КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2007                                                                                           № 22/403

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Корсака В.А.

суддів:             Коршун Н.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Васильєв О.С. - за довіреністю,

від відповідача не з'явився.

від третьої осои не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапром"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.05.2007

у справі № 22/403

за позовом                               Військовоъ частини 1498 Державної прикордонної служби України

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапром"

третя особа           Романченко Владислав георгыйович

третя особа позивача

про                                                  стягнення 56 367,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року Військова частина 1498 звернулась з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапром" 56 367,46 грн. шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги  обґрунтовані тим, що внаслідок скоєння 4 жовтня 2006 року дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів Мерседес, військовий номер 0005 Ю1, який належить позивачу, та Деу, д.н. АА   3380   АВ,   який   належить   відповідачу,   завдано   шкоди   автомобілю позивача - Мерседес, військовий номер 0005 Ю1, в розмірі 55 967,46 грн. Крім  того,    позивачем    понесені    витрати    по    сплаті    вартості    автотоварознавчого дослідження № 1110/1 від 19 жовтня 2006 року в сумі 400,00 грн. Позивач вважає водія автомобіля Деу, д.н. АА 3380 АВ винним у скоєнні ДТП, а, отже,  відповідача - відповідальним за заподіяну шкоду. Шкоду   в   розмірі   55 967,46   грн.   та   витрати   на   сплаті   вартості   автотоварознавчого дослідження № 1110/1 від 19 жовтня 2006 року в сумі 400,00 грн. позивач просив стягнути з відповідача.

Відповідач, заперечуючи  проти заявленого позову, посилається на те, що у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є вина водія автомобіля Мерседес Барановського М.В. Відповідач вказує на те, що позивач не обґрунтував підстави для цивільної відповідальності відповідача.

Рішенням Господарського суду  м.Києва  від 23.05.2007 р. у справі № 22/403  позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ “ Мегапром “ на користь  Військової частини 1498 36 009 грн. 13 коп. шкоди, 400 грн. збитків, понесених внаслідок оплати експертних послуг, 364 грн. 09 коп. витрат по сплаті державного мита та 76 грн. 22  коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,  ТОВ “ Мегапром “ звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 23.05.2007 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити,  посилаючись  на  порушення  господарським  судом  норм матеріального та процесуального права, неповне  встановлення  обставин, що мають  значення  для  справи.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, посилається на  те, що  позивачем не доведено  вину  Романенко В.Г., а відповідно і ТОВ “ Мегапром “ в заподіянні шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Судом першої інстанції безпідставно відмовлено відповідачу в призначенні судової автотехнічної експертизи.

Позивачем  надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін.

Відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника у судовому засіданні. Матеріали справи містять  докази про належне повідомлення відповідача про порушення апеляційного провадження та призначення справи до розгляду.

Третя особа – Романченко В.Г.  також не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні .

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши  пояснення представника  позивача, колегія встановила наступне.

Встановлено, що  4 жовтня 2006 року була скоєна дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля «Деу Ланос», д.н.з. АА 3380 АВ, яким керував Романченко В.Г., із автомобілем «Мерседес», д.н.з. 00838 КА, що призвело до зіткнення автомобіля «Мерседес», д.н.з. 00838 КА, з автомобілем «Хюндай», д.н.з. 15167 КТ.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 2 березня   2007   року  визнано винним  у  скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КуАП України  водія   автомобіля   «Деу   Ланос»,   д.н.з.   АА   3380   АВ Романченка Владислава Георгійовича; провадження у адміністративній справі закрито  у зв”язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності ( а.с. 62 ).

З зазначеної Постанови вбачається, що згідно Протоколу про адміністративне правопорушення Романченко В.Г. 04.10.2006 року об 11 год., керуючи автомобілем “Деу-Ланос” д.н.з. АА3380АВ в м.Києві на вул.. Кіровоградській, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем “ Мерседес” д.н.з. 00838 КА, що призвело до зіткнення  автомобіля “ Мерседес “ з автомобілем “ Хюндай “ д.н.з. 15167 КТ.

З даної Постанови також  випливає, що при  розгляді матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності Романченка В.Г. суддею було встановлено, що вина Романченка В.Г. у  вчиненні правопорушення підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме : протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями учасників, висновком спеціаліста, в якому зазначено, що в даній дорожній обстановці дії водія  Романченка В.Г. не відповідали вимогам п.13.1 та п. 2.3. (б) ПДР України.

Матеріали справи не  містять доказів того, що Постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 2 березня  2007 року  оспорювалась  в передбаченому  законом  порядку та була скасована.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання листа в.о. дізнавача відділу дізнання Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві про проведення автотехнічного дослідження по факту дорожньо-транспортної пригоди, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз  23.01.2007 року було проведено  автотехнічне дослідження дорожньо-транспортної пригоди ( а.с. 38-43 ).

У  Висновку спеціаліста № 12367/567 від 23.01.2007 року зазначено, що в даній дорожній обстановці водію автомобіля Деу Романченку В.Г. з технічної точки зору належало діяти у відповідності до вимог п.13.1 та 2.3 ( б ) ПДР.

