ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2007 р.
Справа № А-15/128

Господарський суд Івано-Франківської області в складі судді Деделюк Б.В.

При секретарі судового засідання Суфрищук Л.В.

Розглянувши у відкритому засіданні справу

за позовом: комунального підприємства „Івано-Франківськводоекотехпром”,

вул. Ботанічна, 2, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області,

вул. Шашкевича, 6, м. Івано-Франківськ

про визнання нечинним рішення №1 від 28.12.2006 року про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін

за участю представників сторін:

від позивача: Назарук І.В. –начальник юридичного відділу, довіреність №01-6/1869 від 04.06.2007 року.

від відповідача: Заєць Д.А. –головний державний інспектор, довіреність №16/948-в від 10.07.2007 року.

В судовому засіданні 20.07.2007 року оголошувалась перерва до  08.08.2007 року.

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки передбачені ст.ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно поданого клопотання, відповідно до п.2-1 розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, технічна фіксація судового процесу не здійснюється. Відводу складу суду не заявлено.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи сторін, суд

встановив:

Комунальне підприємство „Івано-Франківськводоекотехпром” звернулось в суд із позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області про визнання нечинним рішення №1 від 28.12.2006 року про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтвердив, вважає оскаржуване рішення незаконним і прийнятим в супереч норм чинного законодавства, оскільки воно базується на хибних висновках, викладених в Акті про проведення перевірки порядку формування та застосування тарифів на послуги водопостачання та водовідведення КП „Івано-Франківськводоекотехпром” від 15.12.2006 року. Перевірка проводилась з численними порушеннями Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України №298/519 від 03.12.2001 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.2001 року за №1047/6238 щодо порядку проведення та оформлення її результатів. КП „Івано-Франківськводоекотехпром” стверджує, що при наданні послуг Тисменицькому ВКП керувалося положеннями відповідного договору укладеного в порядку та у відповідності до норм чинного законодавства. Договір є чинним і в судовому порядку ніким не оскаржувався.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. Стверджує що здійснюючи перевірку керувалась відповідними нормативними актами та діяла в межах повноважень та порядку визначеному чинним законодавством, а оскаржуване рішення є обґрунтованим і законним. За клопотанням відповідача суд викликав в судове засідання повноваженого представника Тисменицького ВКП.

23.07.2007 року Тисменицьким ВКП подано клопотання про залучення його до участі в справі  в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Згідно ч.2 ст.53 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов’язки, або такі особи можуть бути залучені до участі у справі за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з ініціативи суду.

Предметом судового розгляду в даній справі є нечинність Рішення №1 про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін складеного Державною інспекцією з контролю за цінами в Івано-Франківській області по відношенню до КП „Івано-Франківськводоекотехпром”, яке не впливає на права, свободи, інтереси або обов’язки будь-яких третіх осіб, в т.ч. Тисменицького ВКП. Відповідних клопотань щодо залучення до участі в справі Тисменицького ВКП в якості третьої сторони, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору від осіб, які беруть участь у справі також не поступало. Тому суд вважає що в задоволенні клопотання Тисменицького ВКП слід відмовити.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

09.04.2004 року між КП „Івано-Франківськводоекотехпром” та Тисменицьким ВКП укладено договір №1566 на відпуск і споживання питної води з комунального водопроводу та на приймання стічних вод до комунальної каналізації з протоколом розбіжностей від 28.04.2004 року. Оскільки сторони не змогли прийти до взаємної згоди з усіх істотних умов даного договору самостійно, з метою вирішення цих розбіжностей КП „Івано-Франківськводоекотехпром” звернулося до Господарського суду з відповідною позовною заявою. 24.12.2004 року рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі №3/82 позов задоволено частково. Не погодившись з таким рішенням суду КП „Івано-Франківськводоекотехпром” подало апеляційну скаргу за результатами розгляду якої 13.04.2005 року Львівський апеляційний господарський суд виніс постанову про часткове задоволення апеляційної скарги затвердивши в такий спосіб кінцеву редакцію договору. Судове рішення ніким не оскаржувалось і набрало законної сили з моменту його проголошення.

Із матеріалів справи вбачається, що у взаєминах між Тисменицьким ВКП та КП „Івано-Франківськводоекотехпром”, які саме й були предметом дослідження при проведенні перевірки за наслідками якої складено оскаржуване рішення, КП „Івано-Франківськводоекотехпром” керувалось насамперед зобов’язаннями сторін визначеними вище вказаним договором. Так, згідно п.2.1.4 договору кількість стічних вод, які відводяться від абонента, приймається рівною кількістю використаної води, що надходить з міського водопроводу згідно з показаннями водолічильника, а в разі його відсутності –за діючими нормами водоспоживання, або іншими засобами,  передбаченими главою.21 Правил користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року №65 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 22.07.1994 року за №165/374 з змінами та доповненнями.

В період з 01.09.2005 року по 23.03.2006 року, у зв’язку з відсутність у  Тисменицького ВКП власного водолічильника, стічні води які відводились від останнього, приймались рівною кількістю використаною води, що надходила з міського водогону згідно діючих норм водоспоживання.

Договором, як і Правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України не передбачено ведення обліку наданих послуг згідно звітів форми №2-ТП чи згідно довідок наданих однією з сторін договору. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків наведених в акті перевірки що складу порушення в діях КП „Івано-Франківськводоекотехпром” при розрахунку кількості стічних вод, які відводились від Тисменицького ВКП в період з 01.09.2005 року по 23.03.2006 року.

Аналогічно нічим не обґрунтовано розрахунок втрат води, який наводиться в акті перевірки.

Процесуальні порушення яких припустився відповідач в ході проведення перевірки та оформлення її результатів, і на які звертає увагу позивач посилаючись при цьому на Інструкцію про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України №298/519 від 03.12.2001 року самі по собі не можуть служити підставою для визнання нечинним оскаржуваного рішення, проте факт їх наявності судом також приймається до уваги.

За таких обставин, в розрізі положень ст.69, 70, 86 КАС України, суд не вважає належними і допустимими доводи Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області викладені в відповідному акті перевірки на підставі якого прийнято оскаржуване рішення та запереченнях на позовну заяву. У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Як вище зазначено, доводи наведені відповідачем не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалам, які є в справі та суперечать умовам договору.

Ст.ст. 6, 627 ЦК України передбачено свободу договору, сторони є вільними в його укладенні, виборі контрагента та визначенні його умов з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд встановив, що положення договору №1566 на відпуск і споживання питної води з комунального водопроводу та на приймання стічних вод до комунальної каналізації укладеного 09.04.2004 року між КП „Івано-Франківськводоекотехпром” та Тисменицьким ВКП з протоколом розбіжностей від 28.04.2004 року були предметом дослідження в окремому судовому провадженні і затверджені відповідним судовим рішенням. З огляду на це, керуючись положеннями ч.1 ст.72 КАС України, законність положень договору не може ставитися судом під сумнів і не потребує доказування в цій справі.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку що вимоги КП „Івано-Франківськводоекотехпром”  обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити повністю.

визнати нечинним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області за №1 від 28.12.2006 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін по відношенню до комунального підприємства „Івано-Франківськводоекотехпром”.

Суддя                                                                                 Деделюк Борис Васильович

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена в повному обсязі 10.08.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Вінтоняк О.І.