ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.10.07 р.                                                                               Справа № 19/246

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При секретарі Мішиній М.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: Архипенко І.В. – за довіреністю

Від відповідача: не з’явився

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного банку “Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії м.Донецьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Вавілон” м.Донецьк

про стягнення з ТОВ “Вавілон” м.Донецьк на користь АБ “Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії заборгованості в сумі 131060,22 грн. ( 90 000,00 грн. по кредиту, 41 060,22 грн. по процентам за користування кредитом), що виникла в результаті невиконання Скрипник Є.В. кредитного договору № 20-Ф-03 від 11.06.03р.

Акціонерний банк “Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії м. Донецьк   звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вавілон” м. Донецьк про стягнення з ТОВ “Вавілон” м.Донецьк на користь АБ “Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії заборгованості в сумі 131 060,22 грн. (90000,00 грн. по кредиту, 41060,22 грн. по відсотках за користування кредитом), що виникла в результаті невиконання Скрипник Є.В. кредитного договору № 20-Ф-03 від 11.06.2003 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на кредитний договір № 20-Ф-03 від 11.06.2003 року, укладений між позивачем та Скрипник Є.В.; договір поруки № 55 від 11.06.2003 року, укладений між банком та ТОВ „Вавілон” в забезпечення виконання позичальником Скрипник Є.В. зобов’язань, що випливають з кредитного договору № 20-Ф-03 від 11.06.2003 року.

Позивач зазначає, що у встановлені кредитним договором строки кредит позичальником не повернуто, нараховані відсотки за користування грошовими коштами не сплачено, у зв’язку з чим позивач з посиланням на ст.ст. 526, 527, 554 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути зазначену заборгованість позичальника з відповідача.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Вавілон”, у судові засідання жодного разу не з’явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав, ухвал суду від не виконав, витребувані судом документи не надіслав, тому відповідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

На запит суду, Головним управлінням статистики у Донецькій області  з листом № 22-15/3048 від 01.10.2007 р. надісланий витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, з якого свідчить, що станом на 01.10.2007 р. в реєстрі значиться Товариство з обмеженою відповідальністю “Вавілон”, код 24454390, адреса: 83003, м. Донецьк, Калінінський район, вул. Антипова, 7А.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши  матеріали справи,  заслухавши в засіданні пояснення представника позивача, Господарським судом

В с т а н о в л е н о.

11.06.2003 року між Акціонерним банком “Брокбізнесбанк” та Скрипником Євгеном Володимировичем було укладено кредитний договір № 20-Ф-03, відповідно до умов якого Банк (Акціонерний банк “Брокбізнесбанк”) надає, а Позичальник (Скрипник Євген Володимирович) отримує споживчий кредит на придбання товарів тривалого споживання в сумі 90000 грн., строком з 11 червня 2003 року по 10 червня 2004 року, зі стягуванням з Позичальника 27 процентів річних за користування кредитом. (п. 1 договору).

Відповідно до пунктів 3, 4 кредитного договору погашення заборгованості  здійснюється Позичальником щомісячно, починаючи з 15.12.2003 року, відповідно графіку. Відсотки за користування позикою Позичальник сплачує щомісячно, не пізніше останнього дня місяця. Період нарахування відсотків встановлюється з останнього робочого дня минулого місяця по передостанній робочий день поточного місяця.

Строк дії договору визначений з моменту підписання  та до повного погашення кредиту та процентів ( п. 6 кредитного договору).

На  забезпечення  виконання  зобов’язань  за  кредитним договором № 20-Ф-03,               11 червня 2003 року між Акціонерним банком “Брокбізнесбанк” (в подальшому - Банк), Товариством з обмеженою відповідальністю „Вавілон” (надалі за текстом - Поручитель) та гр. Скрипник Євгеном Володимировичем (Позичальник) було укладено договір поруки № 55, відповідно до якого Поручитель зобов’язавався перед Банком відповідати за виконання гр. Скрипник Є.В. зобов’язань за кредитним договором № 20-Ф-03 від 11 червня 2003 року в повному обсязі дійсного права вимоги Банка, а саме: заборгованість по виданому кредиту в сумі 90000 грн., заборгованість по відсоткам за кредит у розмірі 27% (п. 1.1 договору поруки).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки Банк має право пред’явити вимогу до Поручителя в разі непогашення Позичальником як всієї заборгованості, включаючи відсотки, так і її частини, непогашеної в терміни, встановлені кредитним  договором.

При непогашенні Позичальником заборгованості по кредиту, в тому числі відсотків в строки, встановлені кредитним договором, Банк має право пред”явити Поручителю вимогу про погашення з його рахунку заборгованості в письмовій формі в обсязі дійсного права вимоги ( п. 2.2. договору поруки).

При непогашенні Поручителем заборгованості Банк має право стягнути заборгованість через судові органи (п. 2.3 договору поруки).

Пунктом 2.4 договору поруки сторони  передбачили, що при невиконанні зобов’язань по кредитному договору та договору поруки Позичальник та Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту повного виконання  Позичальником зобов”язань за кредитним договором, або виконанням зобов”язань Поручителем ( п.4.1. договору поруки).

Факт отримання громадянином Скрипником Євгеном Володимировичем від Донецької філії АБ „Брокбізнесбанк” споживчого кредиту у сумі розмірі 90000 грн. підтверджується видатковим касовим ордером № 02 від 12.06.2003 року.

Ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові  акти не  мають зворотної дії в часі, крім випадків,  коли  вони  пом'якшують  або скасовують відповідальність особи.

П. 1 ч. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України  та Господарського кодексу України, які вступили в силу з 01.01.04р., встановлено, що вони застосовуються до правовідносин, які виникли після набрання ними чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов”язків, що виникли або продовжують існувати  після набрання ним чинності.

