ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"01" листопада 2007 р.
Справа №  18/177

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ТимошевськоїВ.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 18/177

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградський кар'єр",                       м. Кіровоград

до відповідача: Кіровоградської районної державної адміністрації,                           м. Кіровоград

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

І - фізичної особи Порошиної Людмили Яківни, м. Кіровоград

ІІ - Кіровоградського районного відділу земельних ресурсів, м. Кіровоград

ІІІ - Соколівської сільської ради, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське

про визнання розпорядження недійсним

Представники сторін:

від позивача - Надєєва О.О., довіреність № б/н  від 01.06.07;

від відповідача - Турчанова О.В., довіреність № 01-32-38/1  від 06.06.07 начальник юридичного відділу;

від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичної особи Порошиної Людмили Яківни  - Ковбасюк А.В.,  Порошин В.П. , довіреність № 1941  від 28.08.07;

від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Кіровоградського районного відділу земельних ресурсів  - Вернидуб О.Л.,  довіреність № 42  від 08.10.07 провідний спеціаліст-юрисконсульт;

від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Соколівської сільської ради  - Турецька З.Н., довіреність № б/н  від 26.10.07.

Відкритим  акціонерним товариством "Кіровоградський кар'єр" подано до господарського суду позовну заяву з вимогою визнати недійсним розпорядження Кіровоградської районної державної адміністрації № 1076-р від 17.12.2003 року в редакції розпорядження Кіровоградської районної державної адміністрації від 18.02.2004 року № 84-р в частині надання у власність Порошиній Людмилі Яківні земельних ділянок сільськогосподарського призначення № 941 загальною площею 5,02 га та № 946 загальною площею 5,02 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу належить право користування надрами - видобування гранітів на Сухокліївському (Кіровоградському) родовищі гранітів, реалізація якого  можлива лише за умови використання земельної ділянки, в межах якої залягають копалини. Однак, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на користування надрами оскільки спірним розпорядженням земельні ділянки, що знаходяться в межах відповідного гірничого відводу та спеціального дозволу (ліцензії), передано у власність  фізичній особі Порошиній Людмилі Яківні.

Відповідач письмового заперечення на позов не подав, однак у судовому засіданні уповноважений представник відповідача зазначив, що розпорядження про передачу у власність земельних ділянок винесено з дотриманням вимог законодавства.

Ухвалою суду до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а саме: фізичну особу Порошину Л.Я.,  Кіровоградський районний відділ земельних ресурсів та  Соколівську сільську раду.

У судовому засіданні  оголошувалась перерва з 26.10.2007 р. о 15:30 год. до 30.10.2007 р. о 16:00 год.   та з 30.10.2007 р. до 01.11.2007 р. о 12:00 год.

Розглянувши подані сторонами документи, у т.ч. оригінал спеціального дозволу на користування надрами №854 від 05.05.1997 р. та акт про надання гірничого відводу від 03.03.1999 р., заслухавши пояснення представників сторін і третіх осіб в обґрунтування своїх вимог і заперечень та з'ясувавши фактичні обставини прийняття спірного  розпорядження, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

За приписами статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 118 Конституції України  виконавчу владу в областях  і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Відповідно до пункту 7 статті 13, пункту 3 статті 16 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” до компетенції місцевих державних адміністрацій належить контроль за  використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів.

Згідно частини 10 статті 118 та частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок у власність чи в оренду здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 17.12.2003 р. №1076-р Порошиній Людмилі Яківні, як власнику сертифікату на право на земельні частки (паї) КСП "Україна", передано у власність  земельні ділянки сільськогосподарського призначення №941 загальною площею 3,83 га ріллі та №946 загальною площею 3,83 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно із затвердженою схемою поділу земель (а.с.11).

Місце розташування вказаних земельних ділянок визначено на схемі, що міститься на акті про передачу та прийом земельної  частки (паю) в натурі  (а.с. 42 на звороті).

Розпорядженням голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 18.02.2004 р. №84-р внесено зміни до розпорядження №1076-р, згідно з яким збільшено розмір наданої земельної ділянки  до 5,02 га ріллі за №941 та до 5,02 га ріллі за №946 (а.с.12).

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995р. №720 “Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”  паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Порядок виділення земельної частки (паю) в натурі регулюється Законом України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” від 5 червня 2003р.

Згідно вказаного Закону право на земельну частку (пай) мають, зокрема  громадяни – спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом (стаття 1). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є – свідоцтво про право на спадщину (стаття 2). Особи, власники сертифікатів, які виявили бажання одержати належну їм  земельну частку (пай)  в натурі (на місцевості) подають, зокрема, до районної державної адміністрації відповідну заяву (стаття 3). Щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється проект землеустрою, у якому визначається місце розташування земельних ділянок, їх межі та інші дані (стаття 7). Згідно з даним проектом проводиться розподіл земельних ділянок (стаття 9) та на його основі   відповідною землевпорядною організацією власникам земельних часток (паїв) оформляються державні акти на право власності на земельну ділянку (стаття 12).

