ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.07.07 р.                                                                               Справа № 17/239

Господарський суд Донецької області у складі судді І.В. ЗубченкоПри секретарі Максимовій В.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Комунального підприємства „Донецькміськводоканал” м. Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Донвуглеводоканал” м. Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 1145161,20 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гнатюк О.І. за довіреністю

від відповідача: Казієв Л.С. за довіреністю

В судовому засіданні брали участь:

Згідно із ст.69 ГПК України за клопотанням сторін від 05.06.06 справу розглянуто в більш тривалий термін

Згідно із ст. 77 ГПК України в засіданні суду оголошувалась перерва з 05.07.2007р. по 30.07.2007р.

СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне підприємство „Донецькміськводоканал” м. Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства „Донвуглеводоканал” м. Донецьк, про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в сумі 1118177,03 грн., в тому числі боргу за період з 01.02.04 по 31.03.04 в сумі 1072749,73 грн., 3% річних в сумі 6487,81 грн., інфляційних в сумі 8663,03 грн. та пені в розмірі 30276,46 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.10.04 позов з урахуванням уточнення позивача задоволено, стягнено 1072749,73 грн. заборгованості, 16837,12 грн. інфляційних, 9661,98 грн. – 3% річних.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.06 вказане рішення частково скасоване, з відповідача на користь позивача стягнуто 590504,38 грн. боргу, 3% річних в сумі 7638,45 грн., 3% річних в розмірі 11387,56 грн. В частині стягнення частини боргу в сумі 482845,35 грн. провадження у справі припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.03.07 попередні рішення судів скасовані, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області в іншому складі суду.

Згідно із ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Справу прийнято до провадження на новий розгляд господарським судом Донецької області суддею Зубченко І.В. 12.04.2007р.

Позивач неодноразово змінював суму позову. Заявою № 09/2449 від 17.05.07 позивач зменшив позовні вимоги, що є його правом в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого остаточно просить стягнути з відповідача борг по оплаті послуг за березень 2004 року в розмірі 400046,43 грн., 16837,12 грн. інфляційних за період березень-червень 2004 року та 3% річних за період 01.03.04 – 07.07.04.

Зменшення суми позову прийняте судом, справа в подальшому розглядається в межах заявленої суми 426545,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір № 1800 від 02.01.1998р., акти-рахунки, банківські реєстри, залік зустрічних однорідних вимог, розрахунки суми позову.

Відповідач у поясненнях № 24/461 від 01.06.07, № 24/465 від 05.06.07 від 19.06.2007р. вважає, що уточнений обсяг вимог за березень 2004 року по основній заборгованості має складати 558348,70 грн., інформацію позивача про проведений залік – такою, що не відповідає фактичним даним та не може бути прийнята при розгляді заяви про зменшення позивачем позовних вимог.

Провадження у справі з 19.04.07 по 07.05.07 було зупинено за приписом ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача, відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.1998 року між Державним комунальним підприємством „Донецькміськводоканал” (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством „Донвуглеканал” (одержувач) був укладений договір № 1800, за умовами якого постачальник відпускає одержувачу питну воду та приймати від нього господарсько-побутові  стоки.

За п. 1.4 вказаного договору обсяги поданої одержувачу питної води визначаються за приладами обліку.

У відповідності з п. 2.2 договору одержувач – відповідач у справі узяв на себе зобов’язання оплачувати послуги водопостачання та водовідведення по узгодженим тарифам щомісячно плановими платежами по п’ятиденкам 5, 10, 15, 20, 25, а остаточно не пізніше 30 числа розрахункового місяця. По узгодженню сторін розрахунки за послуги можуть здійснюватися шляхом заліку взаємних вимог.

Як встановлено судом, на оплату наданих послуг за березень 2004 року позивачем виставлено відповідачеві Акт-рахунок № 1800 від 31.03.04 на суму 1281317,66 грн.

Шляхом перерахування грошових коштів та проведення взаємозаліку відповідачем у березні 2004р. оплатив позивачеві 643966,85 грн., з яких сума 435398,92 грн. віднесена позивачем на погашення боргу за попередній місяць (лютий 2004р.), тому зобов’язання по оплаті послуг за березень 2004р. припинені відповідачем виконанням на суму 208567,93 грн.

Таким чином судом встановлено, що загальна сума боргу відповідача перед позивачем по договору № 1800 від 02.01.1998р. за березень 2004р. становить 1072749,73 грн.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, в розумінні ст. 526 Цивільного кодексу україни суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Всупереч зазначеному відповідач в повному обсязі свої зобов’язання не виконав, послуги позивача по водопостачанню та водовідведенню за березень 2007р. повністю не сплатив.