Позов заявлений по взаємовідносинах сторін, що виникли на підставі договорів                 № 20-Ф-03 від 11.06.2003 р. та № 55 від 11.06.2003 р.,  коли діяли положення Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963р., та продовжили свою дію після набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 р., тому судом при розгляді справи застосовані норми, чинні на час спірних правовідносин з урахуванням продовження дії договорів після набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 р.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Строк  повернення суми кредиту зо всіма платежами настав 10.06.2004р., проте Скрипник Євген Володимирович (позичальник) прийняті на себе зобов’язання за кредитним договором № 20-Ф-03 від 11 червня 2003 року не виконав.

Позивачем на адресу позичальника, Скрипника Євгена Володимировича, та на адресу поручителя, ТОВ „Вавілон” було направлено претензію від 12.07.2004 року з вимогою про погашення заборгованості  за кредитним договором № 20-Ф-03 від 11 червня 2003 року.

Отже, позивачем дотриманий строк для пред’явлення вимоги до поручителя, встановлений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, а саме, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Добропільським міськрайонним судом 10.10.2005 року було видано судовий наказ по справі 2-н-1/2005 за заявою Акціонерного банку “Брокбізнесбанк” про стягнення зі Скрипника Євгена Володимировича на користь Акціонерного банку “Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії АБ „Брокбізнесбанк” заборгованості по кредиту в сумі 90000,00 грн., нарахованим відсоткам – 41060,22 грн.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого провадження від 05.07.2007 року державним виконавцем при примусовому виконанні судового наказу № 2-н-1/2005 від 10.10.2005 року, виданого Добропільським міськрайонним судом про стягнення зі Скрипника Є.В. боргу на користь АБ “Брокбізнесбанк”  у розмірі 90000,00 грн.,  встановлено відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення та постановлено повернути без виконання судовий наказ № 2-н-1/2005 від 10.10.2005 року.

Наведене свідчить, що претензійно-позовна робота проведена Банком щодо стягнення заборгованості з позичальника, Скрипника Є.В.; та претензійна робота  стосовно поручителя, ТОВ „Вавілон”, не призвела до погашення заборгованості за кредитним договором № 20-Ф-03 від 11.06.03 р.

Станом на час звернення до суду заборгованість за кредитним договором складає 131060,22 грн., в тому числі по кредиту в сумі 90000,00 грн. та по відсоткам в сумі 41060,22 грн.

Наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не оскаржується відповідачем. Доказів, які б підтверджували виконання громадянином Скрипником Є.В. своїх зобов’язань перед позивачем, до матеріалів справи не долучено. Доказів виконання Поручителем прийнятих на себе зобов”язань за договором поруки № 55 від 11.06.03 р. по погашенню заборгованості  позичальника за кредитним договором, до матеріалів справи  також не представлено.

Як зазначалось, зобов’язання Скрипника Євгена Володимировича перед позивачем виникли внаслідок невиконання ним умов кредитного договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Кредит – це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відсотки за користування кредитом за своїм характером є платою і підлягають стягненню за весь час користування кредитом.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 цього ж кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 543 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор,  який одержав виконання обов'язку не  в  повному обсязі  від  одного  із солідарних боржників,  має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.   Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним  із боржників  припиняє  обов'язок  решти  солідарних  боржників перед кредитором.

Після виконання  поручителем  зобов'язання,  забезпеченого порукою, кредитор   повинен   вручити   йому   документи,   які підтверджують цей обов'язок боржника. До  поручителя,  який  виконав  зобов'язання,  забезпечене порукою,  переходять  усі права кредитора у цьому зобов'язанні,  в тому числі й ті, що забезпечували його виконання                    ( ст. 556 Цивільного Кодексу України).

Зважаючи на викладені положення законодавства, а також на невиконання боржником за кредитним договором № 20-Ф-03 від 11 червня 2003 року Скрипником Євгеном Володимировичем своїх зобов’язань перед позивачем, наявність між громадянином Скрипником Євгеном Володимировичем, відповідачем та позивачем  відносин, що виникли за договором поруки № 55 від 11.06.2003 року, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вавілон”.

Відповідачем доказів погашення ним або позичальником заборгованості в сумі  131060,22 грн. (по кредиту в сумі 90000,00 грн. та по відсоткам в сумі 41060,22 грн.) до матеріалів справи не представлено, в зв’язку з чим господарський суд робить висновок про те, що сплату заборгованості  не здійснено до теперішнього часу, тому, враховуючи приписи п.3 ст. 267 Цивільного Кодексу України,  позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, Господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов Акціонерного банку “Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії м.Донецьк  до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вавілон” м. Донецьк про стягнення з ТОВ “Вавілон” м. Донецьк на користь АБ “Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії заборгованості в сумі 131060,22 грн. (90000,00 грн. по кредиту, 41060,22 грн. по відсотках за користування кредитом), що виникла в результаті невиконання Скрипник Є.В. кредитного договору № 20-Ф-03 від 11.06.2003 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вавілон” м. Донецьк  на користь Акціонерного банку “Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії м. Донецьк заборгованість в сумі 131060,22 грн. (90000,00 грн. по кредиту, 41060,22 грн. по відсотках за користування кредитом), що виникла в результаті невиконання Скрипник Є.В. кредитного договору № 20-Ф-03 від 11.06.2003 року; витрати по сплаті державного мита в розмірі 1310,60 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Текст рішення проголошено в судовому засіданні 29.10.2007 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Дучал Н.М.

Вик. Вознева Н.В.

Надруковано 3 екземпляри:

1 – позивачу;

2 – відповідачу;

1 – у справу.