ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.07                                                                                        Справа №  20/6/07

Суддя   Гандюкова  Л.П.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Запорізький завод кольорових сплавів”, м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю “САНТЕХНІКА ЗАЗ”, м. Запоріжжя

про стягнення суми 100634,72 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача – Краско Ю.М.  (довіреність №12 від 07.11.2007р.);

Від відповідача –Махінько І.С.  (довіреність №697 від 31.07.2007р.);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з ТОВ “САНТЕХНІКА ЗАЗ” на користь ТОВ “Запорізький завод кольорових сплавів”  80000 грн. заборгованості, 515,22 грн. трьох відсотків річних із простроченої суми, 20119,50 грн. пені за невиконання зобов’язань за договором.

Ухвалою господарського суду від 04.12.2006р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/6/07,  судове засідання  призначено на 15.01.2007р. У судовому засіданні 15.01.2007р. на підставі ст.77 ГПК України оголошено перерву  до 23.01.2007р. Ухвалою суду від 22.01.2007р. в порядку ст.79 ГПК України провадження у справі №20/6/07 зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ТОВ “САНТЕХНІКА ЗАЗ” на ухвалу господарського суду від 04.12.2006р. Ухвалою суду від 19.03.2007р. провадження у справі №20/6/07 поновлено, розгляд справи призначено на  12.04.2007р. Ухвалою суду від 23.03.2007р. провадження у справі №20/6/07 зупинено з 12.04.2007р. до розгляду Верховним Судом України касаційної скарги ТОВ  “САНТЕХНІКА ЗАЗ” на ухвалу Вищого господарського суду України від 12.02.2007р. Ухвалою суду від 21.05.2007р. провадження поновлено, розгляд справи призначено на 17.07.2007р. У судовому засіданні 17.07.2007р. на підставі ст.77 ГПК України оголошено перерву до 26.07.2007р. Ухвалою суду від 18.07.2007р. провадження у справі зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги  ТОВ  “САНТЕХНІКА ЗАЗ” на ухвалу господарського суду від 23.03.2007р. Ухвалою суду від 23.10.2007р. після усунення обставин, що зумовили зупинення, провадження у справі поновлено з 08.11.2007р, розгляд справи призначений на 08.11.2007р.

У судовому засіданні 08.11.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги і просить суд на підставі ст.ст. 526, 549, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 232 ГК України  позов задовольнити. Позовні вимоги мотивовані, зокрема, наступними обставинами. У відповідності до п.п. 1.1, 1.2 договору на проектування та виготовлення оснастки №291/06 позивач розробив технічну документацію, виготовив по ній та передав за актами прийому-передачі  відповідачеві оснастку для виробництва виливки.  Згідно з п.2.2 договору замовник зобов’язався здійснювати оплату поетапно,  І етап –передплата в розмірі 20000 грн. протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору.  Відповідач перераховував зазначену суму частками та з порушенням строку, у зв’язку з чим на підставі ст.549, п.2 с.551 ЦК України  та п.4.3 договору позивачем нарахована пеня у розмірі 0,3% від простроченого платежу за кожен день прострочки у розмірі 1303,50 грн. за період з 15.06.2006р. по 25.07.2006р. Відповідно до акту прийому-передачі від 09.08.2006р. відповідачем були прийняті оснащення в кількості 4 пресформ та технічна документація. У відповідності до п.2.2 договору  за ІІ етапом відповідач був зобов’язаний здійснити  оплату у сумі 43200,00 грн. протягом 5 банківських днів з моменту підписання  сторонами акту. Сума 43200,00 грн. відповідачем не сплачена у повному обсязі. Враховуючи прострочення платежу, відповідачеві нарахована сума пені за період з 17.08.2006р. по 30.11.2006р. у розмірі 13737,60 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 376,30 грн. Актом прийому-передачі від 06.10.2006р. позивач передав, а відповідач прийняв оснащення в кількості 4 пресформ та технічну документацію. Згідно з п.2.2 договору за ІІІ етапом відповідач був зобов’язаний здійснити  оплату у сумі 36800,00 грн. У встановлений договором термін відповідач суму боргу не перерахував. Сума пені за прострочення цього платежу за період з 16.10.2006р. по 30.11.2006р. становить 5078,40 грн., 3% річних –138,92 грн. Всього позивач просить стягнути з відповідача суму 80 000 грн. основного боргу, суму 20 119,50 грн. пені (1303,50+13737,60+5078,40), суму 515,22 грн. 3% річних, разом 100 634,72 грн.

Відповідач спочатку у письмовому відзиві від 15.01.2007р. (а.с.49) позов не визнав, оскільки акти прийому-передачі на підприємстві відсутні, тому заборгованість відсутня. У разі доведення позивачем боргу відповідача в розмірі 80 000грн., відповідач вважав безпідставним нарахування пені в розмірі 0,3%, а не відповідно до ст.3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.11.2007р. усно пояснив, що позов визнає у повному обсязі, та заявив усне клопотання про оголошення у судовому засіданні перерви для надання можливості укласти мирову угоду або підготувати обґрунтоване клопотання про надання розстрочки на 2 місяці.

