ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.11.07 р.
Справа № 2/286

Суддя господарського суду Донецької
області Мартюхіна Н.О.

при секретарі  судового засідання Трубачевій          А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Прес”                        м. Донецьк

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м. Донецьк

третя особа: Відділення державної
виконавчої служби Куйбишевського району                               м. Донецька

про стягнення збитків у сумі  632110,50грн.

За участю

представників сторін

від позивача: Нікітіна О.М. -
директор, Грановська Н.Л. - за довір.

від відповідача: ОСОБА_2 - за
довір.

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

У судових  засіданнях
з 21.11.07р. до 26.11.07р.

та до 9 год 30 хв. 30.11.07р.
оголошувались переви

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Прес”                 м. Донецьк, звернувся до суду
з позовом до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.
Донецьк про стягнення вартості матеріальних збитків у розмірі 632110,50грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на рішення Господарського суду Донецької області від
05.04.2006р. по справі № 32/43пн, Постанову Вищого Господарського суду від
11.07.2007р. по справі № 32/43пн, Постанову про відкриття виконавчого
провадження від 23.05.2006р., Постанову про закінчення виконавчого провадження
від 31.05.2006р., акти приймання-здачі виконаних робіт, рахунки, платіжні
доручення, договір № 27 від 01.06.2006р., листування. Зокрема, позивач
посилається на те. що внаслідок неправомірних дій відповідача з виселення,
майно позивача було пошкоджено, Інтернет кабель був порізаний, у зв'язку з чим,
зазначене майно було списано за бухгалтерським обліком. Відповідачем не повернута
вартість металевих дверей, які були влаштовані під час оренди, що спричинило
збитки позивачу на суму 7404 грн. Внаслідок неправомірних дій відповідача,
позивач поніс витрати з охорони майна на суму 1766,40 грн. та з перенесенням та
установленням нових телефонних ліній на суму 2100 грн.

Також, позивач просить стягнути
суму упущеної вигоди в розмірі 596100 грн., які підлягали отриманню ним в разі
виконання договору від 17.04.06р. № 17/04/06, укладеного з Товариством з
обмеженою відповідальністю “ВЕБ-ПЛАН Інвест” (Росія) з розробки порталу Центру
біржової торгівлі Сепех та її наповнення, оскільки останній листом від
30.08.06р. повідомив про розірвання цього договору. Невиконання умов договору,
на думку позивача, відбулось внаслідок неправомірний дій відповідача з
виселення, порізки кабелів, пошкодження майна позивача.

Правовими підставами стягнення
збитків позивач вважає ст. 16, 22, 321, 1166 ЦК України.

Представник позивача у судових
засіданнях підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та надав письмові
пояснення, які містяться в матеріалах справи. Зокрема, у поясненнях від
17.09.07р. позивач вказує на те, що йому стало відомо про набрання законної
сили рішення суду від 05.04.06р. та відкриття виконавчого провадження з
виселення лише 24.05.06р. та надана обмаль часу для проведення виселення - один
день. Позивачем приймалися заходи щодо продовження строку для добровільного
виконання рішення суду, відкладення виконавчих дій, оскаржувались дії
державного виконавця та висувалися вимоги про визнання недійсною постанови про
відкриття виконавчого провадження, про що виконавча служба повідомлялась та
направлялись їй ухвали суду. Незважаючи на це, державним виконавцем було
закінчено виконавче провадження 31.05.06р., у зв'язку із його повним
виконанням, постанова про це була оскаржена позивачем та визнана недійсною
ухвалою господарського суду від 30.11.06р.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, посилається на те, що позивачем не доведено факту спричинення
матеріальних збитків відповідно до ст. 224 ГК України, наявність у діях
відповідача противопрваності, відстуність доказів та неналежність доказів на
підствердження списання матеріальних активів. Також, відповідач вказує на ті
обставини, які свідчать, на його думку, про противоправні дії з боку поивача, оскільки
він не виконував рішення суду, всупереч ст. 124 Конституції України, не
виконував та порушував вимоги виконавчої служби, порушував право власності
відповідача.

