ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 16-9-30/124-05-3656

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючого
Козир Т.П.

суддів :
Мележик Н.І.,
Подоляк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Юридичної компанії “Юніком-Південь” дочірнє підприємство

на постанову
від 02.10.2007 р. Одеського
апеляційного господарського суду

у справі
№ 16-9-30/124-05-3656

за позовом
Представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради

до
Юридичної компанії “Юніком-Південь” дочірнє підприємство
(надалі –Компанія)

третя особа
Одеська міськрада

про
розірвання договору та стягнення,
визнання договору недійсним,
визнання договору неукладеним,
визнання договору таким, що не
підлягає виконанню

зустрічний позов про
визнання договору укладеним

за участю
Прокуратури Приморського району
м. Одеси

за участю представників:

від позивача
-  не з’явились

від відповідача
-  не з’явились

від третьої особи
-  не з’явились

від прокуратури
-  Івченко О.А.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.08.2007 р. (суддя Желєзна С.П.), яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.10.2007 р. (судді: Жеков В.І., Картере В.І., Пироговський В.Т.), на підставі п. 2 ч. 1 ст. 62 ГПК України відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви Компанії про визнання дійсним договору № 261 купівлі-продажу нежилих приміщень шляхом викупу від 31.12.2003 р.

Не погоджуючись з постановою, Компанія звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 60 ГПК України відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, є справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав або є рішення цих органів з такого спору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 20.08.2007 р. Компанія звернулась із зустрічним позовом за вих. № 165 про визнання дійсним договору № 261 купівлі-продажу нежилих приміщень шляхом викупу від 31.12.2003 р.

Водночас, такий зустрічний позов вже прийнято господарським судом Одеської області до розгляду у даній справі (т. 3 а. с. 70-71).

За таких обставин, місцевий господарський суд підставно відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви до розгляду, а апеляційний господарський суд правомірно залишив ухвалу суду без змін.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів підстав для зміни чи скасування постанови Одеського апеляційного господарського суду від 02.10.2007 р. не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Юридичної компанії “Юніком-Південь” дочірнє підприємство залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.10.2007 р. у справі № 16-9-30/124-05-3656 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                      Т. Козир

С у д д і                                                                                            Н. Мележик

О. Подоляк