ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.07                                                                                        Справа №  22/163/07

Суддя

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Січ” (69059, м. Запоріжжя, вул. Магара, 6а/13)
до товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробничої компанії “Сандра-Голд”, (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 29А)
про стягнення 1814,35 грн.

Суддя

Ю.О. Скиданова

Представники:

від позивача:
Качан І.Ю. представник на підставі довіреності № 186 від 14.05.2007р.

від відповідача:

Скурихін О.В. представник на підставі довіреності № 32 від 15.01.2007р.

Заявлені вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробничої компанії “Сандра-Голд” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Січ” 1720,00 грн. збитків за надані транспортні послуги та 94,35 грн. неустойки.

Ухвалою суду від 23.03.2007 р. порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 14.05.2007 р. У зв’язку з неявкою відповідача, в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 22.05.2007 р.

Враховуючи клопотання представників сторін розгляд справи здійснюється без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 526, 530, 623, 625 ЦК України та подорожніми листами № 326257 від 02-05.08.2005 р., № 326259 від 6-16.08.2005 р., № 326263 від 23-31.08.2005 р., № 326267 від 05-09. 09.2005 р., № 326268 від 12-14.09.2005 р., № 326269 від 16.09.2005 р.

В судовому засіданні 22.05.2007 р. представник відповідача надав суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що з боку відповідача, як того вимагає ст. 909 ЦК України, не було укладено Договору перевезення вантажу, будь яких документів в підтвердження прийняття робіт або замовлень на їх виконання з боку відповідача не існує, окрім подорожніх листів. Також, в своїх запереченнях відповідач посилається на ст. 925 ЦК України, якою передбачено що строк позовної давності по зобов’язаннях, що випливають із договору перевезення становить один рік з моменту порушення зобов’язання зі сплати.

22.05.2007 р. в судовому засіданні в порядку ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення за згодою представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги подорожніми листами № 326257 від 02-05.08.2005 р., № 326259 від 6-16.08.2005 р., № 326263 від 23-31.08.2005 р., № 326267 від 05-09. 09.2005 р., № 326268 від 12-14.09.2005 р., № 326269 від 16.09.2005 р. Вказані подорожні листи досліджені судом в засіданні. Встановлено, що зазначені листи складені з урахуванням вимог чинного законодавства України. В графі “Робота водія та автомобіля” зазначені кілометраж та часи роботи. Також у вказаних листах міститься інформація щодо витраченого пального. В розділі “Послідовність виконання завдання” в графі “Прийняв диспетчер” стоїть підпис невідомої особи завірений печаткою підприємства відповідача.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови  перевезення визначаються даним кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено даним кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Частинами 1, 2 статті 916 Цивільного кодексу України передбачено, що за   перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата. Плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку.

В судовому засіданні сторони пояснили, що плата за здійснення транспортних послуг не була ними погоджена.

Виходячи із розрахунка позивача сума наданих транспортних послуг за період часу з серпня 2005 р. по вересень 2005 р. складає 1720,00 грн.

Також, позивачем  заявлена вимога про стягнення з відповідача 94,35 грн. неустойки за неналежне виконання зобов’язань з оплати наданих послуг на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного:

В матеріалах справи міститься претензія позивача (вих. № 232 від 07.12.2006 р.) з вимогою до ТОВ торгівельно-виробничої компанії “Сандра-Голд” оплатити заборгованість у сумі 1720,00 грн. з посиланням на вищезазначені подорожні листи та 76,07 грн. неустойки.

В даній претензії відсутній розрахунок 1720,00 грн., тобто позивач не зазначив з чого саме складається оплата наданих послуг.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Вивчивши калькуляцію вартості наданих транспортних послуг та подорожні листи, приймаючи до уваги те, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо вартості оплати транспортних послуг, суд дійшов висновку що позивач всупереч ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не довів суду, що він направляв відповідачу розрахунок провізної плати та той факт що заявлений розмір провізної плати є розумним та обґрунтованим.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму (1720,00 грн.) в формі збитків (відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України). Суд зазначає зокрема, що під збитками розуміються правові наслідки (встановлені договором або законом) у разі порушення зобов’язання за наявності вини (умислу або необережності). Стягнення ж провізної плати за транспортні послуги за своєю правовою природою є заборгованістю.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробничої компанії “Сандра-Голд” 1720,00 грн. збитків та 94,35 грн. неустойки.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 13 липня 2007 року.

Суддя                                                                                          Ю.О. Скиданова