061, 65490856, 66592668, 63301014, 66270109, 60664513, 64341878, 67383125, 66730714, 67168468, 65942138, 63503494, 65740300, 65235772, 67872788, 67884825, 67867630, 63464259, 67610626, 67613836, 67388330, 66211137, 66878471, 60006111, 65524068, 67682047, 67367367, що підтверджується квитанціями про приймання вантажу №№ 35999099, 35999100 виданими залізничною станцією Бурштин Львівської залізниці.

У зв’язку з поверненням вугілля неналежної якості позивачу були спричинені збитки на загальну суму 58 860,74 грн., в тому числі:

- витрати на сплату провізної плати з перевезень повернутого вугілля від станції Бурштин Львівської залізниці до станції Іваничі Львівської залізниці в сумі 44 851,20 грн., що підтверджується квитанціями про приймання вантажу № 35999099, 35999100 від 12.05.2007 р. та переліками №№ 35 від 12.05.2007 р. та 23 від 13.05.2007 р.;

-          витрати по сплаті за користування вагонами за час простою на території Бурштинської ТЕС в сумі 13 710,00 грн., що підтверджується відомостями плати за

користування вагонами №№ 895/881 від 10.05.2007 р., 885/871 від 11.05.2007 р., 893/879 від 12.05.2007 р. та переліками № 23 від 13.05.2007 р., № 26 від 14.05.2007 р.;

- витрати на оплату оформлення документів на відправлення вантажу в сумі 299,54 грн., що підтверджується накопичувальною карткою для додаткових зборів № 12.05.262 від 12.05.2007 р. та переліком № 26 від 14.05.2007 р.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати зроблені управленою стороною.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача та вантажовідправника надсилалися претензії від 24.05.2007 р. № 119-121 на загальну суму 19 667,65 грн. та № 119-128 на суму 39 183,25 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Претензії залишені без відповіді та задоволення.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов‘язань.

Виходячи з положень ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. Тобто, збитки —це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов’язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов’язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв’язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Відповідно до ст. 511 Цивільного кодексу України зобов’язання не створює обов’язку для третьої особи, а тому посилання відповідача на те, що вантажовідправниками  були треті особи, а не відповідач судом не приймається.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, оскільки збитки завдані позивачу у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань щодо якості вугілля за договором № 9-02/1-П від 01.02.2007 р., то за таких обставин, позов визнається обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за розрахунком позивача.

Згідно зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, покладаються на відповідача (ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства “Вугілля України” (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ідентифікаційний код 32709929) на користь Відкритого акціонерного товариства “Західенерго” (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ідентифікаційний код 23269555) 58 860 (п’ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят) грн. 74 коп. відшкодування збитків, 588 (п’ятсот вісімдесят вісім) грн. 61 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня   підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                               С.В. Шабунін

Дата підписання: 19.10.2007 р.

справа №  46/383

15.10.07

За позовом     Відкрите акціонерне товариство "Західенерго"

до                     Державне підприємство "Вугілля України"

про                    стягнення 58 860,74 грн.

Суддя  Шабунін С.В.

Шабунін С.В.