Представник третьої особи -
Відділення державної виконавчої служби Куйбишевського району м. Донецька у
судове засідання з'явився, надав виконавче провадження № 765 з виконання наказу
господарського суду Донецької області від 05.04.06р. № 32/43пн, письмових
пояснень не надав, у судовому засіданні вказував на правомірність дій
виконавчої служби та невстановлення будь-яких порушень в їх діях під час
перевірки органами прокуратури.

Сторони у судових засіданнях
посилались на неодноразові звернення до органів внутрішніх справ та прокуратури
за захистом своїх прав та з вимогами про порушення кримінальних справ відносно
осіб, які проводили неправомірне виселення із приміщення відповідача.

Судом були витребувані матеріали
дослідчої перевірки з цих питань та за всіма зверненнями сторін по справі,
копії яких долучені до матеріалів даної справи.

Процесуальний строк вирішення
справи продовжувався до 07.12.07р. за клопотанням сторін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Прес” та Державним відкритим акціонерним
товариство “АСУвуглеавтоматика” 01.01.05р. був укладений договір оренди № 20,
за умовами якого останній передає, а позивач приймає в строкове платне
користування нерухоме майно -нежитлове приміщення площею 225,00кв.м, яке
розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Хірургічна, 22 на п'ятому поверсі
будівлі.

Станом на 04.11.05р. майно, яке
було об'єктом оренди, вибуло з володіння Державного відкритого акціонерного
товариства “АСУвуглеавтоматик” на користь фізичної особи ОСОБА_1.

Вищевказані факти встановлені
рішенням господарського суду Донецької області
від 05.04.06р. по справі № 32/43пн, про зобов'язання звільнити нежитлове
приміщення площею 225 кв.м., яке розташоване за адресою м. Донецьк, вул. Хірургічна,
22 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю “Агентство “Норма-Прес”, які згідно ст. 35
Господарського процесуального кодексу України, не підлягають доведенню знову
при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 10.05.2006р. рішення Господарського суду по справі №
32/43пн залишено без змін.

Постановою Вищого косподарського
суду України від 11.07.06р. вищевказані рішення судів скасовані, у позові
відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на 10.05.06р. рішення суду по справі № 32/43пн набрало законної сили, у
зв'язку із винесеннями постанови апеляційного суду та видано наказ на примусове
виконання такого рішення.

22.05.2006р. відповідач звернувся
до Державної виконавчої служби Куйбишевського району м. Донецька з наказами
господарського суду та заявою, де просив відкрити виконавче провадження з
виконання рішення Господарського суду Донецької області по справі, та
примусовим виконання рішення Господарського суду по справі № 32/43пн в
найкоротший час.

23.05.2006р. Державним виконавцем
Донцовою Є.О. було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню наказу № 32/43пн Господарського суду Донецької області та
Товариству з обмеженою відповідальністю “Агентство “Норма-Пресс” надано час до
25.05.2006р. для добровільного виконання судового рішення.

Однак рішення Господарського суду
про звільнення нежитлового приміщення площею 210,6м2 у встановлений державним
виконавцем добровільний строк керівництвом ТОВ “Агентство “Норма-Пресс”
виконано не було, майно не вивезено, користування приміщенням не припинено,
добровільного звільнення приміщення позивачем не відбулось.

Відповідно до матеріалів
виконавчого провадження 25.05.2006р. державним виконавцем за участю понятих,
представника стягувача та боржника проведено опис майна ТОВ “Агентство
“Норма-Пресс”, описане майно передано на відповідальне зберігання представнику
стягувача ОСОБА_2. Вказане не житлове приміщення було опечатано державним
виконавцем ДВС.

30.05.2006р. державним виконавцем
при виході за адресою: м. Донецьк-96, вул.. Хірургічна, 22, встановлено,
зірвані опечатані ДВС пломби та робочий персонал користується опечатаним
приміщенням, не зважаючи на заборону, про що був складаний відповідний акт
державного виконавця.

У зв'язку із заявою відповідального
за збереження ОСОБА_2 з останньої було знято відповідальність за збереження та
актом державного виконавця 31.05.2006р. відповідальність за збереження майна
покладено на директора Товариства з обмеженою відповідальністю “Агентство
“Норма-Пресс” Нікітіну Олену Миколаївну.

31.05.2006р. державним виконавцем
було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з
повним фактичним виконанням.

