ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2007 р.                                                           Справа № 14/118-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ємленінової З.І. при секретарі Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відділу освіти Цюрупинської районної державної адміністрації

м. Цюрупинськ Херсонської області

до Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності   м. Херсон

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фінансове управління Цюрупинської районної державної адміністрації м. Цюрупинськ Херсонської області

про   визнання протиправними    рішень  суб'єкту владних  повноважень

за участю представників сторін:

від позивача – уповноважена особа Сміліченко О.Л.

від відповідача – головний спеціаліст  Дегтярьов Ю.Є.,

головні спеціалісти  Головін О.В., Сіденко  К.В.

від третьої особи – заступник начальника  райфінуправління  Ковальова Н.П.

Позивач звернувся з заявою  про визнання  протиправними пунктів 1 та 2 рішення виконавчої дирекції Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 06 листопада 2006 року № 1676 та  рішення  від 28 грудня 2006 року № 2070, посилаючись на те, що  спірні рішення не відповідають законодавству та нормативно-правовим актам України,  а саме: вимогам п. п. 3, 4 ст. 2, п. 4 ст. 13, п. 2 ч. 2 ст. 27, п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 28, абз. 2, 3, 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням",  п. 1 ст. 1 Закону України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування", ст. 57 Закону України "Про освіту", ст. ст. 1, 3 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту", а також  Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та відповідним  нормам Бюджетного Кодексу України і Постанови Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2005 року № 934 "Про реалізацію Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту".

На думку позивача, оспорюванні рішення  є неправомірними, оскільки за основу для розрахунку сум донарахованих та доутриманих внесків взята сума коштів - 354688 грн. 47 коп., яка надійшла у 2005 році як субвенція з державного бюджету України місцевому бюджету, а тому не входила до фонду заробітної плати позивача.

Представник позивача на засіданнях суду надав  пояснення з  урахуванням  підстав уточнених  позовних   вимог відповідно до яких підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та посилається на те, що  відповідач при  прийнятті спірних рішень  перевищив свої  повноваження та здійснив спробу самовільно змінити  бюджетні призначення виплат, нарахованих  відповідно до  Закону України «Про  реструктуризацію  заборгованості з виплат, передбачених  статтею 57 Закону України «Про  освіту». Крім  того, за його  посиланнями, на виплати, встановлені Законом України «Про  реструктуризацію  заборгованості з виплат, передбачених  статтею 57 Закону України «Про  освіту»не  поширюється  дія ст. 33,  Закону «Про  оплату праці»щодо  індексації заробітної  плати  та  статті 34 зазначеного  закону  щодо  компенсації  втрат частини заробітної  плати у зв'язку з  затримкою термінів її  виплати, а тому і відрахування внесків до  Фонду на ці суми  не здійснюється.

Відповідач позовні вимоги не  визнає, посилаючись на те, що  спірні рішення  приймалися в межах  його  компетенції та  відповідно до  вимог законів України і ніякого  втручання  в бюджетні правовідносини  з  його  боку не  було.

Він  зазначає, що відповідно до статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням"  та статті 1 Закону   України   "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування"  базою для здійснення нарахування страхових внесків до Фонду є суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають оподаткуванню. Таким чином, на суми погашення заборгованості з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки працівникам навчальних закладів та установ освіти необхідно   утримувати   страхові внески до Фонду.

Третя особа підтримує  позовні вимоги позивача та зазначає, що  кошти, на які відповідачем  за спірними  рішеннями нараховані    страхові внески до Фонду отримані в 2005році  як  цільова субвенція на  погашення кредиторської  заборгованості  державного  бюджету з виплат за вислугу років та допомоги на оздоровлення за відповідною  бюджетною  класифікацією. На ці  суми   здійснено  відрахування на сплату  податку з  фізичних  осіб та на виплату страхових  внесків  на загальнообов'язкове державне  пенсійне  страхування. Але нарахування  страхових  внесків  до Фондів  соціального  страхування  не  передбачено,   тому  вони  будуть вважатися порушенням  бюджетного  законодавства.

В засіданнях  суду 13.11.2007року та 19.11.2007року оголошувалися перерви за клопотанням  відповідача.

Дослідивши  матеріали  справи, заслухавши представників сторін, господарський суд,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" №   2240-Ш від  18.01.2001року (далі закон №   2240-Ш )  до повноважень виконавчої дирекції Херсонського  обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності віднесено  здійснення контролю  за правильним  нарахуванням, своєчасною  сплатою  страхових  внесків, а також  забезпечення цільового  використання коштів загальнообов'язкового  державного  соціального  страхування у зв'язку з  тимчасовою  втратою  працездатності та витратами, зумовленими  народженням  та похованням.

