КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2007                                                                                           № 25/347

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "Вектор інвест Ентерпрайзіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.10.2007

у справі № 25/347

за позовом                               Державна митна служба України

до                                                   Приватне підприємство "Вектор інвест Ентерпрайзіс"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 6391,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.10.2007 р. у справі № 25/347 позов Державної митної служби України до ПП „Вектор Інвест Ентерпрайзіс” про стягнення 6391,79 грн. задоволений.

Не погоджуючись з рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким  у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи,  10.11.2006 сторонами укладений договір поставки № 1192, за умовами якого  відповідач зобов’язався  поставити, а позивач прийняти пілотки та здійснити оплату.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

25.12.2006 позивачем був складений акт № 128 прийняття матеріальних цінностей за якістю, з якого вбачається що, товар підлягає поверненню так як виготовлений з порушенням ГОСТу. Також, складений акт № 1 про  відмову Бичихіним В.М., який супроводжував товар, від підписання акту № 128 про неналежну якість товару та його повернення.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, господарський суд виходив з того, що  претензії, направлені на адресу відповідача залишилися без відповіді, а так як умовами договору передбачені штрафні санкції за поставку товару неналежної якості, то позов підлягає задоволенню, в тому числі пеня за порушення строків заміни товару на якісний..

Заперечуючи проти рішення, відповідач наполягає на тому, що  перевірка якості товару відбувалася у його відсутність, тому відсутній підпис, тривалий час відповідач не мав можливості отримати складені акти, суд не в повному обсязі з’ясував обставини справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Договір поставки товару був укладений сторонами на підставі проведеного тендеру, в порушення  норм діючого законодавства , позивачем не були перевірені документи представника, з яким укладався договір. Так, з довідки Головного управління статистики у м. Києві, керівником підприємства „Вектор Інвест Ентерпрайзіс” є Бичихін Віктор Миколайович, а не Єрмак Ольга Василівна, яка працювала на підприємстві, але право підпису та укладання відповідних договорів не була уповноважена.

Пунктом 4.1 договору оплата здійснюється на підставі акту прийняття-передачі та виставленого постачальником рахунку на оплату.

Штрафні санкції, у випадку поставки неякісного товару, в розмірі 20% вартості товару передбачені у п.7.3 договору.

25.12.2006 при прийнятті товару, позивачем, складений акт невідповідності товару по якості, без повідомлення відповідача , хоча постачальник повинен бути повідомлений про цей, акт складений також у відсутність представника  відповідача, крім того, представник відповідача не мав можливості відмовитися від підпису на актах, як зазначено позивачем, оскільки з журналу перепускання відвідувачів на територію позивача, зазначено про відвідування  Бичихиним В.М. території позивача 24.12.2006 та 26.12.2006, тобто 25.12.2006 відповідач не відмовлявся від підпису, так як не знав про складання акту та не знав про нього. У матеріалах справи не має підтвердження про направлення на адресу відповідача актів, що було би підставою для своєчасного усунення недоліків, як передбачено п.2.7.

Отже, твердження позивача, про те, що він не порушував Інструкції про порядок приймання продукції за якістю, затверджену Держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 25.04.66 № П-6 при складанні актів від 25.12.2006 спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів не найшла підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій за нібито неякісний товар.

Згідно ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Враховуючи що, відповідач був позбавлений своєчасно дізнатися про повернення поставленого товару, кошти які повернуті позивачу, суд не знайшов підстав для задоволення таких вимог.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати при відмові у задоволенні позову покладаються на позивача , таким чином  з позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає  що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає  скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ПП ”Вектор Інвест Ентерпрайзіс” задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 30.10.2007 року у справі № 25/347 скасувати.

2.          Прийняти нове рішення, яким відмовити Державної митної службі України у задоволенні позову до ПП „Вектор Інвест Ентерпрайзіс” про стягнення 6391,79 грн.

3.          Стягнути з Державної митної служби України  (04119, м. Київ вул. Дегтярівська 11г, Державне казначейство України рр 0035, МФО 820172, ЗКПО 00033005) на користь приватного підприємства „Вектор Інвест Ентерпрайзіс” (02225 м. Київ вул. Бальзака 12, рр 422 КФ ВАТ „УБРП” м. Київ,  МФО  320746, ЗКПО 32297823) судові витрати в  розмірі 169 грн. (сто шістдесят дев’ять грн.. 00 коп.)

4.          Матеріали справи повернути, доручити  господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

24.12.07 (відправлено)