СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

07 листопада 2007 року
Справа № 2-15/8181-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко І.А.) від 11.09.2007 у справі № 2-15/8181-2007А

за позовом  Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим (вул. Борзенко, 40,Керч,98300)

до          дочірнього підприємства "Виллис-И" приватного підприємство "Спортклуб "Виллис" (вул. Комарова, 82,Керч,98300)

про припинення юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Керчі АР Крим звернулась до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом про припинення Дочірнього підприємства „Виллис-И” приватного підприємства „Спортклуб „Виллис” як юридичної особи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протягом трьох років надає у податкову інспекцію податкові декларації з прочерком у графі прибуток, що, на думку позивача, свідчить про невідповідність фактично здійснюваної фінансово-господарської діяльності тій, яка закріплена в статуті, що є порушенням пункту 2 статті 33 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”.

Постановою господарського суду АР Крим від 11.09.2007 року у справі № 2-15/8181-2007А у задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Керчі АР Крим відмовлено.

При прийнятті постанови, суд першої інстанції прийшов до висновку, що право органів державної податкової служби України на звернення до суду з позовом про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності передбачено лише у випадку порушення платником податків вимог чинного податкового законодавства України, зокрема неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Оскільки таких порушень виявлено не було, господарський суд АР Крим визнав позовні вимоги необґрунтованими.

Не  погодившись  з  цим  судовим  актом, Державна податкова інспекція у м. Керчі АР Крим звернулась до Севастопольського  апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Доводи позивача в апеляційній скарзі полягають у невірному застосуванні судом першої інстанції норм Господарського кодексу України, Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”.

Сторони у судове засідання не з'явились, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористались. Позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи, що чинне законодавство не обмежує коло представників юридичних осіб при розгляді адміністративної справи,  а також те, що згідно з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу за відсутності нез’явившихся представників сторін.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 суддю Гонтаря В.І. замінено на суддю Черткову І.В.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

Рішенням виконавчого комітету Керченської міської ради АР Крим № 171р від 16.02.1995 року було проведено державну реєстрацію Дочірнього підприємства „Виллис-И” приватного підприємства „Спортклуб „Виллис”.

Підставою для звернення позивача до суду з позовом про припинення відповідача стали ті обставини, що відповідач потягом трьох років не веде господарську діяльність, податкову звітність подає до ДПІ у м. Керчі АР Крим з прочерками в графі прибуток, що свідчить про здійснення відповідачем діяльності, яка не відповідає установчим документам.

Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Пунктом 2.1 Статуту Дочірнього підприємства „Виллис-И” приватного підприємства „Спортклуб „Виллис” закріплено види діяльності, яку здійснює вказане підприємство для реалізації статутних цілей.

Відповідно до пункту 3.5 Статуту, майно Дочірнього підприємства „Виллис-И” приватного підприємства „Спортклуб „Виллис” формується з доходів, отриманих від реалізації виробленої продукції, товарів, послуг, робот, інших видів господарської діяльності, передбачених статутом.

Статтею 38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” передбачено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:

- визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути;

- провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

- неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

- наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Вказаний вище перелік підстав є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, тобто за наявності обставин, що звільнюють від доказування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично подає протягом року органам державної податкової служби податкові декларації та документи фінансової звітності.

Судова колегія виходить з того, що здійснення Дочірнім підприємством „Виллис-И” приватного підприємства „Спортклуб „Виллис” господарської діяльності, яка не приносить прибутку, або взагалі не здійснення вказаним підприємством ніякої господарської діяльності не може свідчить про фактичне здійснення такої діяльності, яка не передбачена статутом та є порушенням вимог закону.

Відповідно до статті 2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” №509-ХІІ від 04.12.1990 року завданнями органів державної податкової служби є:

- здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення,  повнотою  і  своєчасністю   сплати   до бюджетів,    державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством;

- внесення у встановленому порядку пропозицій щодо вдосконалення податкового законодавства;

- прийняття у випадках передбачених законом, нормативно-правових актів і методичних рекомендацій з питань оподаткування;

- формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників  податків та інших обов'язкових платежів та Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб;

- роз'яснення законодавства з питань оподаткування серед платників податків;

- запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законом до компетенції податкової міліції, їх розкриття, припинення, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що стаття 10 вказаного Закону серед функцій державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій, у тому числі передбачено здійснення контролю за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів.

У відповідності до пункту 17 частини 2 статті 11 Закону України ..Про державну податкову службу України" органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право при здійсненні контролюючих функцій звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду АР Крим про те, що Державною податковою інспекцією у м. Керчі АР Крим не надано безспірних доказів здійснення відповідачем діяльності, яка не відповідає установчим документам або такої, що заборонена законом.

Стаття 6 Господарського кодексу України, у якості одного з принципів господарювання, закріплює принцип заборони незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Оскільки уповноваженими органами у встановленому законом порядку будь-яких перевірок фінансово-господарської діяльності Дочірнього підприємства „Виллис-И” приватного підприємства „Спортклуб „Виллис” не здійснювалось, факт здійснення вказаними підприємством такої діяльності, яка суперечить діяльності закріпленій статутом, не виявлявся, то й підстави для посилань на порушення відповідачем норм законодавства відсутні.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що, згідно з пунктом 5 частини 3 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, в апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

У даному випадку зміст апеляційної скарги повністю відповідає змісту позовної заяви, доводи якої були спростовані судом першої інстанції із посиланням на конкретні норми законодавства. Апеляційна скарга Державної податкової інспекції у м. Керчі АР Крим взагалі не містить обґрунтованих посилань та належних доказів, які б свідчили про неповноту дослідження господарським судом АР Крим фактичних обставин справи та невірність застосування норм матеріального права.

Статтею 200 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова суду першої інстанції у даній справі відповідає вимогам статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 198 п.1,  200,  205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Керчі Автономної республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 вересня 2007 року по справі № 2-15/8181-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді