Харківський апеляційний
господарський суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

"11"
грудня  2007 р.          №2-1678/07

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді   Олійника В.Ф., суддів Гончар Т.В., Кравець
Т.В.

при секретарі
-Кобзевій Л.О.

за участю представників:

позивача
-ОСОБА_2

відповідача
-Ломака Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну
скаргу ОСОБА_1 (вх. № 3494С/2-5)

на рішення  Зарічного районного суду м. Суми від 05.10.07
по справі № 2-1678/07

за позовом
ОСОБА_1, м. Суми

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова
фірма "Магазин "Славутич", м. Суми

треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, державний
реєстратор виконавчого комітету Сумської міської ради

про
визнання рішення загальних зборів товариства незаконним, визнання недійсними
положень статуту товариства, скасування державної реєстрації нової редакції
статуту товариства,-

встановила:

У серпні 2006  року ОСОБА_1, м. Суми звернувся в суд з
позовом, якій в подальшому доповнив, до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Торгова фірма "Магазин "Славутич", м. Суми (далі ТОВ
«Торгова фірма «Магазин «Славутич») про визнання незаконним рішення загальних
зборів ТОВ «Славутич»від 23.02.2006 року, недійсними  положення статуту ТОВ  Торгова фірма „Магазин „Славутич", а
саме: п. 5.6; п. 5.7; п. 6.5; п. 6.6; п. 7.3.6; п. 7.4.2.3;п.  7.4.2.8; п. 7.4.2.22; п. 7.4.5; останнє
речення пункту 8.2: „Учасник вважається повідомленим належним чином, якщо
лист-повідомлення прийнятий поштовою організацією не менш, ніж за 30 днів до
проведення Загальних зборів Товариства"; п. 8.14; п. 8.15; п. 8.19; п.
8.20; скасування державної реєстрації нової редакції статуту ТОВ  «Торгова фірма „Магазин „Славутич»,
затверджену на загальних зборах 23.02.2006 року та зареєстровану державним
реєстратором виконавчого комітету Сумської міської ради 10.03.2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він є учасником ТОВ „Торгова фірма „Магазин „Славутич" і його частка в
статутному фонді товариства становить
21.5%. Як учасник товариства вважає, що рішення зборів учасників
товариства від 23.02.2006 року є незаконними в зв'язку з порушенням порядку
скликання зборів і на підставі невідповідності рішень зборів по 4 та 5 питанню
порядку денного діючому законодавству. Також позивач посилався на те, що він
був повідомлений про проведення зборів 23.02.2006 року не за 30 днів, як
передбачено ст. 61 Закону України „Про господарські товариства". Крім того
ним було отримано два повідомлення від 16.01.2006 про призначення проведення
зборів 23.02.2006 року та від 18.01.2006 року про проведення зборів 24.02.2006
року. Враховуючи, що повідомлення від 18.01.2006 року направлено пізніше за
часом, він керувався саме ним і готувався до участі у зборах, призначених на
24.02.2006 року.

Рішенням Зарічного районного суду
м. Суми від 05.10.07 по справі № 2-1678/07
позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Визнано недійсними
деякі  положення Статуту   ТОВ
«Торгова фірма „Магазин „Славутич», а саме: п. 7.4.2.3;, п. 7.4.2.8.4
п.7.4.2.22; останнє речення пункту 8.2 „Учасник вважається повідомленим
належним чином, якщо лист-повідомлення прийнятий поштовою організацією не менш,
ніж за 30 днів до проведення Загальних зборів Товариства".

В задоволенні іншої частини
позовних вимог було відмовлено за їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
ставиться питання про скасування рішення Зарічного районного суду м. Суми від
05.10.07 по справі № 2-1678/07 в частині відмови в задоволенні позову та
прийняти по справі в цій частині нове рішення про задоволення позову в цій
частині, оскільки суд  першої  інстанції неповно з'ясував суттєві обставини
справи, дав невірну оцінку  зібраним  доказам,
суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи та докази по справі на їх підтвердження,
їх юридичну оцінку та доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених ст.
101 ГПК України,  колегія суддів
приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
судом першої інстанції було визнано встановленим, що  23.12.2003 року рішенням загальних зборів
учасників ТОВ «Торгова фірма „Магазин „Славутич" ОСОБА_1 було прийнято до
складу учасників товариства ТОВ «Торгова фірма „Магазин „Славутич" в
зв'язку з переходом до нього частки в статутному капіталі в розмірі 21.50%, яка
належала ОСОБА_10 (Т.1 а.с.117).