Позивач заперечив проти укладення мирової угоди, а також проти оголошення перерви для надання можливості обґрунтувати клопотання.

Судом зазначене клопотання відповідача відхилено, оскільки справа порушена господарським судом ще 04.12.2006р., ухвала суду про призначення судового засідання на 08.11.2007р. була направлена сторонам завчасно, тому відповідач не був позбавлений можливості підготувати клопотання до цього часу.  Крім того, не позбавлений права  заявити клопотання при розстрочку при наявності підстав на стадії виконання судового рішення у разі задоволення судом  позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

31.05.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю  “Запорізький завод кольорових сплавів” (виконавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю  “Сантехніка ЗАЗ” (замовник, відповідач у справі) був укладений договір №291/06 на проектування та виготовлення оснастки, за яким  замовник доручив, а виконавець прийняв на себе виконання робіт по розробці технічної документації та виготовлення по ній оснастки для виготовлення виливок на “корпус” (креслення РЯБИ 731.721.003-Л), “корпус” (креслення РЯБИ 731.721.002-Л).

Строк виконання робіт на проектування та виготовлення оснастки для лиття корпусу  (РЯБИ 731.721.003-Л) –2 місяці, корпусу (РЯБИ 731.721.002-Л) –3 місяці (п.1.2).

Пунктом 2.2. договору встановлено, що замовник здійснює оплату поетапно:

І етап –передплата у розмірі 20 000 грн. з урахування ПДВ (20%) протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору;

ІІ етап –оплата у розмірі 43200,00 грн. з урахування ПДВ (20%)  протягом 5 банківських днів після підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, яким замовнику передається технічна документація та оснастка на виливку корпусу  (РЯБИ 731.721.003-Л);

ІІІ етап –оплата у розмірі 36800,00 грн. з урахування ПДВ (20%)  протягом 5 банківських днів після підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, яким замовнику передається технічна документація та оснастка на виливку корпусу  (РЯБИ 731.721.002-Л).

Розділом 3 договору сторони встановили порядок здачі та приймання робіт. При завершенні робіт виконавець надає замовнику Акти прийому-передачі виконаних робіт, які після підписання їх замовником є підставою для оплати виконаних робіт. Замовник протягом 5 календарних днів з дня отримання Акту зобов’язаний оформити його та повернути виконавцю.

Відповідно до розділу 6 договору він вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2006р., але в будь-якому разі до повного виконання зобов’язань.

У підтвердження виконання своїх зобов’язань за договором позивач посилається на підписані сторонами без зауважень акти прийому-передачі від 09.08.2006р. по ІІ етапу та від 06.10.2006р. по ІІІ етапу.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, пояснення сторін, суд  прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню  на наступних підставах.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні права особа  здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення зобов’язань (цивільних прав та обов’язків) є, зокрема, договір та інші правочини. Зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Підстави виникнення господарських зобов’язань встановлені також ст.174 ГК України.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193  Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи слідує, що правовідносини сторін урегульовано договором  №291/06 від 31.05.2006р. на проектування та виготовлення оснастки, який за своїм змістом містить елементи договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт (ст.887 ЦК України) та загального договору підряду на виготовлення оснастки (ст.837 ЦК України). Із договору  вбачається, що ним передбачені взаємні зобов’язання сторін.

На  виконання  умов  договору щодо здійснення передплати за І етапом у розмірі 20 000 грн. відповідачем  відповідно до банківських виписок було перераховано 23.06.2006р. –2 000 грн., 30.06.2006р. –2 000 грн., 04.07.2006р. –10 000 грн., 07.07.2006р. –2 500 грн., 25.07.2006р. –3 500 грн.

Однак, перерахування суми 20 000 грн. передплати здійснено з порушенням встановленого договором  строку. Так, відповідач відповідно до п. 2.2 договору, повинен був перерахувати цю суму  протягом 10 банківських днів з моменту його підписання –до 14.06.2006р. включно.

Згідно з п.4.3 договору сторони встановили, що за порушення строків оплати робіт по етапам замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,3% від простроченого платежу за кожен день прострочки оплати, що  відповідає статті  551  ЦК України.  Відповідно до  цієї норми та статті 230 ГК України предметом  неустойки  є  грошова  сума,  яку учасник господарських відносин  зобов'язаний  сплатити  у  разі  порушення  ним   правил здійснення  господарської діяльності,  невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено,  що  розмір  неустойки  встановлюється  договором або актом  цивільного  законодавства,  при  цьому  розмір   неустойки, встановлений  законом,  може  бути збільшений у договорі;  сторони можуть домовитися про зменшення розміру  неустойки,  встановленого актом   цивільного   законодавства,  крім  випадків,  передбачених законом.