Пунктами 3, 6 частини 1 статті 28 зазначеного  закону  №2240-Ш Фонду, як страховику, надано  право здійснювати перевірку правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків та використання страхових коштів на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, та накладати фінансові санкції і адміністративні штрафи, передбачені цим законом та іншими актами законодавства.

Порядок проведення перевірок страхувальника встановлено розділом 15 Інструкції «Про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженої Постановою правління Фонду від 19 вересня 2001 року № 38. Відповідно до абзацу 7 п. 15.14 зазначеної Інструкції за матеріалами ревізії директор виконавчої дирекції приймає рішення щодо застосування штрафних та фінансових санкцій до страхувальника  відповідно до ст. 28 Закону № 2240-Ш,  та надсилає пропозиції по усуненню недоліків, встановлених ревізією.

Матеріалами  справи  встановлено, що в період з 12 по 18 жовтня 2006 року на підставі доручення від 12 жовтня 2006 року № 1244 спеціалістами контрольно-ревізійного відділу виконавчої дирекції Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (відповідач по справі) було здійснено перевірку відділу освіти Цюрупинської районної державної адміністрації з питань правильності нарахування та перерахування страхових внесків та законності виплат одноразових допомог на народження дитини, по вагітності та пологах,  по тимчасовій непрацездатності та поховання за період з 01.10.2005 року  по 01.10.2006 року. За результатами  перевірки  складено акт від 18 жовтня 2006 року.

06 листопада 2006 року директором виконавчої дирекції Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, на підставі акту від 18 жовтня 2006 року, було прийнято рішення № 1676 "Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф-4ФССзТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

В зазначеному рішенні  відповідач посилається на порушення позивачем  статті 1 Закону України від 11.01.2001року №2213-ІІІ "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування" (зі змінами), в частині не нарахування та не утримання страхових внесків з фонду оплати праці застрахованих осіб –354688грн.47коп. за 2005рік. (компенсація по ст. 57 закону України «Про освіту"). Сума донарахованих страхових внесків склала 10285грн.97коп., сума доутриманих страхових внесків –3546грн.88 коп. Відповідно   до   абзацу 6   п. 1   ст. 30   Закону   №   2240-Ш   позивачу  нараховано пеню в сумі 132грн.79 коп.

Крім того, відповідачем, відповідно до пункту 2.2 статті 27 Закону № 2240-ІІІ нарахована пеня в частині несвоєчасного перерахування страхових внесків до Фонду в перевіряємому періоді в сумі 48087грн.52коп.,   відповідно до абзаців 2, 3, 6 цього ж Закону нарахована пеня в сумі  3542грн.05коп., та застосовано штраф в розмірі 50% від суми належних до сплати страхових внесків -   24043грн.76коп.

В рішенні зазначено, що  відповідно до пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001року № 1266, в частині неправильного визначення розрахункового періоду для обчислення середньоденної заробітної плати для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності переплата склала 37грн.93коп.,  відповідно до абз. 5 п. 1 ст. 30 Закону   № 2240-Ш   застосовано штраф у розмірі 50% від суми неправомірних витрат, що  становить 18грн.97коп.

На підставі підпункту 6 пункту 1 статті 28 Закону   № 2240-ІІІ  рішенням   визначено  та вирішено зарахувати до бюджету Фонду по відділу освіти Цюрупинської райдержадміністрації платежі та фінансові (штрафні) санкції в таких розмірах:

- донараховані та доутримані страхові внески за 2005 р. в сумі 1383грн.85коп., та пеню за несвоєчасне перерахування страхових внесків -132грн.79коп.;

-          пеню за несвоєчасне перерахування страхових внесків в сумі 3542грн.05коп. та штраф у розмірі 50 % від суми належних до сплати страхових внесків – 24043грн.76 коп.;

-          неправомірні витрати в сумі 37грн.93коп. та штраф за порушення порядку витрачання

страхових коштів в розмірі 50% від суми неправомірних витрат –18грн.97коп.

Загальна сума платежів та фінансових   санкцій склала 41608грн.35коп., яку в десятиденний термін від дня отримання рішення позивачу запропоновано зарахувати (сплатити) до бюджету Фонду у повному обсязі та відобразити  у звіті  про  нарахування страхових  внесків (Ф-4ФССзТВП).

28 грудня 2006 року директором виконавчої дирекції Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі довідки від 28 грудня 2006 року було прийнято рішення № 2070 про часткову зміну рішення від 06 листопада 2006 року № 1676. Рішенням  від 28.12.2006року  було змінено пункт 2 попереднього рішення і викладено його в новій редакції, відповідно до якої було встановлено порушення пункту 2.2 статті 27 Закону № 2240-Ш в частині несвоєчасної сплати страхових внесків до Фонду в сумі 48087грн. 52 коп. за період, охоплений перевіркою і за наслідками якої нарахована пеня 400 грн. 52 коп., а на підставі абз. 2, 3 та 6 п. 1 ст. 30 Закону застосовано штраф у розмірі 50% від суми належних до сплати страхових внесків 24043 грн. 76 коп.

