ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01.10.07
Справа № 13/505.

За позовом  акціонерного банку «Український комунальний
банк»м. Луганськ

до фізичної особи підприємця
ОСОБА_1м. Сєвєродонецьк

про стягнення 11 916 грн. 25 коп.

Суддя

Яресько Б.В.

За участю:

Секретар судового засідання Савенко
В.Ю.

Від позивача

Малік Т.І. дов. 461 від 10.08.2007
р.

Від відповідача

Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
позивач звернувся з позовом про стягнення боргу за кредитним договором у сумі
9565 грн. 00 коп., боргу за відсотками у сумі 2146 грн. 69 коп., пені в сумі
204 грн. 56 коп.

Позивач позов підтримав. Згідно
уточненого розрахунку розмір пені складає 195 грн. 25 коп.

Учасників судового процесу було
належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського  процесуального кодексу України створені всі
необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності
учасників процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не
прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття повторно у судове
засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце
проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно положень
ст. 75 Господарського  процесуального
кодексу України, оскільки до повноважень господарських суддів не віднесено
встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання
фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших
процесуальних дій.

Тому направлення кореспонденції на
адресу відповідача відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи є
належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову
кваліфікацію відносинам  сторін і
виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми,
яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового
процесу, суд

ВСТАНОВИВ,
що відповідно до укладеного між сторонами по справі кредитного договору №
47/06-БМП від 05 квітня 2006 р. позивач надав відповідачу кредит в сумі 10 000
грн. 00 коп., факт одержання кредиту підтверджується меморіальним ордером № 48
48 від 05 квітня 2006 року.

Згідно умов договору відповідач
зобов'язався повернути одержаний кредит у період з 31 травня 2006 р. по 04
квітня 2008 р. шляхом сплати 23 щомісячних платежів відповідно до графіку, що є
додатком до кредитного договору, та сплатити 18 % річних за користування
кредитом.

Згідно умов договору позивач має
право достроково припинити дії договору та вимагати погашення залишку кредиту
та відсотків у разі прострочення відповідачем строків повернення кредиту та
відсотків.

Відповідно до п. 5.1., 5.4. договору
у разі прострочення сплати кредиту та відсотків за його користування відповідач
зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен
день прострочення, та за період до повного погашення заборгованості.

В зв'язку з простроченням
відповідачем зобов'язань по поверненню кредиту за червень 2006 р. -червень 2007
р. та відсотків за користування кредитом позивач листом від 23 липня 2007 р.
запропонував відповідачу достроково в строк до 27 липня 2007 р. повернути всю
заборгованість за кредитом, а саме борг в сумі 9565 грн. 00 коп., відсотки  за користування кредитом -2113 грн. 67 коп.,
пеню в сумі 198 грн. 62 коп.

Зазначені вимоги залишились без
задоволення.

Відповідач заперечень проти позову,
або доказів оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини
справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34
Господарського  процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у
господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення
поданими суду доказами.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення
зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим
Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173
Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів статті 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу
передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами статті 530 згаданого
кодексу, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

За таких обставин вимоги позивача є
обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню
частково в сумі боргу за кредитним договором у сумі 9565 грн. 00 коп., боргу за
відсотками у сумі 2146 грн. 69 коп., пені в сумі 195 грн. 25 коп. (згідно
розрахунку позивача від 01.10.2007 р.), в решті вимог щодо стягнення пені слід
відмовити.

Відповідно до ст. 44,49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на
відповідача, а саме державне мито у сумі -119 грн. 07 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 93 коп., в
решті на позивача.

Керуючись ст.. 44,49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи
підприємця ОСОБА_1АДРЕСА_1ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь
акціонерного банку «Український комунальний банк»в особі Сєвєродонецької філії
АБ «Укркомунбанк»м. Сєвєродонецьк, вул.. Федоренка 21 ідентифікаційний код
26229800  борг за кредитним договором у
сумі 9565 грн. 00 коп., борг за відсотками у сумі 2146 грн. 69 коп., пеню в
сумі 195 грн. 25 коп., державне мито у сумі -119 грн. 07 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117 грн. 93 коп.,
наказ видати.

3. В решті відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Б.В. Яресько