ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 р.
№ 6/455

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого
Волковицької Н.О.
Рогач Л.І.

за участю представників сторін:

позивача
Шинкаренко Я.В. дов. від 29.10.2007 року

відповідача
Синкевич І.Г. дов. від 11.10.2007 року

прокурора
Івченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Комунального підприємства "Житній ринок"

на постанову
від 20.08.2007 року Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 6/455 господарського суду міста Києва

за позовом
Заступника прокурора Подільського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до
Комунального підприємства "Житній ринок"

про
стягнення 1 310 700, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Подільського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Житній ринок" про стягнення 1310700,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.03.2007 року позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтувалося на тому, що в порушення вимог пункту 30 рішень Київської міської ради від 18.12.2003 року № 267/1142 "Про бюджет міста Києва на 2004 рік" та від 28.12.2004 року № 1050/2460 "Про бюджет міста Києва на 2005 рік", відповідач в 2004 –2005 роках не перерахував 50 % надходжень від оренди майна, що належить до комунальної власності, до бюджету міста Києва, про що зазначено в акті № 11–П–0040/731 перевірки стану збереження та використання комунального майна КП "Житній ринок"  від 28.12.2005 року, складеного Контрольно–ревізійним управлінням в м. Києві.

За апеляційною скаргою Комунального підприємства "Житній ринок" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 року залишене без змін з тих самих підстав.

Комунальне підприємство "Житній ринок" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування прийнятих судових рішень, та направлення справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції з огляду на порушення норм процесуального права, оскільки мало місце неповне з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи.

Заслухавши суддю –доповідача, присутніх у судовому засіданні представників сторін та прокурора, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції і вбачається із матеріалів справи Комунальне підприємство "Житній ринок" засноване на комунальній власності територіальної громади м. Києва (п. 1.1 Статуту підприємства).

Пунктом 30 рішення Київської міської ради від 18.12.2003 року № 267/1142 "Про бюджет міста Києва на 2004 рік" встановлено, що 50% надходжень за оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (за виключенням витрат на експлуатацію цього майна), зараховуються до загального фонду міського бюджету міста Києва.

Пунктом 9 Додатку № 13 до рішення Київської міської ради від 28.12.2004 року № 1050/2460 "Про бюджет міста Києва на 2005 рік" дію пункту 30 рішення Київської міської ради від 18.12.2003 року № 267/1142 "Про бюджет міста Києва на 2004 рік" продовжено на 2005 рік.

Згідно зазначених рішень Київської міської ради, протягом 2004 –2005 років КП "Житній ринок" мало перераховувати до бюджету міста Києва 50 % надходжень від оренди майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (за виключенням витрат на експлуатацію цього майна).

У позові прокурор просив стягнути з відповідача 50% від загальної суми надходжень від оренди комунального майна у 2004-2005 роках, без виключення витрат на експлуатацію цього майна, як то зазначено у рішенні Київської міської ради від 18.12.2003 року № 267/1142 "Про бюджет міста Києва на 2004 рік".

Задовольняючи позовні вимоги прокурора, місцевий суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив із акту Контрольно-ревізійного управління в м. Києві від 28.12.2005 року № 11-П-0040/731 перевірки стану збереження та використання комунального майна КП "Житній ринок", яким встановлено факт неповного перерахування КП "Житній ринок", починаючи з 2004 року, 50% від загальної суми надходжень від оренди комунального майна до загального фонду міського бюджету міста Києва.

Колегія суддів погоджується із такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки згідно частини 4 статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" методика розрахунку пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Згідно з частиною 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Пунктом 30 рішення Київської міської ради від 18.12.2003 року № 267/1142 "Про бюджет міста Києва на 2004 рік", дію якого продовжено на 2005 рік, задекларовано виключення з 50 % надходжень за оренду комунального майна, що підлягають зарахуванню до загального фонду міського бюджету міста Києва, витрат на експлуатацію цього майна.

При цьому, Положенням з питань обстеження, оцінки технічного стану, паспортизації та поточної експлуатації будівель та споруд у галузі зв'язку, затвердженого наказом Держкомзв'язку від 28.04.2004 N 88 визначено поняття експлуатації будівлі (споруди), згідно з яким це використання будівлі (споруди) згідно з функціональним призначенням та проведення необхідних заходів до збереження стану конструкцій, при якому вони здатні виконувати задані функції з параметрами, що визначені вимогами технічної документації.

Витратами відповідно до Положень (стандартів) бухгалтерського обліку є зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Відповідно до розділу 3 "Звіт про фінансові результати" цього Положення витратами є зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власниками) за звітний період.

Що саме входить до складу експлуатаційних витрат у розумінні пункту 30 рішення Київради визначено лише пунктом 2.4 Порядку, затвердженого наказом Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 33 від 03.02.2006 року, згідно з яким при обчисленні загальної суми надходжень від оренди майна не враховується податок на додану вартість (якщо орендодавець сплачує такий податок із надходжень від оренди) та суми, що сплачуються орендарями по відшкодуванню витрат на утримання, технічне обслуговування, благоустрій прибудинкової території та фасаду будинку, що мають визначатися окремим договором, який укладається з експлуатуючою організацією.

Право визначати порядок розрахунку сум зобов'язань, склад та розмір витрат на експлуатацію орендованого майна, порядок, форму та строки надання звітності про суму надходжень від оренди, експлуатаційних витрат, нараховані та сплачені суми зобов'язань з 50 % загальної суми надходжень від оренди Головному управлінню комунальної власності м. Києва виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було надано пунктом 19 рішення Київської міської ради від 27.12.2005 року № 621/3082 "Про бюджет міста Києва на 2006 рік".

До прийняття зазначеного рішення Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) таких повноважень не мало.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони і інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України дано офіційне тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) та зазначено, що цей конституційний принцип може поширюватися на закони та інші нормативно-правові акти, які пом’якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актом може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

У рішенні Київської міської ради від 27.12.2005 року № 621/3082 "Про бюджет міста Києва на 2006 рік" відсутня вказівка на те, що воно має зворотну дію в часі в частині повноважень, наданих Головному управлінню комунальної власності м. Києва виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) пунктом 19 цього рішення.

Враховуючи, що у спірний період (2004 –2005 роки) склад витрат на експлуатацію комунального майна, а також право Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) їх визначати не були встановлені, застосування Порядку, затвердженого наказом Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 33 від 03.02.2006 року до спірних правовідносин, і зменшення на його підставі 50 % надходжень від оренди комунального майна за 2004 –2005 роки, що підлягали перерахуванню КП "Житній ринок" в цей період до загального фонду міського бюджету м. Києва, є таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що визначення 50% надходжень від оренди комунального майна КП "Житній ринок" за 2004 –2005 роки, що підлягають перерахуванню до загального фонду місцевого бюджету м. Києва, без зменшення на суми ПДВ, суми витрат на експлуатацію майна, частини сум адміністративних та інших операційних витрат, є правомірним.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій в порядку статті 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили, встановили та надали юридичну оцінку наданим сторонами доказам та правильно вирішили спір.

Твердження заявника про порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, суперечать матеріалам справи та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не входить до компетенції касаційної інстанції, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування рішення та постанови апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду міста Києва від 22.03.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 року у справі № 6/455 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Житній ринок" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  Т. Дроботова

С у д д і          Н. Волковицька

Л. Рогач