ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2007 р.
№ 40/195-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Удовиченка О.С.

суддів:
Панової І.Ю.

Хандуріна М.І.

розглянувши
касаційну скаргу
ЗАТ “Скловолокно”

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду  від 24.10.2006р.

у справі
№ 40/195-06 господарського суду Харківської області

за позовом
ТОВ “Енергокомплект”

до
1.          ЗАТ “Скловолокно”
2.          ВАТ “Мереф”янський скляний завод”

за участю
ДВС у Харківському районі

про
визнання недійсним договору

в судовому засіданні взяли участь  представники :

ЗАТ “Скловолокно”:
Баталов В.Л., Стеренчук Р.П.

ТОВ “Енергокомплект”:
Коломієць В.А.

ВСТАНОВИВ:

ДВС у Харківському районі та м. Люботин Харківської області звернулась до господарського суду Харківської області з поданням про зміну порядку та способу виконання рішення господарського суду Харківської області, а саме  шляхом передачі майна в натурі шляхом безпосередньої передачі державним виконавцем зазначеного майна стягувачу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08. 2006 р.  (суддя Прохоров С.А.) в задоволенні подання відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2006 р. (судді:  Філатов Ю.М. - головуючий, Івакіна В.О., Сіверін В.І.)  ухвалу господарського суду Харківської області  від 07.08.2006 р.  скасовано, змінено спосіб виконання рішення в частині зобов’язання ЗАТ “Скловолокно” повернути ВАТ “Мереф’янський скляний завод” майно, передане в якості внеску до статутного фонду за актом від 01.03.2001 р., а саме: виконати наказ господарського суду Харківської області від           03.10.2005 р. у справі шляхом  вилучення державною виконавчою службою у ЗАТ “Скловолокно” майна, переданого в якості внеску до статутного фонду ЗАТ “Скловолокно” за актом від 01.03.2001 р. і передачі зазначеного майна до ВАТ “Мереф’янський скляний завод”.

ЗАТ “Скловолокно”  звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2006р. скасувати, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови норм процесуального та матеріального права, зокрема: ст. 48 ЦК УРСР, ст. 4-2 ГПК України, ст. 65 Закону України “Про виконавче провадження”.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Державної виконавчої служби у Харківському районі та місті Люботин Харківської області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню наказу по справі № 40/162-04 від 03.10.2005 року господарського суду Харківської області про зобов'язання ЗАТ “Скловолокно” повернути ВАТ “Мерефянський скляний завод” майно, передане в якості внеску до статутного фонду за Актом від 01.03.2001 року, а у разі неможливості повернення майна в натурі - відшкодувати його вартість. Виконавче провадження було відкрито за заявою стягувача у відповідності до ст. 24 ЗУ “Про виконавче провадження”, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2005 року, копії якої було направлено сторонам.

Листом від 23.02.2006 року державним виконавцем у відповідності до ст. 76 ЗУ “Про виконавче провадження” було зобов'язано посадовців боржника передати вказане майно згідно виконавчого документу.

Державним виконавцем було неодноразово здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, в ході якого було встановлено, що майно, передане в якості внеску до статутного фонду за Актом від 01.03.2001. р. до ВАТ “Мерефянський скляний завод” повернуто не було. Посадовців ЗАТ “Скловолокно” було повторно зобов'язано передати вищевказане майно до ВАТ “Мерефянський скляний завод” до 20.03.2006 року, про що складено акти державного виконавця від 06.03.2006 та 04.04.2006 року. Одночасно було накладено штрафи на ЗАТ “Скловолокно”, про що винесено відповідні постанови від 06.03.2006 та 04.04.2006 року.

Крім того, 04.04.2006 року до Харківської міжрайонної прокуратури державним виконавцем було направлено подання щодо вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності посадовців ЗАТ “Скловолокно” за умисне невиконання рішення суду та службову халатність, яка призвела до порушення прав стягувача.

29.06.2006 року до ДВС надійшло повідомлення Харківської міжрайонної прокуратури за № 1259 від 23.06.2006 року стосовно того, що прокуратурою проводиться перевірка щодо невиконання посадовими особами ЗАТ “Скловолокно” постанови господарського суду Харківської області по справі № 40/162-04.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, державний виконавець вправі звернутись до суду із заявою про зміну способу виконання рішення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу господарського суду Харківської області  від 07.08.2006 р., дійшов вірного висновку стосовно того,  що ДВС вживала заходів щодо виконання рішення суду у спосіб та у порядку, передбаченому Законом України “Про виконавче провадження” щодо виконання рішень в немайнових спорах,  про що свідчать чисельні докази, наявні в матеріалах справи.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено,  що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2005р. у справі № 40/162-04 прийнята на вирішення майнового спору, а її змістом є необхідність виконання норм ст. 48 ЦК УРСР про встановлення правових наслідків по недійсній угоді.

Враховуючи, що матеріали виконавчого провадження свідчать про неможливість виконання  наказу господарського суду Харківської області від 03.10.2005р. у справі № 40/162-04 способом зобов’язання ЗАТ “Скловолокно” повернути майно ВАТ “Мерефянський скляний завод”, переданого в якості внеску до статутного фонду ЗАТ “Скловолокно” за Актом від 01.03.2001 р., а всі вжиті заходи державної виконавчої служби не призвели до передачі вищезазначеного майна, суд апеляційної інстанції обґрунтовано змінив спосіб виконання рішення в частині зобов’язання ЗАТ “Скловолокно” повернути ВАТ “Мереф’янський скляний завод” вищезазначене майно.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувана постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями  1115,  1117,  1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ЗАТ “Скловолокно”  залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 24.10.2006р. у справі № 40/195-06 залишити без змін.

Головуючий                                                                          О.С. Удовиченко

Судді                                                                                     І.Ю. Панова

М.І. Хандурін