ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

25.10.07                                                                                           Справа№ 13/280А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,  при секретарі Малюшевському А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: ТзОВ “Житлобуддизайн”, м.Львів

до відповідача: ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів

про скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.07р. №/0/1268, №/0/1269, №/0/1219, від 11.09.07р. №/3 21063, №000142300/3 21062, №000152300/3 21061 та від 13.09.07р. №0/3/21235

За участю представників сторін:

Від позивача: Кушнір Т.В. –представник, Мощинська О.В. –представник

Від відповідача: Мельничук В.А. –гол.держ.под.інсп. юр.відділу

Відкрито провадження у справі за позовом ТзОВ “Житлобуддизайн”, м.Львів до ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів про скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.07р. №/0/1268, №/0/1269, №/0/1219, від 11.09.07р. №/3 21063, №000142300/3 21062, №000152300/3 21061 та від 13.09.07р. №0/3/21235.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення з підстав наведених у позові з огляду на підтвердженість валових витрат вказаних в акті перевірки належними первинними документами, копії яких додані до матеріалів справи. Щодо донарахування податкового зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб, то донарахування податкових зобов’язань в даному випадку слід вважати подвійним оподаткуванням, оскільки з доходів про які йдеться в акті перевірки нотаріусами утримано та сплачено податок з доходів фізичних осіб.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити з підстав наведених у відзиві. Ним, зокрема, наголошено на правомірності висновків акту перевірки, що вказує на правомірність спірних податкових повідомлень, з тих підстав, що на момент проведення перевірки позивачем не надано первинних документів, які б належним чином підтверджували валові витрати, а тому з огляду на вимоги п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, висновки акту перевірки слід вважати правомірними та обгрунтованими. Щодо донарахування податкового зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб, то донарахування податкових зобов’язань в даному випадку є правомірними з огляду на те, що чинним законодавством обов’язок по внесенню податку з доходів виплачених нотаріусам з огляду на ст.32 Закону України „Про нотаріат” та п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” покладено на позивача.

Розглянувши наявні у справі матеріали, подані сторонами докази, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м.Львова проведено планову документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю „Житлобуддизайн” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 12.07.2005 року по 30.09.2006 року. При проведенні перевірки встановлено ряд порушень податкового законодавства, про що складено акт від 10.01.2007 року № 3/369/23-031/33665537, за висновками якого за перевірений період позивачем завищено валові витрати за перевірений період на 157532 грн. та зайво віднесено до податкового кредиту з податку на додану вартість 31506 грн. за результатами податкового обліку господарських операцій з отримання ремонтно-будівельних та інформаційно-маркетингових послуг. Крім того, перевіркою встановлено неутримання та несплату позивачем податку з доходів фізичних осіб в сумі 5898,33 грн. з виплат проведених на користь нотаріусів. На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.01.2007 року № /0/1268, яким підприємству визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість 31506 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 14976 грн., № /0/1269, яким підприємству визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток 43633 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 13702 грн. та № /0/1219, яким підприємству визначено податкове зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 5898,33 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 11796,67 грн.. За результатами адміністративного оскарження позивачем вказаних податкових повідомлень, відповідачем винесено нові податкові повідомлення-рішення від 11.09.2007 року № /3/21062, яким підприємству визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість 31506 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 14976 грн., № /3/21061, яким підприємству визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток 39383 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 12002 грн. та від 13.09.2007 року № 0/3/21235, яким підприємству визначено податкове зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 5129 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 10258 грн..

При винесенні постанови суд виходив з наступного.

Як вбачається із акту, на підставі якого Відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, перевіркою правильності визначення валових витрат встановлено завищення за період, що перевірявся суми валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість. Даний висновок податковим органом зроблено за результатами правової оцінки правильності ведення податкового обліку господарських операцій за договорами про надання послуг. Так, позивачем до перевірки надано акти приймання-передачі інформаційно-консультаційних послуг, а саме від 28.02.2006 року на суму 99000 грн. в т.ч. ПДВ на суму 16500 грн. по виконавцю ТзОВ „Посміх” за договором № 03-02/06 від 01.02.2006 року та від 28.08.2006 року на суму 9398 грн. в т.ч. ПДВ на суму 1566 грн. по виконавцю ПП „Гратуал” за договором № 2 від 02.08.2006 року.

Однак, податковим органом в акті перевірки зафіксовано факт не надання до перевірки звітів про виконані роботи, які б підтверджували факт надання таких послуг, їх зміст, суть, а отже із зв’язок з господарською діяльністю позивача.

Як вбачається із акту, позивачем до перевірки надано також акти приймання-передачі ремонтно-будівельних робіт, а саме: акт від 28.08.2006 року здачі-приймання послуг на суму 20000 грн. в т.ч. ПДВ 3333 грн. наданих ПП „Гратуал” згідно договору № 2 від 02.08.2006 року; акт від 18.08.2006 року здачі-приймання ремонтних послуг на суму 14000 грн. в т.ч. ПДВ 2333 грн. наданих ПП „Гратуал” згідно договору № 1 від 07.08.2006 року; акт від 29.09.2006 року здачі-приймання підготовчо-ремонтих робіт на суму 35342 грн. в т.ч. ПДВ 5890 грн. наданих ПП „Гратуал” згідно договору № 3-3 від 01.09.2006 року.