16.01.2006 року учасник ТОВ «Торгова
фірма  „Магазин „Славутич»  ОСОБА_9, яка є учасником товариства та має у
Статутному капіталі товариства частку в розмірі 74.24%, звернулась до голови
товариства з вимогою про проведення 23.02.2006 року о 17-00 год. позачергових
загальних зборів учасників та
пропонувала включити до порядку денного зборів наступні питання: 1. Звіт
про роботу товариства за 2005 рік; 2. Щодо збитків товариства в період з 1997
по 2006 роки; 3. Збільшення статутного фонду (капіталу) товариства за рахунок
внеску ОСОБА_9; 4. Затвердження нової редакції Статуту товариства.

27.01.2006 року ОСОБА_9 звернулась
до голови товариства з вимогою розглянути на зборах учасників питання «Про
перегляд протоколів Загальних зборів учасників ТОВ «Торгова фірма „Магазин
„Славутич" за період з 2002 року по 2004 рік включно»(Т1 а.с.59-60).

16 січня 2006 року головою
товариства ОСОБА_8 було направлено всім учасникам товариства повідомлення про
призначення позачергових загальних зборів учасників 23.02.2006 року. В
повідомленні було зазначено час і місце проведення зборів, а також їх порядок
денний, запропонований ОСОБА_9 у вимозі
від 16.01.2006 року.  З матеріалів
справи вбачається і не заперечувалось позивачем, що вказане повідомлення він
отримав 28.01.2006 року (Т.1 а. с. 63; 77-79).

Матеріали справи також містять інше
повідомлення від 18.01.2006 року про скликання загальних зборів учасників ТОВ
ТФ „Магазин „Славутич" на 24.02.2006 року з наступним порядком денним: 1.
Звіт директора товариства про фінансово-економічні показники господарської
діяльності товариства за 1998-2005 р.р.; 2. Звіт директора товариства про
наявність збитків за 1998-2005 р.р.; 3. Про порядок погашення збитків. Про
вартість чистих активів товариства; 4. Про визначення основних напрямків
діяльності товариства; 5. Про обрання голови товариства; 6. Про обрання
ревізійної комісії товариства (Т.1 а. с. 36).

З Акту від 23.02.2006 року, який
міститься в матеріалах справи, вбачається, що, позивач з'явився 23.02.2006 р.
на позачергові збори учасників товариства, але відмовився реєструватися в
Журналі реєстрації учасників і участі в позачергових загальних зборах
23.02.2006 року не приймав. Позачергові збори товариства 23.02.2006р.
відбулися, оскільки на них були присутні учасники, що володіють у сукупності
більш як 60 відсотками голосів, а згідно вимогам ч.1 ст.60 Закону України «Про
господарські товариства»вважаються повноважними. Збори учасників товариства,
призначені на 24.02.2006 року, на які з'явився позивач, не відбулися (Т.1 а. с.
34; 120-121).

В апеляційній скарзі позивач з
посиланням на ч.5 ст.60 Закону України «Про господарські товариства»вказує на
те, що повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів. Таке ж положення було закріплено і в п. 6.16 статуту
товариства, який діяв на час скликання зборів товариства (Т.1 а. с. 88).
Оскільки позивач отримав повідомлення не за 30 днів, а за 25 днів до початку
скликання зборів, він вважає, що збори учасників товариства від 23.02.2006 року
повинні бути визнані незаконними.

Як зазначив суд першої інстанції,
встановлені законодавством вимоги до порядку скликання загальних зборів
мають  завданням  забезпечити
учасникам  реальну  можливість використати своє право на участь у
зборах, а тому недотримання зазначених вимог може бути підставою для визнання
прийнятих на зборах рішень недійсними, якщо це істотно вплинуло на здійснення
учасниками своїх прав та прийняття зборами рішень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те, що отримання позивачем повідомлення не
за 30 днів до проведення зборів, а за 25 днів, не позбавило його права на
участь у зборах та можливості підготуватися до здійснення наданих йому Законом
та статутом прав під час проведення зборів.

Колегія суддів також зазначає, що
підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів в силу прямої
вказівки закону є:

прийняття   загальним
зборами   рішення   за
відсутності   кворуму  для проведення загальних зборів чи прийняття
рішення (ст.ст. 41-42, 59-60 Закону «Про господарські товариства);

прийняття  загальними
зборами  рішень  з
питань,   не  включених
до порядку денного загальних зборів товариства (ч.4 ст.43 Закону «Про

господарські товариства);

прийняття загальними зборами
рішення про зміну статутного капіталу товариства,    якщо
не    дотримана    процедура
надання    акціонерам (учасникам)
відповідної інформації (ст. 40, 45 Закону «Про господарські

товариства).

