ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.11.07                                                                                           Справа№ 21/237

За позовом: приватного підприємства “Грааль ЛТД-12”, с. Зубра, Львівська область

до відповідача –Департамента житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, м. Львів

третя особа –1 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Львівська міська рада, м. Львів

третя особа –2 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Виконавчий комітет Львівської міської ради, м. Львів

про спонукання до вчинення дій

Суддя Масловська Л.З.

Представники:

від позивача –    Марко О. - представник

від відповідача - не з’явився

від третіх осіб – Цяпало Р.М. –представник

Суть спору: Позовну заяву подано приватним підприємством “Грааль ЛТД-12”, с. Зубра, Львівська область, до Департамента житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, м. Львів, за участю третьої особи - 1 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Львівської міської ради, м. Львів, третьої особи - 2 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів, про зобов’язання зарахувати вартість здійсненого позивачем ремонту на суму 150447,60 грн. в рахунок інвестиційного внеску на соціально-економічний розвиток міста та збору за паркування автотранспорту.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.09.2007 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд на 09.10.2007 р.. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 09.10.2007 р., 30.10.207 р., 08.11.2007 р., 20.11.2007 р..

Зазначеними ухвалами явка представника відповідача та необхідність виконання вимог ухвал суду визнавалась обов’язковою. Однак, відповідач вимог ухвал суду не виконував, відзиву по справі не надав, участь уповноваженого представника у судових засіданнях не забезпечував, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення. У відповідності до ст. 4-5 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов’язкових на всій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов суду тягне відповідальність, передбачену законодавством. Допущене відповідачем порушення вимог ухвал призвело до затягування судового розгляду по справі, ускладнило встановлення об’єктивної істини по справі та є порушенням не лише вимог ухвал суду, а й обов’язку, передбаченого у ч. 3 ст. 22 ГПК України виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони. Згідно із ст. 90 ГПК України з цих підстав винесено окрему ухвалу.

Представникам роз’яснено їх права згідно зі ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України, у зв’язку із невиконанням відповідачем своїх обов’язків, встановлених ухвалами суду, справа слухається за наявними у ній матеріалами.

У судових засіданнях представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що на підставі договору №98-07П/ТЗ від 09.08.2007 р. про надання права на організацію паркування автотранспортних засобів на території м. Львова, відповідач доручив, а позивач зобов’язався організувати паркування та проведення збору коштів за паркування автомобілів на вул. Вашингтона, 6 у м. Львові. Пунктом 2.2.5. позивач зобов’язався сплатити до 10.08.2007 р. вартість інвестиційного внеску на соціально-економічний розвиток міста в сумі 50500 грн.. Однак, земельна ділянка по вул. Вашингтона виявилась непридатною для паркування транспортних засобів та потребувала капітального ремонту. На вимоги позивача відповідач не реагував, у зв’язку із чим позивач самостійно відремонтував її, витративши 150447,60 грн., які просить зарахувати в суму інвестиційного внеску на соціально-економічний розвиток міста. Просить позов задовольнити.

Відповідач вимог увал суду не виконав, відзиву не надав, участь уповноваженого представника у судових засіданнях не забезпечив.

Представник третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору позов заперечив за безпідставністю, письмових пояснень, однак, не надав.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

18.06.2007 р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був укладений договір №46-07П/ТЗ про надання права на організацію паркування автотранспортних засобів на території м. Львова. Згідно із п. 1.2. цього договору замовник доручив, а виконавець зобов’язався організувати паркування та проведення збору коштів за паркування автомобілів на вул. Вашингтона, 6 у м. Львові згідно паспорту зони паркування. У відповідності до п. 5.1. договору, термін його дії встановлений з 01.07.2007 р. до проведення конкурсу з визначення оператора паркування автотранспорту на вул. Вашингтона, 6.

Актом обстеження від 20.06.2007 р. підтверджується, що автостоянка за вказаною адресою не придатна до використання за цільовим призначенням, оскільки відсутнє освітлення, тверде покриття, є засміченою та вимагає негайного капітального ремонту, про що відповідач був повідомлений листом від 21.06.2007 р.. Належних доказів зворотнього суду не надано.

Посилання на ту обставину, що умовами договору №46-07П/ТЗ про надання права на організацію паркування автотранспортних засобів на території м. Львова від 18.06.2007 р. та пізнішим договором №98-07П/ТЗ не встановлено вимог щодо стану паркувального майданчика та не покладено обов’язку на сторони проводити його капітальний ремонт, не заслуговує на увагу як таке, що суперечить законодавству. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що умовами договору на позивача покладено обов’язок організовувати та проводити роботу зі збору коштів за паркування одразу після укладення договору - починаючи з 01.07.2007 р. (п. 2.2.1.), суд приходить до висновку, що зона паркування у відповідності до ст. 526 ЦК України підлягала передачі позивачу у стані, придатному для використання для встановленої мети.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України, дане виконання зобов’язань за договором №46-07П/ТЗ про надання права на організацію паркування автотранспортних засобів на території м. Львова від 18.06.2007 р. є зустрічним, при якому сторони повинні виконувати свої обов’язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами законодавства чи не випливає із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту. Однак, відповідач у відповідності до ч. 2 ст. 538 ЦК України не повідомив позивача про відмову від приведення паркувального майданчика у належний стан та свого обов’язку не виконав.

З метою належного виконання свого обов’язку перед відповідачем, 26.06.2007 р. між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю “ВІП БУД” (генпідрядник) був укладений договір №7, за яким генпідрядник зобов’язався виконати роботи по влаштуванню території автостоянки по вул. Вашингтона, 6 у м. Львові. Генпідрядник фактично виконав роботи, що підтверджується, зокрема, довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за липень 2007 р., актом №1 за липень 2007 р. приймання виконаних підрядних робіт, якими також підтверджується вказана позивачем вартість понесених ним у зв’язку із невиконанням відповідачем свого обов’язку затрат на приведення автостоянки у належний і придатний для використання стан в сумі 150447,6 грн.. Відповідач не довів наявність передбачених законом підстав для покладення таких витрат на рахунок позивача. Однак, вимог про стягнення зазначеної суми позивач не заявляв.

09.08.2007 р., у зв’язку із перемогою в аукціоні, між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був укладений договір №98-07П/ТЗ про надання права на організацію паркування автотранспортних засобів на території м. Львова. Згідно із п. 1.2. договору, замовник доручає, а виконавець зобов’язується організувати паркування та проведення збору коштів за паркування автомобілів на вул. Вашингтона, 6 згідно із паспортом зони паркування. У відповідності до п. 2.2.5. договору, позивач зобов’язався сплатити до 10.08.2007 р. вартість інвестиційного внеску на соціально-економічний розвиток міста в сумі 50500 грн..

Позивач просить зобов’язати відповідача зарахувати вартість здійсненого позивачем ремонту на суму 150447,60 грн. в рахунок інвестиційного внеску на соціально-економічний розвиток міста та збору за паркування автотранспорту. У відповідності до ст. 601 ЦК України, зобов’язання припиняється зарахуванням однорідних зустрічних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги. При цьому, зарахування зустрічних взаємних вимог може здійснюватись за заявою однієї з сторін. Однак, позивач не надав належних доказів звернення до відповідача про зарахування цих зустрічних взаємних вимог та незаконної відмови відповідача провести таке зарахування. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 15, 538, 526, 601 ЦК України, ст.ст. 33, 41, 42 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Суддя