ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 листопада 2007 р.

№ 2-169/07

Вищий
господарський суд України  у складі
колегії суддів:

головуючого судді

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивача

Харченка В.В. дов. №3274 від
05.07.2007 р.

відповідачів:

1.          не з'явився 2.          не з'явився 3.          не з'явився 4.          ОСОБА_5. дов. НОМЕР_1 від
29.11.2004 р.

третьої особи

не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу

Гр. ОСОБА_4

на постанову

Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 11.06.2007р.

у справі

№2-169/07 Києво-Святошинського
районного суду

за позовом

Гр. ОСОБА_4

до

1.          Києво-Святошинської
райдержадміністрації, 2.
ОСОБА_1, 3.
ОСОБА_2,  4.          ОСОБА_3

Третя особа

Мале сільськогосподарське
підприємство "Добробут" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю

про

визнання недійсним установчого
договору та статуту в новій редакцій, скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В
И В:

Громадянин ОСОБА_4 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду з позовом до Києво-Святошинської
райдержадміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про  визнання недійсним установчого договору та
статуту в новій редакцій, скасування державної реєстрації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
внесення змін до установчого договору шляхом
зміни розподілу часток у статутному фонді не відповідає рішенню
прийнятому на загальних зборах товариства та оформленого протоколом №3 від

Доповідач: Шаргало В.І.

26.12.1996 року. Більш того,
позивач своєї згоди щодо вказаних змін не надавав,  тому нова редакція установчого договору і
відповідно Статут товариства у новій редакції є
не недійсними.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 15.01.2007 року (суддя Лисенко В.В.) позов задоволений,
визнані недійсними Установчий договір у новій редакції від 28.03.1997 року про
створення та діяльність Малого сільськогосподарського підприємства
"Добробут" у формі товариства з обмеженою відповідальністю  та Статут Малого сільськогосподарського
підприємства "Добробут" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю (в подальшому МСП "Добробут") в новій редакції, що
зареєстровані Києво-Святошинською райдержадміністрацією 04.04.1997 року за
реєстраційним №764; зазначену  державну
реєстрацію вказаних документів скасовано.

Судове рішення мотивовано тим, що у
гр. ОСОБА_4 відсутнє волевиявлення щодо внесення змін у вказані установчі
документи; за висновком почеркознавчої експертизи підпис в рядку з його
прізвищем в оспорюваних  документах не відповідає
підпису ОСОБА_4; крім того, перехід корпоративних прав до нових учасників
товариства -ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулися всупереч чинному законодавству та
Статуту товариства.

За апеляційною скаргою ОСОБА_3
судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 11.06.2007 року (судді Сибіга
О.М., Гаврилюк О.М., Федорчук Р.В.) скасоване, в позові відмовлено з підстав
пропуску строку позовної давності та наявності про те відповідної заяви.

Не погоджуючись з названою
постановою, гр. ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним господарським
судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 71 Цивільного
кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) та незастосування ст. ст. 75,
76, 80 цього Кодексу, просить її скасувати, а рішення Києво-Святошинського
районного суду м. Києва від 15.01.2007 року залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого
господарського суду вважає, що касаційна скарга не  підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 29.12.1993 року Києво-Святошинською райдержадміністрацією було
зареєстровано Статут МСП "Добробут", учасниками якого на той час були
фізичні особи: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9 з рівними
частками у статутному фонді -по 16,6%. В подальшому відбулися зміни у складі
учасників товариства та відповідно зміни у розподілі часток,  які були зареєстровані 19.01.1996 року, а
саме: ОСОБА_4 -16, 6%, ОСОБА_1 -63,4%, ОСОБА_8 -20%.

На підставі протоколу №3 від
26.12.1996 року зборів учасників МСП "Добробут", на яких були
присутні всі учасники, 26.12.1996 року, Києво-Святошинською
райдержадміністрацією було зареєстровано Статут МСП "Добробут" у
новій (спірній ) редакції.

Разом з тим, 28.03.1997 року  в Першій Київській обласній державній
нотаріальній конторі  в присутності
державного нотаріуса Апишкової З.І. зазначений Статут було підписано
громадянами: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3 При цьому, присутність всіх
названих громадян при підписанні Статуту МСП "Добробут" у новій
редакції підтверджується письмовим поясненням нотаріуса.

За правилами 7 Прикінцевих та
перехідних положень чинного з 01.01.2004 року Цивільного кодексу України  до позовів про визнання заперечуваного
правочину недійсним і про застосування наслідків недійсності нікчемного
правочину, право на пред'явлення якого виникло до 1 січня 2004 року,
застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів
законодавством, що діяло раніше.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що право на позов щодо визнання недійсними установчих документів
МСП "Добробут" у новій (спірній ) редакції виникло у гр. ОСОБА_4
28.03.1997 року (з моменту підписання ним цих документів в нотаріальній
конторі, де були присутні і нові учасники товариства, які теж підписали  документи).

Відповідно до ст. 71 Цивільного
кодексу Української РСР (в редакції 1963 року, чинній на час виникнення спірних
правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої
порушено (позовна давність), встановлювався в три роки.

Згідно зі ст. 76 цього Кодексу
перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.
Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Приписами
ст. 80 Кодексу встановлено, що закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або
третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності,
порушене право підлягає захистові.

Апеляційним господарським судом
встановлено, що гр. ОСОБА_4 звернувся до Києво-Святошинського районного суду м.
Києва з даним позовом в лютому 2005 року, тобто після закінчення перебігу
строку позовної давності (початок перебігу строку з 28.03.1997 року),
клопотання про відновлення цього строку позивачем не заявлялось, причини, з
яких цей строк пропущений, останнім не зазначались, а відтак, з урахуванням
норм наведеного законодавства, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив
у задоволенні даного позову. При цьому судова колегія апеляційної  інстанції відзначила, що районний суд взагалі
не досліджував обставин щодо дати виникнення права на позов, хоча представник
відповідача ОСОБА_2 у своїх запереченнях вказував на те, що перебіг строку
позовної давності закінчився в квітні 2000 року.

В силу вимог ст. 1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або  постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази.

З
огляду на викладене  колегія   суддів
вважає, що під   час розгляду
справи  апеляційним господарським судом
фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного
дослідження матеріалів справи, висновки суду відповідають цим обставинам і їм
надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального
і процесуального права, а  тому у
касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятої у справі
постанови.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Гр. ОСОБА_4
залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 11.06.2007р.у справі №2-169/07   залишити без змін.

Головуючий  суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.