СУД
СУД
УХВАЛА

24.09.07                                                                                 Справа № 14/569(6/136).

Суддя господарського суду Луганської області Лісовицький Є.А.,   розглянувши матеріали справи за позовом  Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Луганськ

до Приватного підприємства “Луганський завод сільськогосподарських деталей”, м. Луганськ

про стягнення  2 258 грн. 00 коп.

при секретарі Андрущенко Г.М.

в присутності представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача - директор, Лук'янченко К.Є.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача               2258 грн. 82 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.10.05. суддею Василенко Т.А. у справі № 6/136 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства "Луганський завод сільськогосподарських деталей" про стягнення 2258,82 грн. позовні вимоги повністю.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 26.01.06. у справі № 6/136 рішення господарського суду Луганської області від 07.10.05. скасовано, у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.08.07. у справі № 6/136 рішення господарського суду Луганської області від 07.10.05. та постанову Луганського апеляційного господарського суду від 26.01.06. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області за правилами адміністративного судочинства.

У судовому засіданні відповідачем надано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 14.12.06 яким касаційну скаргу позивача відхилено, постанову Луганського апеляційного господарського суду від 26.01.06 у справі залишено без змін.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представника відповідача,  суд дійшов до наступного.

В обґрунтування позову позивач посилається на наступне.

У  2002   році на підприємстві  відповідача працювало 17  чоловік, у зв'язку  з чим    відповідач  повинен був працевлаштувати  на спеціально атестованих робочих місцях 1 інваліда, що відображено  у звіті відповідача  про зайнятість  та працевлаштування інвалідів за 2002 р,  але відповідачем у зазначений період не було працевлаштовано жодного інваліда.

В той же час будь–які повідомлення до відповідних органів про можливість працевлаштування інвалідів та наявності робочих місць для інвалідів відповідачем не направлялись.

Стаття 20 Закону встановлює,  що підприємства (об’єднання), установи і організації  незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено  нормативом,  передбаченим частиною  першою статі  19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду  соціального  захисту  інвалідів  штрафні санкції,  сума яких  визначається  у розмірі    середньої  річної заробітної  плати на відповідному підприємстві  (в об‘єднанні), в установі, організації  за кожне робоче місце, не  зайняте інвалідом.

Пункт 4 Порядку  сплати підприємствами ( об’єднаннями),  установами і організаціями  штрафних санкцій до  відділення  Фонду соціального  захисту  інвалідів, акумуляції,  обліку та використання цих коштів,  затвердженого  постановою  Кабінету Міністрів України від 28.12.01 №  1767 (далі - Порядок),  передбачає , що штрафні  санкції  сплачуються  підприємствами  самостійно не пізніше  15 квітня року, що настає  за звітним.

У  разі несплати  штрафних  санкцій  в установлений термін відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення у судовому порядку (пункт 11 Порядку).

У зв’язку з цим позивач просить стягнути з відповідача   штрафні санкції у сумі 2 258грн. 82 коп. за порушення нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2002 році.

Відповідач позовні вимоги відхилив, з підстав визначених вище.

Оцінивши обставини справи та доводи сторін у їх сукупності, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України у разі, якщо  вже є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами,  суд закриває провадження у  справі.

Так, Вищим адміністративним судом України вже розглянута справа                  № 6/136 за позовом

Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Луганськ

до Приватного підприємства “Луганський завод сільськогосподарських деталей”, м. Луганськ

про стягнення  2 258 грн. 00 коп.

Ухвалою Вищого адміністративного  суду Луганської області від 14.12.06 у справі № 6/136 касаційна скарга Луганського  обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишина без задоволення, а постанова Луганського апеляційного господарського суду від 26.01.06. – без змін.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 26.01.06 рішення господарського суду Луганської області від 07.10.05. скасовано, у задоволені позовних вимог відмовлено повнісьтю.

За таких обставин, та враховуючи те, що вже є постанова Луганського апеляційного господарського суду, з того ж самого спору і між тими ж самими сторонами, що набрала законної сили та відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України провадження у даній справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 51, 87, 94, 98, 137, п.4 ч.1 ст. 157,  ст. ст. 158 - 160 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

ухвалив :

1.Закрити провадження у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов’язки мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження ухвали через  суд  першої  інстанції спочатку  подається  заява про  апеляційне  оскарження  протягом п’яти днів з дня її проголошення.

Апеляційна  скарга  на  ухвалу  суду першої інстанції подається протягом  десяти  днів  після  подання  заяви  про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексу адміністративного  судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Суддя                                                                                  Є.А. Лісовицький