Ухвалою Господарського суду
Донецької області від 30.11.2006р. у справі № 32/43пн Постанову про закінчення
виконавчого провадження визнано недійсною, оскільки повного фактичного
виконання не було, та майно позивача знаходилося в приміщенні.

Із матеріалів справи встановлено,
що відповідачем 01.06.2006р. на адресу позивача було направлено листа про
необхідність звільнення нежитлового приміщення п'ятого поверху буд. 22 по вул.
Хірургічна, м. Донецька, оскільки з 02.06.2006р. останнім буде розпочато
капітальний ремонт зазначеного приміщення та попереджено, що у випадку
невиконання рішення суду, майно ТОВ “Агентство “Норма-Пресс” буде вивезено
працівниками будівельної фірми.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що 2 червня 2006р. у присутності працівників охоронного
агентства, Куйбишевського РВ УМВС України в Донецькій області з орендного
приміщення виносилося майно позивача. Майно виносилося просто на вулицю, сходи,
драбинні марші, неохайно, шнури телефонні та комп'ютерні просто висмикувалися,
телефонний та Інтернет кабель порізаний на шматки, у зв'язку з чим майно
пошкоджено, а позивачу завдані збитки у вигляді реальних збитків на суму
36010,50 грн. та упушеної вигоди в сумі 596100 грн.

Проаналізувавши надані сторонами
судового процесу докази та пояснення, дослідивши та з'ясувавши всебічно та у
повній мірі обставини справи, з якими закон пов'язує наслідки завдання збитків,
та умови їх відшкодування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Загальні підстави для
відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені ст.1166 ЦК України.

Статтею 1166 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і
звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до приписів ст. 224 ГК
України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання
або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого
порушено. Під збитками розуміється витрати, зроблені управленою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до частини 2 статті 22
Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також
доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право
не було порушено (упущена вигода).

Породжуючи настання цивільних прав
та обов'язків згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України,
відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування
наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи
бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла
збитки.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав
та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому
(безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого
результату.

Вказані фактичні обставини
викладаються у позовній заяві як підстави позовних вимог та підлягають
доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами відповідно до
статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач просить стягнути з
відповідача 596100грн. що є упущеною вигодою, посилаючись на те, що
17.04.2006р. позивачем був укладений контракт № 17/04/06 з Товариством з
обмеженою відповідальністю “ВЄБ-ПЛАН” (Росія), відповідно до якого позивач
повинен був до 30 липня 2006р. здійснити розробку порталу Центра біржової торгівлі
Cenex та їх наповнення. Вартість контракту складала 3000000руб, що на момент
пред'явлення позову складає 596100грн. Вказує на те, що у зв'язку із діями
відповідача, а саме виселенням, позивач не зміг вчасно виконати роботу, про що
повідомляли контрагента, але отримували листи про недоступність робочої версії
сайту, неможливості продовження контракту, розірвання контракту.

Протиправність дій відповідача
позивач обґрунтовує тими обставинами, що під час виселення була грубо порушена
локальна комп'ютерна мережа агенції, комп'ютери некоректно вимикалися, що
призвело до їх пошкодження та неможливості відновлення інформації на жорстких
дисках. Частина обладнання серверної залишалася у приміщенні  та не була пошкоджена до 14 червня 2006р. У
цей день були порізані кабелі відповідачем та пропала частина порталу в
Інтернеті. Вказує на те, що весь цей час позивач не мав доступу до приміщення
та не міг забрати обладнання, на якому містилася робоча версія Cenex.

Позивач вказує, що вищевказані дії
призвели до неможливості виконання контракту, оскільки неможливо було повністю
відновити інформацію, за решту залишку часу знов створювати окремі модулі
програмного забезпечення, у зв'язку із відсутністю приміщення, обладнаних
робочих місць, та звільнення частини персоналу.

Як вбачається із змісту
вищевказаного контракту, умовами його встановлено, що Виконавець зобов'язується
здійснити установку основних модулів відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.4., 1.5.
до 30.07.2006р. (п. 2.3. контракту). Розділом 5 “Строк дії договору” встановлено,
що договір вступає в силу з дня його підписання обома сторонами та дії до
30.07.2006р.