Однак, з посиланням на вимоги Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.-1-1-2000, затверджених Наказом № 174 від 27.08.2000 року (із змінами та доповненнями) та п.1 Наказу Державного комітету статистики України від 21.06.2002 року № 237/5 „Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві” податковим органом зроблено висновок про непідтвердженість витрат в цій частині з огляду на відсутність документації, ведення якої є обов’язковим оформлення фактів надання такого виду послуг.

Відповідно ж до зазначених нормативних актів, будівельні та монтажні роботи, роботи з капітального та поточного ремонту будівель та споруд та інші підрядні роботи за рахунок всіх джерел фінансування виконуються у відповідності з проектно-кошторисною документацією та вимог ДБНіП. Типовими формами первинних облікових документів у будівництві є типова форма № КБ-2 в „Акт приймання виконаних підрядних робіт” та № кб-3 “Довідка про вартість виконаних підрядних робіт”.

Висновки податкового органу, які стали підставою для визначення позивачу податкових зобов’язань з податку на прибуток та податку на додану вартість в даному випадку слід вважати обґрунтованими з огляду на наступне. Зокрема, щодо актів приймання інформаційно-консультаційних послуг, то позивачем представлені до перевірки вказані вище акти неналежним чином підтверджують факт надання відповідних послуг, оскільки такі акти приймання виконаних робіт складені з порушенням вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України  від 24.05.1998 р. № 88 (із змінами та доповненнями), що не може бути підставою для віднесення даних послуг до складу валових витрат.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, валові витрати виробництва та обігу складають суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній, або нематеріальній формах здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), що придбаваються таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Господарська діяльність, як передбачено п.1.32 ст.1 даного Закону - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Підпунктом 5.2.1. п.5.2 ст.5 вказаного Закону передбачено правило, за яким до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції.

Якщо ж вдатись до змісту актів прийому-передачі інформаційних послуг, які надані до перевірки, на підставі яких позивачем сформовано валові витрати, то вони не відображають змісту, суті, а отже і зв’язку із господарською діяльністю позивача, крім того, самі акти приймання-передачі не відображають факту реального надання послуг.

Щодо валових витрат, які сформовано за ремонтно-будівельними послугами, слід зазначити, що відповідно до вимог Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.-1-1-2000, затверджених Наказом № 174 від 27.08.2000 року (із змінами та доповненнями) та п.1 Наказу Державного комітету статистики України від 21.06.2002 року № 237/5 „Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві”, складання типових форм первинних облікових документів у будівництві № КБ-2 в „Акт приймання виконаних підрядних робіт” та № кб-3 “Довідка про вартість виконаних підрядних робіт” є обов’язковим для робіт, які виконуються за рахунок всіх джерел фінансування, а отже відсутність даних документів вказує на неналежне підтвердження валових витрат з огляду на вказані вище норми законодавства.

Крім того, слід зазначити, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначає Закон України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.

Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, бухгалтерський облік є обов’язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку”.

Пункт 9.2 ст.9 цього ж Закону встановлю, що первинні документи повинні мати такі обов’язкові реквізити: назву документу; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Організація бухгалтерського обліку на підприємстві обумовлена статтею 8 Закону, нормами якої визначено організацію бухгалтерського обліку на підприємстві, а також відповідальність за неї як компетенцію його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Згідно із зазначеною статтею підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства та обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій.

Згідно п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Тобто право платника податків на віднесення до складу валових витрат Законом прямо ставиться в залежність від того, чи є в наявності первинний документ, який відображає факт здійснення певної господарської операції (дії або події, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства). Акт прийому передачі виконаних робіт, будучи первинним документом та підставою формування валових витрат у зв’язку із здійсненням господарської діяльності, повинен містити відомості про дії та події, оформлені цим документом.

Згідно ж з п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Тому ТзОВ „Житлобуддизайн” за вказаними операціями зайво сформовано податковий кредит з податку на додану вартість.

Крім того, аналізуючи копії документів, що містять інформацію про кошторис робіт, а також звіт про виконані маркетингові послуги, які позивачем додано до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що дані документи не можна вважати належними та допустимими доказами по справі, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Позивачем документально не підтверджено факту подання відповідних документів до перевірки та не спростовано самого твердження податкового органу щодо відсутності відповідної первинної документації на момент проведення перевірки на підприємстві, що дозволяє суду зробити висновок про непідтвердженість валових витрат на момент перевірки, і з огляду на норму п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” свідчить про правомірність висновків акту перевірки та донарахування сум податкових зобов’язань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122,123,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

постановив:

1.В позові відмовити повністю.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя                                                                                                       Станько Л.Л.