ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  22/265

04.09.07

За позовом     ТОВ "Торговий дім "Корунд"

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю "Святослав"

про                    стягнення 2562,22 грн.

Суддя  Шкурат А.М.

Представники

від позивача           Міськова О.Б. (дов. б/н від 17.07.2006р.)

від відповідача    не з’явився

ОБСТАВИНИ  СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Корунд” звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав” 1 972,89 грн. основного боргу, 339,57 грн. пені, 55,62 грн. суми трьох процентів річних та 194,14 грн. інфляційних нарахувань, а загалом 2 562,22 грн.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує укладеним з відповідачем договором поставки продукції № 32 від 25 лютого 2006 року, на підставі якого позивач передав відповідачу товар згідно з товаро - транспортними накладними на загальну суму 20 890,55 грн., з якого було повернуто товару на суму 417,65 грн. Відповідач свої зобов’язання по оплаті виконав лише частково –на суму 18 500,00 грн., і станом на дату пред’явлення позову розмір заборгованості з урахуванням вартості повернутого товару становить 1 972,89 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 339,57 грн. пені, нарахованої за період з 11 травня 2006 року по 19 квітня 2007 року, 55,62 грн. суми трьох процентів річних та 194,14 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав та не надіслав, представник відповідача в судове засідання не з’явився.

Враховуючи те, що нез’явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2006 року між позивачем і відповідачем був укладений договір поставки продукції № 32 (надалі –договір), за яким позивач зобов’язався передати (поставити) в зумовлені строки відповідачу продукцію, а відповідач зобов’язався прийняти вказану продукцію і  сплатити за неї встановлену грошову суму (пункт 1.1. договору).

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачеві продукцію –згідно з товаро - транспортними накладними № ВН-00160 від 28 лютого 2006 року - на суму 1 387,74 грн., № ВН-00159 від 28 лютого 2006 року - на суму 1 502,64 грн., № ВН-00158 від 28 лютого 2006 року - на суму 1 546,36 грн., № ВН-00157 від 28 лютого 2006 року - на суму 1 749,19 грн., № ВН-00185 від 6 березня 2006 року - на суму 835,16 грн., № ВН-00198 від 7 березня 2006 року - на суму 1 242,52 грн., № ВН-00201 від 9 березня 2006 року - на суму 834,79 грн., № ВН-00200 від 9 березня 2006 року - на суму 1 115,27 грн., № ВН-00250 від 22 березня 2006 року - на суму 1 692,15 грн., № ВН-00276 від 31 березня 2006 року - на суму 1 905,49 грн., № ВН-00274 від 31 березня 2006 року - на суму 1 210,26 грн., № ВН-00277 від 31 березня 2006 року - на суму 1 241,07 грн., № ВН-00314 від 18 квітня 2006 року - на суму 1 521,67 грн., № ВН-00321 від 20 квітня 2006 року - на суму 741,66 грн., № ВН-00325 від 20 квітня 2006 року - на суму 1 135,68 грн., № ВН-00326 від 20 квітня 2006 року - на суму 1 228,90 грн., а загалом поставлено товару на суму 20 891,09 грн.

Поставлений за накладними товар був прийнятий відповідачем, що підтверджується підписами на накладних з боку відповідача.

Відповідач повернув позивачу товар за видатковими накладними № С2-0000141 від 9 березня 2006 року на суму 129,11 грн., № С2-0000654 від 31 березня 2006 року на суму 20,62 грн., № С4-0000466 від 31 березня 2006 року на суму 16,01 грн., № С3-0000490 від 19 квітня 2006 року на суму 25,03 грн., № С2-0000334 від 19 квітня 2006 року на суму 32,73 грн., № С2-0000814 від 20 квітня 2006 року на суму 5,98 грн., № С2-0001054 від 25 травня 2006 року на суму 69,94 грн., № С3-0000666 від 26 травня 2006 року на суму 41,41 грн., № С2-0000457 від 26 травня 2006 року на суму 21,97 грн., № С4-0000786 від 26 травня 2006 року на суму 54,85 грн., а загалом повернуто товару на суму 417,65 грн.

Відповідно до пункту 7.2.1. договору, оплата кожної партії протягом 21 календарного дня з дати її поставки покупцю.

Відповідач провів частковий розрахунок на загальну суму 18 500,00 грн.

Відповідач доказів повної оплати вартості прийнятого ним товару не надав, твердження позивача про існуючу заборгованість за товар в сумі 1 972,89 грн. не спростував.

Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмові від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 193 Господарського кодексу України також наголошено, що суб’єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов’язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору.

Позивач свої зобов’язання виконав належним чином, тоді як відповідач від виконання свого обов’язку сплатити визначену договором суму у встановлений договором строк ухилився, внаслідок чого порушив норми статей 526, 530 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення основного боргу у загальній сумі 1 972,89 грн., у зв’язку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до частини другої статті 193 Господарського кодексу України порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Згідно із частиною другою статті 217 Господарського кодексу України, штрафні санкції є видом господарських санкцій, які застосовуються у сфері господарювання. Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Прострочивши виконання своїх зобов’язань по оплаті товару, відповідач згідно з пунктом 8.4. договору сплачує пеню у розмірі 0,05 % від несвоєчасно перерахованої суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно з вимогами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»розмір пені обмежений подвійною обліковою ставкою Національного банку України.

Отже, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення пені за період з 11 травня 2006 року по 19 квітня 2007 року в сумі 318,53 грн., нарахованої, виходячи з подвійною обліковою ставкою Національного банку України, яка діяла у період нарахування пені.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 55,62 грн., нарахованих за період з 11 травня 2006 року по 19 квітня 2007 року, а також вимоги позивача про стягнення з відповідача 194,14 грн. інфляційних нарахувань, обчислених за період з травня 2006 року по березень 2007 року включно, є правомірними та підлягають задоволенню.

Державне мито у сумі 101,16 грн. та витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 117,03 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 525, 526, 625 (ч.2) ЦК України,  ст.ст. 193 (ч. 1), 217 (ч.2), 230 (ч.1) ГК України, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Святослав” (04211, м. Київ, вул. Г.Сталінграда, буд. 39-В, код 31724464) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Корунд” (03115, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 87-А, код 32211310) 1 972 (одна тисяча дев’ятсот сімдесят дві) грн. 89 коп. основного боргу, 318 (триста вісімнадцять) грн. 53 коп. пені, 194 (сто дев’яносто чотири) грн. 14 коп. інфляційних нарахувань, 55 (п’ятдесят п’ять) грн. 62 коп. суми трьох процентів річних, 101 (сто одна) грн. 16 коп. витрат по сплаті державного мита та 117 (сто сімнадцять) грн. 03 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після  закінчення  десятиденного  строку з дня  його прийняття.

Суддя                                                                            А.М.Шкурат

20 вересня 2007 року