Кожна сторона повинна вжити всіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу,
порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Зазначений контракт за своїм
змістом та своєю правою природою є договором підряду, який підпадає під правове
регулювання норм статей глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 837 ЦК України
встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Під час розгляду справи судом
неодноразово витребувались у позивача докази
того, що роботи за предметом контракту виконувались, виконані у певних
об'ємах, технічне завдання, його опис, характеристики, що були надані позивачу
замовником, докази викоання певних часткових етапів робіт за цим контрактом,
передання та узгодження робочих проектів з виконання предмету робіт, листування
у мережі Інтернет.

Проте, прозивачем витребуваних
доказів не надано, упущену вигоди обгрутовує наявністю конракту, його умовами,
листами ТОВ „ВЄБ-ПЛАН Інвест” про попередження та розірвання контракту.

Як видно із умов контракту №
17/04/06 від 17.04.06р. юридична та поштова адреси вказані наступні: м. Донецьк
вул. Бібліотечна, 29/2, м. Донецьк, вул. Артема, 88 оф. 323. Така адреса як м.
Донецьк, вул. Хірургічна, 22 у контракті не фіксується ані як адреса з'язку,
ані як адреса за якою мають бути виконуватися роботи з розрорбки порталу Cenex
або як адреса виключно за якою будуть розміщені технічні засоби для її
розробки.

Отже, позивач не довів, що
відстуність позивача та його майна саме за адресою м. Донецьк вул. Хірургічна,
22 може будь-яким чином вплинути на фактичність виконання зобов'язань за
контрактом.

Не приймається судом до уваги
посилання позивача на те, що розроблені модулі програмного продукта втрачені та
не були збережені внаслідок некоректного ставлення з компьютерною технікою,
оскільки це є власне необережне ставлення позивача до своєї роботи, так як він повинен
був здійснювати дії по його належному збереженню на інших технічних носіях та в
іншій спосіб.

Таким чином суд дійшов висновку, що
виходячи із наданих письмових доказів та матеріалів справи, позивач не довів що
ним було розроблено або він приступив до такого розроблення замовленого порталу
Cenex, а ткож, той факт, що такий програмний продукт втрачений внаслідок
неправомірних дій відповідача.

Крім того, сама по собі порізка
кабелів не є пошкодженням носія інформації, а засобу його передачи, якщо така
інформація передавалсь в загальному порядку.

Як свідчать матеріали справи,
господарським судом Донецької області було прийнято рішення від 05.04.2006р. по
справі № 32/43пн, яким було зобов'язано позивача звільнити орендоване
приміщення. Зазначене рішення набрало чинності 10.05.06р., у зв'язку з чим, був
виданий наказ на примусове виконання рішення.

На примусове виконання до Державної
виконавчої служби надійшли накази з заявою, на підставі чого 23.05.2007р. було
відкрито виконавче провадження.

Постановою Вищого господарського
суду України від 11.07.06р. вищевказані рішення судів скасовані, у позові
відмовлено.

Відповідно до ст. 4-5
Господарського процесуального кодексу України рішення суду є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України, рішення господарських судів виконуються в
порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження”. Тобто,
рішення господарського та апеляційного суду були дійсні до їх скасування -
11.07.06р. У зв'язку з чим, підлягали виконанню та правомірно  виконувались в силу закону. Неправомрним було
би їх виконання після 11.07.06р.

Відповідно до преамбули Закону
України "Про виконавче провадження" цей Закон визначає умови і
порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Статтею 18 цього закону
встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа, поданого за заявою стягувача. Статтею 116 ГПК
України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Одночасно, із винесенням постанови
про відкриття виконавчого провадження, держ. виконавець надає строк для
добровільного виконання рішення. У даному випадку цей строк склав 1 день, а
саме, до 25.05.06р. Лише із спливом такого строку, державний виконавець
приступає до процесуальних дій примусового
характеру. У проміжуток часу до закінчення строку на добровольне
виконання рішення суду, будь-які примусові дії не допускаються.

Фактичне виконання рішення суду та
передача приміщення відбулося лише після 14.06.2006р., що підтверджується
матеріалами справи.

Незважаючи на вказане, відповідач
звертався до відповідача із вимогами про звільнення приміщень, проте позивач
відповідних дій по звільненню приміщення не здійснював.

