ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.11.2007
Справа №2-15/12880-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерська група «Лісова казка» (61072, м. Харків, вул.. Єсеніна, 14, к. 6, ідентифікаційний код 33066477)

До відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Альянс-Україна» (95010, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Ковильна, 74, кв. 2, ідентифікаційний код 34459206)

Про стягнення 65451,69 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Попов С.К., довіреність б/н від 18.01.2007 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерська група «Лісова казка» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Альянс-Україна» про стягнення 65451,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань по повній та своєчасній оплаті поставленого позивачем товару за договором № ЛС-00072 від 07.06.2007 р., через що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Альянс-Україна»  перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерська група «Лісова казка»  складає 62915,40 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача  321,76 грн. інфляційних втрат, 1256,90 грн. річних, 957,63 грн. пені.

23.10.2007 р. до канцелярії господарського суду надійшла заява позивача про зміну позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, якою позивач збільшив позовні вимоги,  просить суд стягнути з відповідача 69578,24 грн., в тому числі 62915,40 грн. основного боргу, 1705,90 грн. інфляційних втрат, 2813,41 грн. річних, 2143,53 грн. пені.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач явку представника у судове засідання жодного разу не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, вимоги суду не виконав, відзив на позов не надав, про час та місце розгляду справи був поінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

За такими обставинами суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

ВСТАНОВИВ :

07.06.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерська група «Лісова казка» (Продавець) (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Альянс-Україна»  (Покупець) (відповідач) був укладений договір  № ЛС-00072. (а.с. 9) з протоколом розбіжностей (а.с. 10)

Згідно з пунктом 1.1 Договору Продавець зобов’язується поставити Покупцю у власність кондитерські вироби (продукція) за попереднім замовленням, а Покупець зобов’язаний прийняти та оплатити продукцію на умовах дійсного договору.

Згідно до пункту 4.5 Договору в редакції протоколу розбіжностей постачанню на умовах цього договору підлягає товар, до кінця терміну реалізації (строку придатності) якого залишилося не менш як 3/4. При поставці товару з меншим строком придатності, Покупець має право відмовитися від прийняття товару, а при прийнятті такого товару та неможливості його подальшого продажу до закінчення строку придатності – повернути товар Продавцю без оплати його вартості та витрат Продавця у зв’язку з перевезенням, або інших витрат Продавця.

Відповідно до умов Договору товар вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем по кількості – відповідно накладної Приймання товару по якості здійснюється у відповідності з чинним законодавством. (пункти 4.3, 4.4 Договору)

Пунктом 5.2 Договору передбачений обов’язок Покупця проводити оплату отриманого товару у відповідності до умов дійсного Договору.

Відповідно до пункту 2.2 Договору Покупець здійснює оплату за кожну партію товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов договору здійснювалися поставки відповідного товару, загалом на суму 98876,40 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими накладними. (а.с. 11-13, 33-34).

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписами уповноваженого представника відповідача у видаткових накладних, скріпленими печатками, а також довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с. 27-29)

Відповідачем була здійснена часткова оплата поставленої позивачем продукції у розмірі 35961,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями банківських виписок. (а.с. 39-44).

Відповідач не виконав свої обов’язки щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару, в результаті чого за ним склалася заборгованість у розмірі 62915,40 грн., що і послужило підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерська група «Лісова казка» із позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами Договору.

Відповідач  відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за поставлений позивачем товар.  За такими обставинами,  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 62915,40 грн. заборгованості за поставлений товар, через що  вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Альянс-Україна»  заборгованості у розмірі 62915,40 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, сторонами був складений та підписаний акт звіряння розрахунків, з якого вбачається, що станом на 21.07.2007 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 62915,40 грн. (а.с. 14)

23.10.2007 р. до канцелярії господарського суду надійшла заява позивача про зміну позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, якою позивач збільшив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача 69578,24 грн., в тому числі 62915,40 грн. основного боргу, 1705,90 грн. інфляційних втрат, 2813,41 грн. річних, 2143,53 грн. пені.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити, прийняти зміну позовних вимог,  оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить  частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Альянс-Україна» інфляційних втрат у розмірі 1705,90 грн. за період з 26.07.2007 р. по 30.09.2007 р. суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України суд вважає таким, що кореспондуються зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, пунктом 6.2 Договору в редакції Протоколу розбіжностей передбачено, що у разі порушення строків оплати продукції Покупець зобов’язаний сплатити проценти за користування грошовими коштами Постачальника у розмірі 21% річних за весь час прострочення.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Альянс-Україна» 21% річних за період з 25.07.2007 р. по 23.10.2007 р. у розмірі 2813,41 грн. суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені у розмірі 2143,53 грн.          Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу  України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу  України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.2  Договору сторони передбачили, що за прострочення платежу Покупець сплачує на користь Продавця неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Заявлена позивачем сума пені у розмірі 2143,53 грн. за період прострочення з 25.07.2007 р. по 23.10.2007 р., підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з  відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Альянс-Україна» (95010, АР Крим, м. Сімферополь, вул.. Ковильна, 74, кв. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерська група «Лісова казка» (61072, м. Харків, вул.. Єсеніна, 14, к. 6, ідентифікаційний код 33066477, р/р 185 в ХФ АКБ «Правекс-банк», МФО 350493) 62915,40 грн. заборгованості, 2813,41 грн. річних, 1705,90 грн. інфляційних втрат, 2143,53 грн. пені, 695,78 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.