ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2007 року                                                                                   Справа № Б15/171-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів:             Джихур О.В., Лисенко О.М.

при секретарі: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

ініціюючого кредитора –Оскаленко Марія Юріївна, представник, довіреність № 791  від 14.12.07р.;

боржника –  не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином в судовому засіданні 17.12.2007р.;

арбітражний керуючий –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином в судовому засіданні 17.12.2007р.;

кредитора (скаржника) –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.46);

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Маріупольський завод важкого машинобудування” м.Маріуполь Донецької області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2007 року

у справі № Б15/171-07

за заявою фірми “Instrad Limited”, Сан Гван, Мальта

до відкритого акціонерного товариства “Баглійкокс”, м.Дніпродзержинськ

про  визнання банкрутом

В судовому засіданні 17.12.2007р. було оголошено перерву до 24.12.2007р. (ст..77 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2007р. (суддя Петренко Н.Е.) по справі № Б15/171-07 за заявою фірми “Instrad Limited”, Сан Гван, Мальта до відкритого акціонерного товариства “Баглійкокс”, м.Дніпропетровськ (далі –ВАТ “Баглійкокс”) про визнання банкрутом було визначено розмір вимог ініціюючого кредитора до боржника в розмірі 542 609 грн. 53 коп.; введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чикильдіна О.М.; визначено дати певних процесуальних дій.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області мотивовано ст.ст.3-1, 11, 13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою господарського суду до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся кредитор по справі – ВАТ “Маріупольський завод важкого машинобудування” м.Маріуполь Донецької області, оскаржує ухвалу на предмет її невідповідності нормам матеріального та процесуального права, також посилається на неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом порушено вимоги ч.3 ст.13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, оскільки кандидатура арбітражного керуючого Чикильдіна О.М. не відповідає вимогам зазначеної статті закону.

В своїх доповненнях до апеляційної скарги скаржник –ВАТ “Маріупольський завод важкого машинобудування” м.Маріуполь Донецької області також посилався на те, що:

- господарським судом порушено вимоги ч.ч.2, 4 ст.11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” щодо подання боржником до господарського суду відзиву на заяву про порушення провадження по справі про банкрутство; господарським судом не досліджувались обставини справи, надані документи відповідно до ч.4 ст.11 вказаного закону, боржник не надавав відзив, а також інформацію про наявне в нього майно, отже, господарським судом не з’ясовано всі ознаки неплатоспроможності боржника;

- господарським судом в порушення вимог ч.7 ст.11 вказаного закону не призначено експертизу для визначення фінансового стану ВАТ “Баглійкокс”;

- господарський суд, визнаючи неплатоспроможність боржника виконати грошове зобов’язання перед кредитором в сумі 542 609 грн. 53 коп., на взято до уваги, що згідно з річним звітом за 2006р., наданого до ДК ЦПФР, річний фонд оплати праці становить 34 991 400 грн.;

- господарським судом не дано оцінки факту погашення боргу перед Дніпродзержинським міським центром зайнятості та Дніпропетровським обласним відділенням ФСС на загальну суму 88 788 грн. 70 коп. за декілька тижнів до порушення провадження по справі про банкрутство, що підтверджує наявність грошових коштів на рахунку боржника;

- господарським судом не дано оцінки факту опису та арешту майна боржника на користь ВАТ “Маріупольський завод важкого машинобудування” м.Маріуполь на суму понад 20 000 000 грн., що значно перевищує суму боргу, яка стала підставою для відкриття справи про банкрутство боржника, тобто, боржник був спроможний виконати грошові зобов’язання перед ініціюючим кредитором в сумі 542 609 грн. 53 коп.;

- крім цього, в матеріалах справи відсутні копії розрахункових документів (платіжних вимог), які залишились неоплаченими боржником або інші докази невиконання боржником протягом більше 3-х місяців після встановленого дня їх погашення строку безспірних вимог кредитора, які це передбачає ч.8 ст.7 вказаного вище Закону; з моменту відкриття виконавчого провадження до подання заяви про порушення провадження про банкрутство боржника пройшло менше 3-х місяців, будь-яка інформація від органів ВДВС щодо вчинення виконавчих дій та результатів виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області  по справі № 11/124-07 в матеріалах справи відсутні; отже, відсутні підстави для порушення провадження по справі про банкрутство;

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області, яка є предметом апеляційного оскарження, не відповідає  вимогам п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976р. № 11.