За нормами вказаного Закону та Указу Президента України від  8 серпня 1995 р. №720 паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Крім того,  пункт 7 зазначеного Указу Президента України  передбачає можливість  використання для передачі у приватну власність або надання у користування земель резервного фонду, який створюється під час передачі земель у колективну власність.

Як вбачається з матеріалів судової справи, право громадянки Порошиної Л.Я. на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства “Україна” посвідчується сертифікатами на право на земельну частку (пай), виданих Кіровоградською районної державною адміністрацією 17.07.1996 р. (а.с.37-38), та нотаріально посвідченим свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.08.2001 р. (а.с. 36).

За повідомленням Кіровоградського районного відділу земельних ресурсів від 01.11.2007 р. №108 (а.с. 94 ), земельні ділянки №941 загальною площею 5,02 га ріллі та №946 загальною площею 5,02 ріллі, які  передані громадянці  Порошиній Л.Я. були виділені із земель резерву державної власності. Отже, дані земельні ділянки у колективну власність  сільськогосподарському підприємству “Україна” не передавались і належали до земель резерву державної власності.

Поряд з цим,  вказані земельні ділянки на момент їх передачі за спірним розпорядженням були вже відведені під гірничий відвід для розробки родовища корисних копалин (гранітів), наданому відкритому акціонерному товариству “Кіровоградський кар”єр” .

Відкрите акціонерне товариство (далі – ВАТ) “Кіровоградський кар”єр” є користувачем надр,  що підтверджується спеціальним дозволом  на користування надрами  за реєстраційним номером 854, виданим 5 травня 1997 р. з терміном дії 11 років (а.с. 13-14).

З метою розробки Кіровоградського (Сухокліївського) родовища гранітів ВАТ “Кіровоградський кар”єр” було надано в 1999 році  Кіровоградською обласною державною адміністрацією гірничий відвід, площа проекції якого становить 81,05 га (а.с. 16).

Даний гірничий          відвід зареєстровано  територіальним управлінням Держнаглядохоронпраці по Кіровоградській області (а.с. 15).

Відповідно до статті 1 Кодексу України про надра від 27.07.1994 р. надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Згідно статті 19 вказаного Кодексу надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється (стаття 17 Кодексу).

Надання земельних ділянок для потреб, пов”язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку встановленому земельним законодавством України (стаття 18 Кодексу).

Згідно з частиною 4 статті 66 Земельного кодексу України надання земельних ділянок для потреб, пов”язаних з користуванням надрами, проводиться, зокрема, після оформлення в установленому порядку прав користування надрами.

З наведених норм та наявних  в матеріалах справи документів, у т.ч. топографічного плану та схем розміщення земельних ділянок, вбачається, що спірним розпорядженням Кіровоградської районної державної адміністрації  було передано у власність фізичній особі Порошиній Л.Я. земельні ділянки, що знаходяться в межах гірничого відводу та спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами – видобування гранітів ВАТ “Кіровоградський кар”єр” чим порушено право останнього на користування надрами.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади.

З урахуванням викладеного, господарський суд  приходить до висновку, що розпорядження Кіровоградської районної державної адміністрації №1076-р від 17.12.2003 р. в редакції розпорядження №84-р від 18.02.2004 р.  порушує  право позивача на користування надрами, що суперечить нормам чинного законодавства  та є підставою для визнання розпорядження недійсним.

При цьому, господарський суд враховує, що про порушення права позивачу стало відомо при зверненні у квітні 2007 року до Кіровоградського районного відділу земельних ресурсів  із клопотанням стосовно надання в оренду відповідної земельної ділянки.

З урахуванням вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України  державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним розпорядження Кіровоградської районної державної адміністрації № 1076-р від 17.12.2003 року в редакції розпорядження Кіровоградської районної державної адміністрації від 18.02.2004 року № 84-р в частині надання у власність Порошиній Людмилі Яківні земельних ділянок сільськогосподарського призначення № 941 загальною площею 5,02 га та № 946 загальною площею 5,02 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Стягнути з Кіровоградської районної державної адміністрації (25014, м. Кіровоград, вул. Дарвіна, 25, ідентифікаційний код 04055067) на користь Відкритого акціонерного товариство "Кіровоградський кар'єр" (25028, м. Кіровоград, вул. Автолюбителів, 5, р/р 0001 у філії КД "АТ "Індекс-Банк", МФО 323765, ідентифікаційний код 00292155)  - 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

До набрання рішенням законної сили воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду  у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України

Суддя                             В.В.Тимошевська