Загальна сума  платежів та фінансових  санкцій зазначеним  рішенням  зменшена  і становить  38466грн.82коп., яку  в десятиденний термін від дня отримання рішення позивачу запропоновано зарахувати (сплатити) до бюджету Фонду у повному обсязі та відобразити  у звіті  про  нарахування страхових  внесків (Ф-4ФССзТВП).

Сума  простроченого позивачем платежу визначена згідно додатку № 3 до акту перевірки від 18 жовтня 2006 року. Вказана сума складається з окремих сум простроченого і несплаченого платежу за кожен місяць охопленого перевіркою періоду.

Розрахунок проведено виходячи із встановлених п. 1 рішення від 06 листопада 2006 року № 1676 порушень щодо не нарахування та не утримання коштів з фонду оплати праці педагогічних працівників (компенсація згідно ст. 57 Закону України "Про освіту"), за якими позивачу донараховано страхових внесків на загальну суму 13965 грн. 64 коп.

Розглядаючи  позовні вимоги  про  визнання нечинними  та скасування зазначених  рішень  відповідача, суд  виходить  із  того, що частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2  частини 2 статті 27 Закону  № 2240-Ш встановлено обов'язок страхувальника нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а абзацами 2, 3, 6 частини 1 ст. 30 зазначеного Закону встановлена відповідальність  страхувальника за    несвоєчасність сплати страхових внесків, або неповної їх сплати  у вигляді  суми  донарахованих контролюючим органом страхових внесків  а також штрафу у розмірі 50 відсотків суми належних до сплати страхових внесків за весь період та пені, яка  обчислюється виходячи з 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь її строк.

Статтею 57 Закону України "Про освіту" від 23.12.1991р. № 1060 встановлені державні гарантії педагогічним, науково-педагогічним працівникам та іншим категоріям працівників навчальних закладів щодо виплати цим працівникам надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995року № 108/95, зазначені виплати відносяться до додаткової заробітної плати. Згідно з  визначенням  цього  Закону, додаткова заробітна плата – це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язанні з виконанням виробничих завдань і функцій.

Пунктами 2.2.2, 2.3.3 Інструкції зі  сплати заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5 зазначені виплати відносяться до фонду оплати праці. Згідно із Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. № 889 з таких виплат утримується податок з доходів фізичних осіб.

Нарахування і сплата страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,  зумовленими    народженням та похованням, здійснюється відповідно до законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами. зумовленими народженням та похованням" від 18.01.2001 р. № 2240-Ш  та "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування"  від 11.01.2001 р. № 2213 (Закон № 2213).

Відповідно до статті 21 Закону № 2240-Ш та статті 1 Закону № 2213 базою для здійснення нарахування страхових внесків до Фонду є суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають оподаткуванню.

Виходячи  із викладеного, на суми погашення заборгованості з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки працівникам навчальних закладів та установ освіти необхідно нараховувати та утримувати страхові внески до Фонду.

Статтею 60 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" було встановлено, що надання зазначених виплат реалізується в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України в межах видатків, врахованих у розрахунках до Державного бюджету України та місцевих бюджетів на 2001 рік.

Статтею 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2002 рік" передбачався аналогічний порядок реалізації статті 57 Закону України "Про освіту". Незабезпечення фінансування виплати надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення призвело до виникнення заборгованості Державного бюджету України та місцевих бюджетів перед працівниками закладів та установ освіти.

Для забезпечення виконання положень Закону України "Про освіту" Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про реструктуризацію заборгованості із виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" від 9.09.2004 року № 1994 (Закон № 1994), який регулює правовідносини, що склалися у зв'язку з нефінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту". Зазначений Закон  також визнав ці виплати кредиторською заборгованістю Держбюджету.

З метою реалізації положень Закону № 1994 постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005року № 934 «Про  реалізацію  закону  України «Про  реструктуризацію  заборгованості з  виплат, передбачених  статтею 57 Закону України «Про  освіту» затверджено Порядок погашення кредиторської заборгованості державного бюджету працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки (Постанова № 934). Відповідно до пункту 4 зазначеного Порядку, відрахування, передбачені законодавством з виплат, здійснюються в установленому порядку. Згідно чинного законодавства до таких відрахувань належать і  страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Суд  відхиляє  посилання  позивача на те, що  законом №1994 не  передбачено  проведення   нарахування страхових  внесків до Фонду, оскільки  як  цим законом, так і іншими  законами,  не  зазначено про не нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на виплату надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам. Таке право  виникло  лише з  введенням  в дію  постанови  № 745 від 25.05.2006року, якою передбачається не нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на виплату надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам. Однак, вказана Постанова набрала чинності після допущених позивачем порушень, зазначених у спірних рішеннях відповідача, а тому не  може розповсюджуватися на правовідносини сторін.