У відзиві на апеляційну скаргу ініціюючий кредитор, боржник по справі проти її задоволення заперечують, посилаючись на відповідність оскаржуваної ухвали вимогам закону, матеріалам, обставинам справи.

Арбітражний керуючий Чикильдін О.М. у своєму відзиві на апеляційну скаргу (а.с.75) також заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на відповідність оскаржуваної ухвали вимогам закону, матеріалам та обставинам справи.

В судові засідання 05.12.2007р., 17.12.2007р. представник скаржника не з’явився, про час та місце судового засідання скаржника було двічі повідомлено, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (поштові повідомлення про вручення ухвал ДАГС –а.с.46, 100), будь-які клопотання про подальше відкладення розгляду справи скаржником не заявлено. Враховуючи, що скаржника двічі належним чином було повідомлено про час та місце судового засідання, скаржник не скористався правом, передбаченим ст..22 ГПК України щодо участі в судовому засіданні, апеляційний господарський суд обмежений певними процесуальними строками розгляду справи, неявка скаржника не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами, то колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в цьому судовому засіданні. В судовому засіданні 17.21.2007р. було оголошено перерву до 24.12.2007р. для підготовки повного тексту постанови суду апеляційної інстанції (ст..77 ГПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників ініціюючого кредитора, боржника, арбітражного керуючого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2007р. було порушено провадження по справі № Б15/171-07 про банкрутство ВАТ “Баглійкокс” за заявою (подана 31.07.2007р. (а.с.2)) фірми “Instrad Limited”, Сан Гван, Мальта (а.с.1). При цьому ініціюючий кредитор свої вимоги обґрунтував тим, що 13.03.2007р. по справі № 11/124-07  на користь ініціюючого кредитора господарським судом Дніпропетровської області було прийнято рішення, відповідно до якого з боржника на користь ініціюючого кредитора було стягнуто 102 350,43 доларів США, 5073 доларів США держмита, 24 долари США витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.10-12), на виконання вищевказаного рішення в примусовому порядку було видано господарським судом наказ від 03.04.2007р. (а.с.13), рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2007р. набрало законної сили, що не спростовується жодною із сторін будь-якими доказами відповідно до ст..33 ГПК України.

20.04.2007р. Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ було відкрито виконавче провадження на виконання вищезазначеного наказу (а.с.14).

В результаті невиконання вищевказаного наказу господарського суду, 31.07.2007р. ініціюючий кредитор звернувся до господарського суджу Дніпропетровської області з заявою про порушення провадження по справі про банкрутство боржника (а.с.2).

З наданої до матеріалів справи довідки Баглійського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ, від 20.12.2007р. № 08/03-07/13769, яка залучена до матеріалів справи, вбачається, що на виконання наказу господарського суду від 03.04.2007р. по справі № 11/124-07, після відкриття виконавчого провадження 20.04.2007р., було надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання наказу у відповідності до ст..27 Закону України “Про виконавче провадження”.

26.04.2007р., як зазначено у вказаній довідці ВДВС від 20.12.2007р., 26.04.2007р. було винесено постанову про арешт грошових коштів боржника, які знаходяться на розрахункових рахунках боржника у банківських установах, а 11.07.2007р. державною виконавчою службою було виставлено платіжні вимоги для примусового списання грошових коштів з арештованих рахунків боржника, які не були виконані через відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках боржника.

Довідку Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції від 20.12.2007р. № 08/03-07/13769, в якості додаткового доказу, колегія суддів вважає за можливе прийняти у відповідності до ч.1 ст.101 ГПК України, оскільки: по-перше, це призведе до неповного з’ясування усіх обставин справи; по-друге, докази витребувані від сторін, які не оскаржують в апеляційному порядку певний процесуальний документ, судами апеляційної інстанції (ухвала ДАГС від 05.12.2007р. (а.с.84, 100)) приймаються без обмежень (п.9 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002р. № 04-5/366 (зі змінами та доповненнями)); по-третє, як зазначав представник ініціюючого кредитора, боржника в судовому засіданні 17.12.2007р. господарським судом додаткові докази не витребувались.

Відповідно до частин 1, 7, 8 ст.7 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” заява про порушення справи про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі, підписується керівником боржника чи кредитора (іншою особою, повноваження якої визначені законодавством або установчими документами), громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності (його представником) і повинна містити: виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника, з зазначенням суми боргових вимог кредиторів, а також строку їх виконання, розміру неустойки (штрафів, пені), реквізитів розрахункового документа про списання коштів з банківського або кореспондентського рахунку боржника та дату його прийняття банківською установою боржника до виконання. Заява кредитора повинна містити крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, такі відомості, зокрема, докази того, що сума підтверджених вимог перевищує суму в триста мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом. До заяви кредитора додаються відповідні документи, зокрема: рішення суду, господарського суду, які розглядали вимоги кредитора до боржника; копія неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчі документи (виконавчий лист, виконавчий напис нотаріуса тощо) чи інші документи, які підтверджують визнання боржником вимог кредиторів.

