ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  33/204

18.10.07

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом          приватного підприємства «Стратос»

до                      товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест»

про                     стягнення 59 934,67 грн.

За участю представників сторін:

від позивача:         Косолап О.В. –представник за довіреністю № б/н від 05.09.2007 року;

від відповідача:    не з’явився.

встановив :

Приватне підприємство «Стратос»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест»про стягнення заборгованості в сумі 59 934,67 грн. за договором поставки № 67/08 П від 17.08.2004 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір поставки № 67/08 П від 17.08.2004 року відповідно до умов якого позивач  зобов’язується передати товар у власність відповідача, а відповідач зобов’язується прийняти його та оплатити на умовах передбачених договором.

Відповідно до п.1.2 договору поставки № 67/08 П від 17.08.2004 року найменування товару є цукор-пісок в мішках по 50 кг.

Згідно до п. 3.3. договору поставки № 67/08 П від 17.08.2004 року покупець зобов’язаний здійснити оплату за товар в безготівковій формі шляхом перерахування грошових засобів на поточний рахунок постачальника протягом одного банківського дня після прийняття товару на складі покупця.

На виконання умов договору позивачем був відвантажений відповідачу товар на загальну суму 446 700,00 грн. на підтвердження зазначеного факту в матеріалах справи наявні видаткові накладні:

- № РН-0000370 від 22.02.2006 року на суму 78 000,00 грн.;

- № РН-0000381 від 23.02.2006 року на суму 78 000,00 грн.;

- № РН-0000389 від 24.02.2006 року на суму 58 500,00 грн.;

Товар за вищезазначеними накладними був отриманий уповноваженим представником товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест»Ільницькою Яною Юліанівною  згідно довіреності на отримання товару:

Серія ЯЛП № 176898 від 22.02.2006 року дійсна до 03.03.2006 року.

- № РН-0000268 від 08.02.2006 року на суму 81 000,00 грн.;

- № РН-0000584 від 24.03.2006 року на суму 77 000,00 грн.;

- № РН-0001174 від 07.08.2006 року на суму 74 200,00 грн.

Відповідач частково розрахувався на загальну суму 388 900,00 грн. На підтвердження зазначеного факту в матеріалах справи наявні банківські виписки: № 16 271 на суму 25 000,00 грн.;  № 17 603 на суму 200,00 грн.; № 18 604 на суму 10 200,00 грн.; № 19 602 на суму 74 000,00 грн.; № 33 251 на суму 29 700,00 грн.; № 16 257 на суму 20 000,00 грн.; на суму 2 000,00 грн.; № 22 270 на суму 77 000,00 грн.; № 16 282 на суму 10 000,00 грн.; № 17 292 на суму 15 000,00 грн.; № 22 310 на суму 15 000,00 грн.; № 23 175 на суму 3 000,00 грн.; № 8 169 на суму 16 000,00 грн. від 23.02.2006 року; на суму 15 000,00 грн.; № 10 199 на суму 7 000,00 грн. від 23.02.2006 року; на суму 44 000,00 грн.; № 18 191 на суму 15 000,00 грн.; № 16 187 на суму 10 800,00 грн.;

19 січня 2007 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію-вимогу про оплату № 01/01 від 19.01.2007 року, в якій просить в 7-ми денний строк погасити заборгованість в сумі 57 800,00 грн.

Оплата за поставлений товар не була здійснена.

Розмір основного боргу на момент подання позовної заяви становить 57 800,00 грн.

В судовому засіданні 11.09.2007 року представник позивача підтримав свої позовні вимоги та надав клопотання про витребування у відповідача документи.

Представник відповідача надав відзив на позов в якому просить у задоволені позовних вимог відмовити.

У зв’язку з витребуванням нових доказів, суд відклав розгляд справи на 04.10.2007 року.

В судових засіданнях 04.10.2007 року та 18.10.2007 року представник відповідача в судові засідання не з’являвся, витребуваних судом документів не подав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином.

Представник позивача надав заяву про продовження строку розгляду справи, пояснення по справі № б/н від 04.10.2007 року та через канцелярію подав уточнення до позовної заяви вих. № б/н від 10.10.2007 року, в якому просить збільшити суму 3% річних та індексу інфляції. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 57 800,00 грн., суму штрафу у розмірі 1 156,00 грн., 1 234,18 грн. –трьох відсотків річних від простроченої суми, суму індексу інфляції у розмірі 6 023,43 грн., витрати по сплаті послуг адвоката  в сумі 5 000,00 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 662,20 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи  докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі  з врахування уточнення до позовної заяви.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України  та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 57 800,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 статті 548 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.1 статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Так, п.7.2 договору поставки № 67/08 П від 17.08.2004 року передбачає, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов’язаний сплатити постачальнику штраф в розмірі 2% від вартості поставленого, але не оплаченого товару.

Враховуючи вищезазначене, сума штрафу становить 1 156,00 грн. та підлягає задоволенню.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотки річних в сумі 1 235,18 грн. та індексу інфляції в розмірі 6023,43 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму адвокатських витрат в розмірі 5 000,00 грн. На підтвердження зазначеного факту в матеріалах справи наявні: договір про надання правових послуг адвоката від 16.04.2007 року; акт про фактичне надання послуг адвокатом клієнту до договору про надання правових послуг адвоката від 16.04.2007 року, в якому зазначається, що сума виконаних робіт складає 5 000,00 грн.; свідоцтво № 1508 на право заняття адвокатською діяльністю від 27.02.2006 року та квитанція до прибуткового касового ордера № 8 від 16.04.2007 року про сплату 5 000,00 грн.

Згідно статті 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов’язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та послуги адвоката покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест» (03142, м. Київ, вул. Академіка Кримського, 4-А; р/р 260005198 в ВАТ АБ «Укргазбанк»м. Київ, МФО 320478, ) або з іншого рахунку, виявленого державним виконавцем, на користь приватного підприємства «Стратос»(49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шмідта, буд. 4, кв. 3; р/р 846 в АКБ «Правекс-Банк»м. Київ, МФО 321983; р/р 846 в ДФ АКБ «Правекс-Банк», МФО 305932, ) суму основного боргу 57 800 (п’ятдесят сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 1 235 (одна тисяча двісті тридцять п’ять) грн. 18 коп., індекс інфляції в сумі 6 023 (шість тисяч двадцять три) грн. 43 коп., штраф у розмірі 1 156 (одна тисяча сто п’ятдесят шість) грн. 00 коп., оплата послуг адвоката в розмірі 5 000 (п’ять тисяч) грн. 00 коп., витрати  по сплаті державного мита в сумі 662 (шістсот шістдесят дві) грн. 20 коп. та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 71 994 (сімдесят одна тисяча дев’ятсот дев’яносто чотири) грн. 81 коп.

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                         С.М.Мудрий