Отже, викладені обставини справи,
свідчать про безпідставне займання позивачем приміщення, утримання в ньому
своїх речей та майна, та у будь-якому разі відсутність добровільних намірів
щодо звільнення приміщення на час набрання зазначеним рішенням чинності.

Тобто викладені обставини були
достовірно відомі позивачу, і у нього не було розумних підстав вважати
реальним, своєчасним та можливим виконання контракту в строки передбачені
договором саме в приміщенні, що розташоване за адресою:  м. Донецьк, вул. Хірургічна, 22 на п'ятому
поверсі будівлі.

Тобто, на час оскарження
зазначеного рішення в Господарському суді та розраховуючи на одержання плати за
виконані роботи, позивач мав усвідомлювати реальність можливості виконання
своїх зобов'язань за цим договором в строки які передбачені договором, повинен
був мати реальну можливість щодо виконання його умов зі своєї сторони саме в
цьому приміщенні.

Відповідно до ст. 623 ЦК України
при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи вжиті
кредитором щодо їх одержання.

Статтею 226 Господарського кодексу
України врегульовані умови та порядок відшкодування збитків. Зокрема,
зазначеною нормою встановлено, що учасник господарських відносин, який вчинив
господарське правопорушення, зобов'язаний вжити   необхідних заходів щодо запобігання  збиткам
у  господарській сфері інших
учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру.

Сторона,  яка порушила своє зобов'язання або напевно
знає, що порушить його при   настанні
строку виконання, повинна невідкладно
повідомити  про  це
другу сторону. У протилежному випадку ця сторона  позбавляється
права  посилатися на невжиття
другою  стороною  заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного
зменшення розміру збитків.

Сторона господарського зобов'язання
позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена
другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти
виникненню збитків своїми діями, але не зробила
цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.

Позивач, як виконавець за
контрактом, напевно знаючи та розуміючи про існуючий із листопада 2006 року
спір про його виселення та звільнення приміщення саме за адресою м. Донецьк,
вул. Хірургічна, 22, п'ятий поверх, що є рішення Господарського суду, яке
прийняте 05.04.07р. та вимоги про його виселення з займаного приміщення
задоволені судом, яке у подальшому набрало законної сили, та враховуючи, те, що
для завершення робіт йому необхідне обладнання та приміщення, реально свої
зобов'язання з передачі приміщень не виконав, не потурбувався про забезпечення
собі умов (іншого приміщення, комп'ютерного обладнання) для належного виконання
зобов'язань за контрактом, при цьому усвідомлюючи процедуру та строки
здійснення примусових заходів відносно нього для фактичного виконання рішення
суду, не вжив будь-яких своєчасних та розумних заходів з метою попередження,
запобігання виникненню та зменшенню можливих збитків з цього приводу.

Крім того суд зазначає, що
позивачем не надано належного доказу звернення до власника приміщення після
02.06.2006р. з метою вивезення належних йому речей, що залишилися в
приміщенні.

З метою дослідження обставин
правомірності дій службових осіб ДВС у Куйбишевському районі міста Донецька,
Куйбишевського РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області та Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, судом були витребувані матеріли перевірки
Прокуратури Куйбишевського району міста Донецька № 419-пр/06 про відмову у
порушенні кримінальної справи за заявою директора ТОВ “Агентства “Норма-Пресс”
Нікітиной О.М.

Дослідивши матеріали перевірки,
судом встановлено, що у діях службових осіб ДВС та Куйбишевського РВ ДМУ УМВС
України в Донецькій області та Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 не
було порушень та зловживань службовим становищем.

Також позивач просить стягнути з
відповідача збитки завдані пошкодженням майна в розмірі 36010,50 грн., які
складаються: з майна, що було пошкоджено під час виселення  в розмірі 24740,10грн. та підтверджуються
актами про списання б/н від 12.08.2006р.; пошкодження вхідних металевих дверей
в кількості 4 шт. загальною вартістю 7404грн. в підтвердження позивач
посилається на рахунок № 19 від 13.01.2003р., акт приймання від 27.01.2003р.,
квитанцію до прибуткового касового ордеру № 11, рахунок № 31, квитанція до
прибуткового касового ордеру № 17, акт приймання від 10.02.2003р.;  заходи з охорони приміщення  та майна в сумі 1766,40грн. в підтвердження
посилається на договір № 27 від 01.06.2006р., акт виконаних послуг від
08.06.2006р.; витрати пов'язані з установкою нових телефонних ліній, зміною та
переносом номерів на загальну суму 2100грн. в підтвердження вказує на договір №
28, платіжні доручення, акти виконаних робіт.