Заявою від 17.05.07 № 09/2449 позивач зменшив суму боргу, яка підлягає стягненню, посилаючись на погашення заборгованості заліком зустрічних однорідних вимог на суму 672703,30 грн.

Зменшення позовних вимог є правом позивача в розумінні ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому має прийматися судом в усіх випадках.

Тому суд при винесенні рішення не надає належної правової оцінки проведеному сторонами заліку, який не стосується предмету позову згідно з заявою за зменшеними позовними вимогами, а також судовим рішенням у справі № 17/93.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позову про стягнення з відповідача боргу в розмірі 400046,43 грн.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов’язань, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред’явлено до стягнення інфляцію в сумі 16837,12 грн. за період з березня по червень 2004р. та три проценти річних в сумі 9661,98 грн. за період  з 01.03.04 по 07.07.04.

Проте, як встановлено вище, ухвалою від 16.02.04 господарським судом Донецької області порушено справу № 5/14Б про банкрутство відносно Відкритого акціонерного товариства „Донвуглеводоканал” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), а також не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів).

Положення ст. 625 Цивільного кодексу України, які передбачають сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, містяться у главі 51 цього кодексу, що регулює правові наслідки порушення зобов’язання та відповідальність за порушення зобов’язання.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов’язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов’язання.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов’язання виникають нові додаткові зобов’язання, які тягнуть за собою втрати матеріального характеру і є заходами відповідальності за порушення основного зобов’язання.

У випадку введення мораторію боржник не вправі самостійно задовольняти вимоги кредиторів поза межами справи про банкрутство. Отже, з моменту дії мораторію не можуть нараховуватися штрафні санкції, оскільки з цього моменту відсутня вина боржника у несплаті основної заборгованості в зв’язку з встановленим обмеженням його волевиявлення щодо задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Основне завдання мораторію полягає як в зупиненні виконання боржником грошових зобов’язань, строк виконання яких настав до дня введення мораторію (конкурсна заборгованість), так і в зупиненні нарахування неустойки (пені, штрафу), застосування інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання цих грошових зобов’язань, тому на конкурсну заборгованість не поширюються будь-які нарахування, в тому числі три проценти річних та індекс інфляції.

Таким чином безпідставними є нарахування позивачем інфляційних та 3% річних протягом дії мораторію.

Що стосується заперечень відповідача про застосування правил про погашення вимог кредиторів до стягнення боргу в даній справі, то суд зазначає, що, як встановлено вище, мораторій на задоволення вимог кредиторів введений судом 16.02.04, тобто раніше, ніж утворення боргу за березень 2004р., тому не повинен застосовуватися до спірних відносин.

За таких обставин, враховуючи обґрунтованість та доведеність позову позивачем, позов Комунального підприємства „Донецькміськводоканал” м. Донецьк  до Відкритого акціонерного товариства „Донвуглеводоканал” м. Донецьк про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за березень 2004 року в розмірі 400046,43 грн., 16837,12 грн. інфляційних за період березень-червень 2004 року та 3% річних за період 01.03.04 – 07.07.04 підлягає задоволенню частково в частині стягнення боргу.

Судові витрати підлягають віднесенню на обидві сторони пропорційно  розміру заявлених позовних вимог (з урахуванням зменшеного позову.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526  Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 33, 34, 49, 82-85, 111-12  ГПК  України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства „Донецькміськводоканал” м. Донецьк  до Відкритого акціонерного товариства „Донвуглеводоканал” м. Донецьк про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за березень 2004 року в розмірі 400046,43 грн., 16837,12 грн. та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Донвуглеводоканал” ()83096, м. Донецьк, вул. Куйбишева, 109, ) на користь Комунального підприємства „Донецькміськводоканал” (83114, м. Донецьк, вул. Щорса, 110, ) заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за березень 2004 року в розмірі 400046 грн. 43 коп., витрати по сплаті держмита в сумі 1594 грн. 39 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 110 грн. 67 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову Комунального підприємства „Донецькміськводоканал” м. Донецьк  до Відкритого акціонерного товариства „Донвуглеводоканал” м. Донецьк про стягнення 16837,12 грн. інфляційних за період березень-червень 2004 року та 3% річних за період 01.03.04 – 07.07.04 відмовити за недоведеністю.

У судовому засіданні 30 липня 2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя

Повний текст рішення за правилами

ст. 84 Господарського процесуального

кодексу України підписано 30 липня 2007р.

Надрук. 3 прим.:

1-позивачу,

1- відповідачу,

1- у справу.