Відповідно зі ст..1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” неплатоспроможність - неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності; боржник - суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати; безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Застосовуючи зазначені положення Закону, слід виходити із системного аналізу норм Закону, зокрема положень статті 1, якими дано визначення поняття "безспірні вимоги кредиторів". Такими є вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника (абзац восьмий статті 1 Закону).

Таким чином, за Законом вимоги кредиторів набувають характеру безспірних, якщо вони підтверджені відповідними документами, зокрема виконавчими.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що розмір вимог ініціюючого кредитора перевищує суму в 300 мінімальних розмірів заробітної плати. З моменту відкриття виконавчого провадження (20.04.2007р.) до порушення провадження по справі про банкрутство (02.08.2007р.; заява ініціюючим кредитором подана –31.07.2007р.) сплинуло більше, ніж 3 місяці; наказ господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2007р. про стягнення з боржника грошових коштів залишився невиконаним через відсутність коштів.

Крім цього, щодо тривалості строків невиконання боржником наказу від 03.04.2007р., то суд апеляційної інстанції вважає на необхідне зазначити, що трьохмісячний строк невиконання грошового зобов’язання, передбачений ст..1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, слід обчислювати з дати відкриття виконавчого провадження, тобто, з 20.04.2007р. Вищезазначені висновки повністю кореспондуються з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17.10.2006р. по справі № 3/157, яка є остаточною  та оскарженню не підлягає.

Щодо доводів скаржника стосовно кандидатури арбітражного керуючого, то скаржником не зазначено жодної підстави, яку саме вимогу, передбачену ч.3 ст.13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” порушено господарським судом, як і не наведено жодного доказу в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України на обґрунтування цього доводу.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” якщо інше не передбачено цим Законом, розпорядником майна може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну чи економічну освіту або володіє спеціальними знаннями, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів відповідно до статті 1 цього Закону і яка має ліцензію арбітражного керуючого, що видається в установленому законодавством порядку.

Відповідність вимог до кандидатури арбітражного керуючого підтверджується матеріалами справи (а.с.23-25), зокрема, ліцензію (ксерокопію якої залучено до матеріалів справи).

Щодо порушення господарським судом ч.3 ст.11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, то відзив боржником було надано (а.с.29). Відсутність у відзиві відомостей про наявне майно у боржника, зокрема, грошових коштів на рахунках в банках не є перешкодою для подальшого провадження по справі про банкрутство у відповідності до вимог вищевказаного Закону.

Щодо порушення господарським судом вимог ч.7 ст.11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, то ці доводи не приймаються, оскільки: по-перше, у відповідності до цієї норми, це є правом, а не обов’язком суду, з урахуванням того, що господарські суди у відповідності до ст..41 ГПК України розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, тобто, виходячи із змісту ч.7 ст.11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст..41 ГПК України господарський суд має право призначити судову експертизу для роз’яснення питань, що виникають при вирішенні справи та потребують спеціальних знань; по-друге, жодний із учасників провадження по справі, зокрема, і скаржник не заявляв будь-яких клопотань до суду щодо призначення експертизи.

Посилання скаржника на виплату заробітної плати підприємством боржника у 2006 році, сплати Дніпродзержинському міському центру зайнятості та Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не приймаються в силу ч.6 ст.12 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, крім цього, з урахуванням того, що заяву про порушення провадження по справі про банкрутство було подано 31.07.2007р., справу було порушено 02.08.2007р., вже після здійснення платежів, зазначених у листі від 28.10.2007р. ВАТ “Баглійкокс” (а.с.52).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не можуть бути достатніми правовими підставами щодо зміни чи скасування оскаржуваної ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2007р. по цій справі, в решті –висновки господарського суду, викладені в ухвалі від 09.08.2007р. відповідають вимогам закону, матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2007р. по справі № Б15/171-07 –залишити без змін; а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Маріупольський завод важкого машинобудування” м.Маріуполь Донецької області –залишити без задоволення.

Головуючий                                                                                                    О.М. Виноградник

Судді                                                                                                               О.В. Джихур

О.М.Лисенко