Статтею 6 Цивільного кодексу України   встановлена свобода  договору,  яка  може  проявлятися  у  тому,  що сторони у договорі можуть відступити від  положень  актів  законодавства  та врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до статей  627,  629  ЦК  України,  сторони  є  вільними  в  укладенні договору,  виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог  цього

Кодексу,  інших  актів цивільного законодавства,  звичаїв ділового обороту,   вимог   розумності   та   справедливості.   Договір   є обов'язковим для виконання сторонами.

Господарським кодексом  України   визначено,  що відносини  в  усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ч. 2  ст.  67,  ч.  4  ст.  179  ГК України  сторони вільні у виборі предмету   договору,   визначенні    зобов'язань,    інших    умов господарських   взаємовідносин,  що  не  суперечать  законодавству України.  При укладенні  господарських  договорів  сторони  можуть визначати    зміст   договору   на   основі,   зокрема,   вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною 6  ст.   231   ГК   України  передбачено  граничний  розмір  штрафних санкцій,  що нараховуються у  відсотках,  розмір  яких  визначається  обліковою ставкою  Національного  банку  України,  за  весь час користування чужими коштами,  але якщо інший розмір  відсотків  не  передбачено законом   або  договором.

Отже, розмір  пені,  передбачений  сторонами  у  пункті   4.3 договору №291/06  від 31.05.2006р.,  не суперечить законодавству,  а тому  нарахування пені  на  заборгованість  повинно  проводитися  виходячи  із  умов договору.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 25.01.2007р. у справі №20-12/071 (Ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 29.03.2007р. відмовлено у порушенні провадження з перегляду).

Пеня у розмірі 1303 грн. 50 коп. за період з 15.06.2006р. по 25.07.2006р.  розрахована позивачем вірно, та підлягає стягненню у повному обсязі.

Згідно з матеріалами справи відповідно до умов договору №291/06 від 31.05.2006р.  по ІІ етапу сторонами 09.08.2007р. був підписаний Акт прийму-передачі, за яким виконавець  передав, а замовник прийняв технічну документація та оснастку на виливку корпусу  (РЯБИ 731.721.003-Л). 06.10.2006р. по ІІІ етапу –Акт прийму-передачі технічної документації та оснастки на виливку корпусу  (РЯБИ 731.721.002-Л). Згідно цих  Актів на момент їх підписання  сторони претензій один до одного не мали.

Оплата робіт по ІІ етапу у розмірі 43 200 грн. та по ІІІ етапу  у розмірі 36 800 грн. в порушення умов договору у встановлений договором строк –протягом 5 банківських днів після підписання сторонами Акту  відповідачем  не  здійснена у повному обсязі.

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання і перерахування позивачу заявленої суми основного боргу.  Таким чином, вимоги про стягнення з ТОВ “Сантехніка ЗАЗ” на користь ТОВ “Запорізький завод кольорових сплавів” суми 80 000  грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Матеріалами справи доведено порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором на момент звернення до господарського суду.

За прострочення строків оплати по ІІ етапу позивачем нарахована пеня відповідно до п.4.3 договору  за період з 17.08.2006р. по 30.11.2006р.  у розмірі 13737 грн. 60 коп.  За прострочення строків оплати по ІІІ  етапу –5078 грн. 40 коп. за період з 16.10.2006р. по 30.11.2006р.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині щодо стягнення пені суд визнає обґрунтованими, доведеними. Загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача за прострочення грошового зобов’язання за І-ІІІ етапами сплати, становить 20 119 грн. 50 коп.

Крім того, позивач підтримує вимоги про стягнення з відповідача суми 376 грн. 30 коп. 3% річних за прострочення грошового зобов’язання по ІІ етапу за період з 17.08.2006р. по 30.11.2006р. та суми 138 грн. 92 коп. –по ІІІ етапу за період з 16.10.2006р. по 30.11.2006р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов’язань, вимоги про стягнення суми 515 грн. 22 коп. (376,30 + 138,92) –3 % річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 49 ГПК України  судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його  неправильних дій.

Керуючись  ст.ст. 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю “Сантехніка ЗАЗ” (69093, м.Запоріжжя, вул.Зачиняєва, 158-А, , р/р 2680у Філії ЗАТ “Перший міжнародний банк України”, м.Запоріжжя, МФО 313623) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Запорізький завод кольорових сплавів” (69076, м.Запоріжжя, вул.Новобудов, буд.9, , п/р 8028  у філії “Відділення Промінвестбанку в м.Запоріжжя”, МФО 313355, код 13614181)   суму 80 000 грн. основного боргу,  суму 20 119 грн. 50 коп. пені, суму 515 грн. 22 коп. –3% річних,  суму 1 006  грн. 35 коп. витрат на  державне мито, суму 118 грн.  витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ  після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                             Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення підписано  у повному обсязі   16.11.2007 р.