Судом не приймається, як належний доказ,   посилання позивача на те, що  листом Міністерства освіти та науки України та Міністерства фінансів України від 30.11.2005 р. № 1/9-681, № 31-17000-02-5/25800 надано роз'яснення щодо виконання положень Постанови № 934,  і пунктом 2.2 зазначеного роз'яснення установам та закладам освіти було рекомендовано не нараховувати страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суми погашення кредиторської заборгованості педагогічним і науково-педагогічним працівникам із виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Зазначений лист не  має  сили нормативно-правового акту, а носить лише роз'яснювальний характер. Крім того, Міністерство юстиції України листом від 25.01.06року  № 21-46-734  визнало спільний лист Міністерства освіти і науки та Міністерства фінансів від 30.11.05року   таким, що підлягає відкликанню з місць застосування органами, які його видали.

Відповідно ж до вимог ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у  разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана  Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Судом також не приймається до уваги посилання позивача на затвердження кошторисом та планом асигнувань виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту", як поточних трансфертів населенню, оскільки згідно Указу Президента України від 22.07.1998 р. № 810/98 "Про заходи щодо впровадження Концепції адміністративної реформи в Україні", трансферти -  це кошти, що передаються з Державного бюджету до місцевих бюджетів або з місцевих бюджетів вищого рівня до бюджетів нижчого рівня у вигляді дотацій, субсидій, субвенцій та в інших формах. Частина перша статті 9 Бюджетного кодексу України встановлює трансферти як один з розділів доходів бюджету. Частина четверта цієї статті визначає поняття цього розділу доходів бюджету: "Трансферти - це кошти, одержані від інших органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших держав або міжнародних організацій на безоплатній та безповоротній основі". Отже, кошти місцевих бюджетів, отриманих як трансферти з державного бюджету, у відповідності до статті 63 Бюджетного кодексу України, мають витрачатись на виконання повноважень органів влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, в тому числі фінансування закладів освіти, включаючи витрати на оплату праці, оскільки  зазначене  фінансування  є  повноваженням  саме  місцевих державних адміністрацій.

Посилання позивача  на те, що відповідно до  статті 2 закону України «Про   компенсацію  громадянам  втрати частини  доходів у зв'язку  з  порушенням строків їх  виплати" під  доходами   слід  розуміти  грошові доходи, в тому числі  заробітну плату та  соціальні виплати, які мають  разовий характер судом також відхиляється, оскільки  згідно з законом України «Про  реструктуризацію  заборгованості  з  виплат, передбачених  статтею  57 Закону України «Про  освіту» ці  виплати у зв'язку із нефінансуванням  із  бюджету   визнано  як виплату кредиторської заборгованості, але при цьому  зазначені виплати  не  виключені  із  складу заробітної  плати і вони відносяться до додаткової  заробітної  плати та погашаються  протягом п'яти  років рівними  частинами шляхом включення  зазначених  видатків відповідними  законами  України  починаючи  з  2005року у вигляді  окремих  цільових  субвенцій з Державного  бюджету.

Судом констатується, що  зазначені позивачем Закони, в тому числі і закон України «Про  державний бюджет»,  не  змінюють  структуру  та поняття доплат за вислугу років  та допомоги  на оздоровлення  і не  виключають їх   із складу  заробітної  плати, а закон України «Про  державний бюджет», як  і Бюджетний Кодекс України   не  можуть змінювати чи  зупиняти  дії  інших  законів України.

Не надано  суду і доказів  того, що  відповідач, прийнявши  спірні рішення, порушив  норми  Бюджетного  Кодексу України та втрутився в бюджетний процес, оскільки  із  матеріалів справи  це не  вбачається .

Згідно з роз'ясненнями Президії  Вищого  арбітражного  суду України №02-5/35 від 26.01.2000року,  підставами  для визнання  акту недійсним є невідповідність  його  вимогам  чинного  законодавства та/або  визначеній законом  компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою  визнання акту недійсним є  також  порушення  у зв'язку з  прийняттям  відповідного  акту прав та охоронюваних законом інтересів  підприємства чи  організації – позивача у справі. Якщо  за результатами  розгляду справи такого  порушення не  встановлено, у господарського  суду немає  правових  підстав для задоволення позову.

У зв'язку з  тим, що  позивачем не  доведено  порушень  відповідачем  чинного  законодавства, або  прийняття спірних  рішень за межами  його  компетенції, позовні вимоги  задоволенню  не  підлягають.

Відповідно до положень ст. ст. 94, 98 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених  норм матеріального права, керуючись  ст.ст. 94, 161-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд

п о с т а н о в и в:

1. В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                  З.І. Ємленінова

Постанова підписана суддею                                                                                                              06.12.2007року.