Позивач не заперечував, що він був
повідомлений належним чином про час і місце проведення зборів учасників
23.02.2006 року та 24.02.2006 року,  а
тому колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про
те, що позивач не був позбавлений можливості прийняти участь у загальних зборах
та скористатися наданими законом і статутом прав, як учасника товариства.

Колегія суддів також вважає
необґрунтованим посилання позивача на те, що отримавши інше повідомлення від
18.01.2006 року про призначення зборів учасників товариства на 24.02.2006 року
він вважав, що  воно скасовує повідомлення,
яке йому надсилалося 16.01.2006 року про призначення зборів на 23.02.2006 року,
оскільки в повідомленні від 16.01.2006 року йдеться про призначення
позачергових загальних зборів товариства, а в повідомленні від 18.01.2006 року
про скликання загальних зборів. Крім того повідомлення містять різний порядок
денний, а в повідомленні від 18.01.2006 року не вказується про те, що воно
скасовує призначення позачергових загальних зборів, призначених на 23.02.2006
року. Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що
за  наявності кворуму на зборах учасників
товариства 23.02.2006 року та при встановленні факту повідомлення позивача,
одне його формальне посилання на термін повідомлення його як учасника
товариства про дату скликання зборів не є підставою для визнання повністю
незаконними рішення загальних зборів товариства від 23.02.2006 року та
скасування у зв'язку з цим державної реєстрації нової редакції статуту
товариства, який був затверджений на вказаних зборах.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині
визнання недійсними деяких положень статуту товариства. Так, позивач вказував
на те, що не відповідають вимогам закону такі пункти статуту ТОВ «Торгова фірма
„Магазин „Славутич", нова редакція якого була затверджена рішенням
загальних зборів 23.02.2006 року: п.5.6., п.5.7., п. 6.5., п. 6.6., п. 7.3.6.,
п. 7.4.2.3., п. 7.4.2.8., п.7.4.2.22.; п. 7.4.5., останнє речення пункту 8.2.
„Учасник вважається повідомленим належним чином, якщо лист-повідомлення
прийнятий поштовою організацією не менш, ніж за 30 днів до проведення Загальних
зборів Товариства"; п. 8.14; п. 8.15; п. 8.19; п. 8.20.

Суд першої інстанції правомірно
дійшов висновку про невідповідність деяких положень затвердженого рішенням
загальних зборів 23.02.2006 року статуту діючому законодавству, зокрема пунктів
7.4.2.3; 7.4.2.8.; 7.4.2.22. та останнього речення пункту 8.2. „Учасник
вважається повідомленим належним чином, якщо лист-повідомлення прийнятий
поштовою організацією не менш, ніж за 30 днів до проведення Загальних зборів
Товариства".

Так п.7.4.2.3;  7.4.2.8 та 7.4.2.22  нової редакції статуту ТОВ    «Торгова фірма „Магазин „Славутич" які
виключають будь-які обмеження повноважень директора товариства, а також його
право передовіряти свої права та обов'язки третім особам суперечать вимогам ч.
5 ст. 41 Закону України „Про господарські товариства", ч. 2 ст. 98 ЦК
України та порушують права та інтереси позивача як учасника товариства та власника
частки його статутного капіталу.

Суд також правомірно визнав, що не
відповідає діючому законодавству  останнє
речення пункту 8.2 „Учасник вважається повідомленим належним чином, якщо
лист-повідомлення прийнятий поштовою організацією не менш, ніж за ЗО днів до
проведення Загальних зборів Товариства", так як ст. 61 Закону України „Про
господарські товариства"  визначає,
що статутом повинен бути передбачений спосіб повідомлення учасника товариства
про проведення загальних зборів, а не визначення обставив за яких він буде
вважатися повідомленим про їх проведення.

Проте, колегія суддів частково не
погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення
позову в частині визнання такими, що не суперечать законодавству України інших
положень нової редакції статуту товариства.

Так, п.5.6 Статуту передбачено, що
у разі виходу з товариства учасника, він має право одержати вартість частини
майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства, а вартість
цієї частини майна визначається виходячи із балансової вартості майна
товариства на момент виходу учасника, якщо інше не встановлено Законом.

Колегія суддів зазначає, що
відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»суди в Україні застосовують при розгляді справ
конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з
прав людини від 02.10.2003 року по справі «Совтрансавто-Холдинг»проти України
вказано, що балансова вартість активів підприємства є далекою від  того, щоб відповідати реальній вартості
активів або, інакше кажучи, ринковій вартості.