Щодо регламентації дій водіїв автомобілів Мерседес Барановського М.В. та Хюндай Сіденка В.О. відносно вимог ПДР, то в такому випадку, коли автомобіль Деу наближається ззаду до автомобіля Мерседес і контактує з ним, після чого відбувається відкидання останнього на автомобіль Хюндай, односторонніми діями водіїв цих автомобілів не забезпечуються умови  не виникнення зіткнення.

З Висновку спеціаліста також вбачається, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Деу Романченка В.Г. з технічної точки зору не відповідали або  вимогам п.13.1 ПДР, що виразилось в виборі дистанції, яка не забезпечувала безпеку руху, або не відповідали вимогам п.2.3. б) ПДР, у випадку, якщо дистанція була обрана правильно, проте несвоєчасно були вжиті заходи, направлені на зміну режиму руху з метою уникнення контакту з автомобілем Мерседес.

З  Висновку спеціаліста також випливає, що підстав вбачати в діях водіїв автомобілів Мерседес Барановського М.В. та Хюндай Сіденка В.О. невідповідності вимогам ПДР, які б мали відношення до виникнення даної ДТП, з технічної точки зору немає.

З  Висновку 1110/1 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Мегсесіез Вепг Е200, державний № 0005 Ю1, що належить військовій частині 1498, складеного 19 жовтня 2006 року, вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Меrcdes Bens Е200, державний № 0005 Ю1, в результаті його пошкодження при ДТП на дату оцінки визначається як вартість його відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей ДТС, складає 36 009,13 грн.

Позивачем не надано доказів збільшення величини матеріального збитку внаслідок виявлення прихованих дефектів.

З рахунку № 952 від 31 жовтня 2006 року, платіжного доручення № 1600 від 31 жовтня 2006 року та виписки з рахунку в УДК за 31 жовтня 2006 року  випливає, що за автотоварознавче дослідження автомобіля Мегсеdes Bens Е200, державний № 0005 Ю1, позивач сплатив експертній компанії ПП «Авто Де-юре» 400,00 грн.

Матеріали  справи свідчать про те, що автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. АА 3380 АВ, знаходиться у власності відповідача  ( лист УДАІ МВС України в м. Києві від 22 листопада 2006 року № 10/12103)  Відповідач не заперечує даної обставини.

Відповідно до ч.1 та 2  ст. 1187 ЦК України  джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За змістом названої норми шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вище встановлені  обставини засвідчують те, що особою, відповідальною за збитки, заподіяні власникові автомобіля «Мегсеdes  Веns Е200», в результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП, є відповідач, який являється  власником транспортного засобу «Деу Ланос», д.н.з. АА 3380 АВ, яким завдано таких збитків.

Частиною п'ятою ст. 1187 ЦК України  передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про  наявність факту того, що шкоду транспортному засобу «Мегсесіез Вепг Е200», було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія.

Відповідачем не надано доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди майну позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача шкоди в сумі 36 009,13 грн., визначеної Висновком № 1110/1 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Мегсесіез Вепг Е200 від 19 жовтня 2006 року, а також про стягнення з відповідача витрат на експертні послуги, сплачених позивачем в сумі 400,00 грн. за оцінку пошкодженого транспортного засобу Висновку № 1110/1 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Мегсесіез Вепг Е200.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо відсутності  підстав для стягнення з відповідача всієї заявленої позивачем суми в розмірі 55 967,46 грн. вартості відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу деталей ДТС. Відповідач не несе відповідальності за фізичний знос деталей автомобіля  та відповідно  не зобов'язаний його відшкодовувати.

Згідно зі ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказів, які б спростовували  встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки  суду першої інстанції з огляду на вище викладене.

Крім того, колегія суддів зазначає, що  відповідачем в апеляційній скарзі заперечується наявність  вини  Романченко В.Г., а відповідно і ТОВ “ Мегапром “,  однак, вина  Романченко В.Г. вбачається з Постанови Голосіївського районного суду м. Києва  від 02.03.2007 року, яка не скасована в передбаченому законом порядку.

При цьому відповідачем не оспорюється розмір заподіяної шкоди.

Щодо доводів апелянта про безпідставність відмови судом першої інстанції  в призначенні  судової автотехнічної експертизи колегія суддів вважає, що потреби в проведенні такої експертизи не має, оскільки матеріали справи містять  Висновок спеціаліста № 12367/567 від 23.01.2007 року, на вирішення якого були поставлені всі необхідні питання, що стосуються дорожньо-транспортної пригоди; підстав вважати даний висновок упередженим, не має. Установа, яка проводила дане дослідження, є експертною та внесена до Реєстру Міністерства юстиції України. Дослідження проводилось співробітниками лабораторії судових авто технічних досліджень КНДІСЕ, які мають вищу технічну освіту, експертну спеціальність “ Дослідження обставин ДТП “ та відповідний стаж роботи за фахом.

В силу ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства належать, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК  України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, яким частково задоволені позовні вимоги, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Місцевим судом правильно дотримані вимоги ст.49 ГПК України щодо покладення судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ Мегапром “  на рішення Господарського суду  м.Києва  від 23.05.2007 року  залишити без задоволення.

2.          Рішення Господарського суду  м.Києва  від 23.05.2007 року у справі № 22/403  залишити без змін.

3.          Матеріали справи  № 22/403 направити до Господарського суду  м.Києва.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Коршун Н.М.