ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті позовної заяви

21 листопада 2007 р.                                                                                  Справа № 14/23-07/02-2

Суддя господарського суду  , розглянувши матеріали

за позовом:ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз"

до:Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання  неправомірним  рішення

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №07-15-1826 від 06.11.2007р.

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку, що в прийнятті позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Посилаючись  на ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції"   та  керуючись нормами Господарського процесуального кодексу  України, позивач заявив вимогу  визнати  неправомірним та скасувати рішення Вінницького обласного територіального відділення АМК України, що  не узгоджується  з положеннями ГПК України.

Натомість такий спосіб захисту як  визнання неправомірним  та/або скасування  рішення передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ж  ч. 5 ст. 22 Закону України "Про судоустрій",  підсудність  окремих  категорій  справ  місцевим судам,  а також порядок їх розгляду визначаються процесуальним законом.

Серед  підвідомчих  господарському  суду  категорій справ, перелік яких визначено ст. 12 ГПК України  (із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до яких законодавчих актів   України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та корпоративних спорів"  від 15.12.06), спори щодо визнання недійсним акту   відсутні.

Викладене вище кореспондується зі статтею  83  ГПК України,  якою не передбачено право господарського суду при вирішенні спору  визнати  неправомірним  рішення та/або  скасувати його.

Разом з тим, на  спори   фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, поширюється   компетенція адміністративних судів.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України  публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції.

Виходячи з того, що відповідачем за даним позовом є  Вінницьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, що  в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, є суб'єктом владних повноважень, та враховуючи  предмет спору, даний спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства відповідним адміністративним судом, натомість при зверненні до суду  позивач керується  нормами  ГПК України.

За вказаних обставин дана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах.

Крім того, позивачем  не в повній мірі усунено вимоги ухвали від 31.10.07 щодо надання доказів, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини.

Зокрема, зазначивши, що з 01.01.2006р. по 22.03.06 кількість спожитого відповідачем газу   визначалась за встановленими нормами споживання, а з 23.03.2006 по 31.12.2006 за показниками встановленого лічильника газу, позивач  надав акт  проведення інвентаризації від 22.03.06. Водночас, доказів  щодо  обсягів   газу спожитого Лукіянчуком І.М.  в період з моменту встановлення газового лічильника, його  опломбування  та введення в експлуатацію  до моменту   здійснення  інвентаризації позивачем не надано.

Також, зазначивши про отримання ВАТ  "Вінницягаз" оспорюваного рішення  лише  17.09.2007 року, позивач не надав доказів його одержання Калинівським управлінням газового господарства, щодо якого фактично винесено спірне  рішення.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу поверненню не підлягають, вказані платежі були повернуті позивачу  ухвалою суду від  31.10.07.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви  №07-15-1826  від 16.11.07   відмовити.

2. Позовні матеріали   повернути позивачу.

Суддя