Таким чином колегія суддів при
розгляді даного спору враховує рішення Європейського суду з прав людини від
02.10.2003 року по справі «Совтрансавто-Холдинг»проти України як джерело права,
а тому приходить до переконливого висновку, що у зв'язку з виходом учасника з
товариства вартість частини майна, на яку він має право отримати, повинна
визначатися виходячи із ринкової  вартості
майна товариства на момент виходу учасника, а тому вважає зазначений пункт у
статуті незаконним.

Пунктом 5.7 нової редакції статуту
передбачено, що будь-яке відчуження учасником товариства або самим товариством
своєї частки (її частини) третім особам допускається лише з дозволу Загальних
зборів учасників товариства.

Колегія суддів вважає, що даний
пункт також не відповідає діючому законодавству, оскільки відповідно до ч.1 ст.
319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє,
користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а частина 3 цієї
статті вказує, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх
прав. Частина 1 та 2 ст. 147 ЦК України вказує на те, що учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має  право
продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному
капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником
товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам
допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. При цьому
вказується на те, що учасники товариства користуються переважним правом купівлі
частки (її частини) учасника, а тому відчуження частки лише з дозволу учасників
товариства є порушенням прав учасника товариства як власника своєї частки у
товаристві.

Щодо невідповідності діючому
законодавству п.6.5. та п.6.6. нової редакції статуту щодо збільшення
статутного капіталу товариства, то колегія суддів не приймає в цій частині
доводи позивача за їх необґрунтованістю, оскільки вважає, що в цій частині статут
відповідає вимогам ст.16 Закону України «Про господарські товариства», якою
передбачено  збільшення чи зменшення
статутного капіталу товариства, а  п.6.5.
та п.6.6. нової редакції статуту лише визначає порядок зміни розміру статутного
капіталу.

Щодо вимог позивача про
невідповідність діючому законодавству п.7.3.6., яким передбачено, що рішення з
питань, передбачених п.п.7.3.4.1. (визначення основних напрямків діяльності
товариства, затвердження планів та звітів про їх виконання), 7.3.4.2. (внесення
змін до Статуту товариства, зміна розміру статутного капіталу),
п.7.3.4.13.(виключення учасника з товариства) вважається прийнятим, якщо за
нього проголосують учасники, які володіють у сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення
приймаються простою більшістю голосів учасників, присутніх на загальних зборах.

Колегія суддів вважає, що даний
пункт не відповідає вимогам, встановленим ч.2 ст. 98 ГК України, якою
передбачено, що рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від
числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або
законом.  Рішення про внесення змін до
статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят
і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються
більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Щодо п. 7.4.5., колегія суддів
зазначає, що відповідно до ч.6 ст.62 Закону України «Про господарські
товариства»генеральний  директор  (директор)
не  може  бути
одночасно головою загальних зборів учасників товариства, отже даний
пункт не можна визнати таким, що відповідає законодавству.

Щодо п.8.14., п.8.15., п. 8.19., п.
8.20., то колегія суддів вважає, що ці пункти
встановлюють порядок проведення загальних зборів товариства та не
суперечать законодавству.

З огляду на викладене колегія
суддів приходить до переконливого висновку про скасування рішення суду першої
інстанції у зазначеній частині та часткове задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 99, 101, п.  ст. 103,
105, 110 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду
одностайно,-

п о с т а н о
в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.
Суми задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду
м. Суми від 05.10.07р. по справі №2-1678/07  про відмову в задоволенні позову  в іншій частині скасувати в частині відмови в
задоволенні позову про визнання недійсними пунктів п.5.6.,п.5.7., п.7.3.6.,
п.7.4.5.  нової редакції Статуту,
затвердженого на загальних зборах
23.02.2006 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова
фірма "Магазин "Славутич", м. Суми  та в цій частині прийняти нове рішення.

Позовні вимоги в частині визнання
недійсними положення пунктів 5.6.,.5.7., .7.3.6., .7.4.5.  нової редакції Статуту, затвердженого на
загальних зборах  23.02.2006 року
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова фірма "Магазин
"Славутич", м. Суми задовольнити.

В іншій частині рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 05.10.07р. по справі №2-1678/07  залишити без змін.

Зобов'язати Зарічний районний суд
м. Суми направити державному реєстратору Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 05.10.07р. та Постанову колегії суддів Харківського апеляційного
господарського суду від 20.12.2007р. для внесення запису про судові рішення про
визнання недійсними відповідних пунктів Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова фірма "Магазин "Славутич", м.
Суми.

Справу №2-1678/07  повернути до Зарічного районного суду м.
Суми.

Роз'яснити сторонам, що вони можуть
на дану постанову подати касаційну скаргу протягом місяця до Вищого
господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Судді
В. Олійник

Т. Кравець

Т. Гончар