Дослідивши надані позивачем
документи, враховуючи викладені вище обставини, суд зазначає, що доказів в
розумінні ст. 32 ГПК України позивачем до матеріалів справи не надано на
підтвердження факту пошкодження майна на суму 24740,10 грн., не доведено, що
таке пошкодження здійснено саме відповідачем, не надано доказів встановлення та
фіксування фактів знищення, знецінювання, причин знецінювання, а також доказів
неможливості подальшого використання майна позивачем та чим саме
характеризується незадовільний стан майна та як він встановлений.

Крім того, з наданих матеріалів
виконавчою службою Куйбишевського району м. Донецьку вбачається, що первісно
25.05.06р. під час опису майна позивача (боржника - виконавчим провадженням)
його було передано під відповідальне зберігання представнику відповідача
ОСОБА_2. Проте, на підставі заяви останньої від 31.05.06р., державним
виконавцем було покладено відповідальність за зберігання майна, що знаходиться
за адресою м. Донецьк, вул.. Хірургічна, 22, п'ятий поверх, на Нікітіну О.М. -
директора ТОВ “Агентства “Норма-прес”, згідно акту від 31.05.06р., який був
підписаний з її боку належним чином та іншими учасниками виконавчого провадження.

Тобто, станом на 2 червня 2006
року, саме позивач повинен був нести відповідальність за належне збереження
свого майна, а ні представник відповідача.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на наявність в нього витрат з перенесення та з установкою нових
телефонних ліній, зміною та переносом номерів на загальну суму 2100 грн.,
оскільки такі витрати пов'язані із власною господарською діяльністю позивача і
не мають будь-якого причинного зв'язку із понесеними ним збитками.

Відносно збитків які позивач поніс
внаслідок укладання договору з ТОВ “Граніт ЛТД” на охорону приміщення, то суд
зазначає наступне.

Пунктом 1.2. договору № 27
укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю  “Граніт ЛТД” та Товариством з обмеженою
відповідальністю “Агентство “Норма-Пресс” (Замовник) від 01.06.2006р.
встановлено, що обов'язковою умовою на час укладання договору та здійснення
договору є наявність у Замовника
повноважень на володіння (користування) Об'єктом (у формі права
власності, права на повне господарське відання, оперативне управління, лізинг,
доручення тощо), відомості про що надаються Виконавцю в завіреній
Замовником  письмовій формі.

Позивачем до матеріалів справи не
надано належних доказів того, що ним при укладанні вказаного договору було
повідомлення Виконавця про наявність у позивача законних підстав для
знаходження в приміщенні та відповідно його охорони та його майна.

Решта суми витрат, які позивач
просить стягнути з відповідача в якості заподіяних йому збитків також не
доводяться, виходячи із наявних матеріалів справи та складу елементів
правопорушення.

Таким чином, враховуючи досліджені
судом фактичні обставини справи та проаналізувавши вищевикладені приписи
законодавства, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав та умов
для стягнення збитків у вигляді неодержаного прибутку та матеріальних збитків,
у зв'язку із не доведенням наявності причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, порушення у діях відповідача, його вина,
наявність факту протиправності у діях відповідача під час виселення. Такі факти
також не встановлені й матеріалами дослідчої перевірки.

У зв'язку з цим, вимоги позивача
щодо стягнення збитків в розмірі 632110,50грн. є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на
позивача в порядку  ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, за згодою
сторін, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі викладеного, керуючись
Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, ст. ст. 22, 32, 33,
35, 42, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агентство “Норма-Прес” м. Донецьк  до Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 м. Донецьк про стягнення збитків в розмірі 632110,50грн.
відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його підписання .

Рішення може бути оскаржене через
господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів
з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня
набрання рішенням законної сили.

Рішення підписане 05.12.07р.

Суддя
Мартюхіна Н.О.