ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.11.2007
Справа №2-27/12462-2007А

За позовом – Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Сімферополь, пр. Кірова, 51-52/10а.

До відповідача –    Товариство з обмеженою відповідальністю «Адоніс», м. Джанкой, вул.. Толстого, 30.

Про  стягнення пені  у розмірі 571,73 грн.

Суддя Н.В. Воронцова.

При секретарі Топоріщевої Т. П.

представники:

Від позивача –    Ковалева Л. В.,  дор. у справі.

Від відповідача –   не з’явився.

Сутність спору:

Позивач – Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Господарського суду АР Крим з позовом до відповідача про   стягнення  пені  у розмірі 571,73 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач повинен був забезпечити в 2005 р. працевлаштування інвалідів на 5 робочих місцях, фактично в 2005 р.  працювало тільки 3 інваліда. Відповідач повинен був самостійно сплатити штрафні санкції у розмірі 5314,00 грн. за  два робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами. Відповідач 07.05.2007 р. перерахував 5314,00 грн. штрафних санкцій до державного бюджету України. В зв’язку з тим, що були порушені терміни сплати штрафних санкцій, була нарахована пеня у розмірі 571,73 грн.

Відповідач   явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов не представив,  про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Суд дійшов висновку, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази,  заслухавши пояснення представника позивача, суд -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2005 рік відповідач не виконав  встановлений  норматив по працевлаштуванню  інвалідів і не створив одне робоче місце для інваліда. Середньорічна зарплата штатного працівника в 2005р. склала 2700,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов'язані діяти на підставах, у межах повноважень і способом,   передбаченим Конституцією та  законами України.

Відповідно до п.п.1 й 2 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1434 від 26.09.02р. Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, що діє в складі Мінпраці й  підпорядковується  йому.

Фонд у своїй діяльності  керується Конституцією й законами України, актами  Президента України й Кабінету Міністрів України, наказами Мінпраці та  вищезгаданим Положенням.

У чинність п. 3  цього Положення одним  з завдань Фонду є здійснення контролю за дотриманням підприємствами, установами й організаціями всіх форм власності й господарювання нормативів робочих місць для забезпечення  працевлаштування інвалідів.

Згідно ч. 1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується  на принципах, згідно яким ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У чинність  ч.1 ст.68 Конституції України кожний зобов'язаний неухильно дотримуватися Конституції України й законів України.

Згідно ст.19 Закону України “Про основи соціального захисту інвалідів в Україні”для  підприємств (об'єднань),  установ, організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4%  від загальної чисельності тих, що працюють, а якщо  працює від 8 до 15 осіб - в кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачене  законом.

Відповідно до п. 1, 3, 5, 14 Положення “Про робочі місце інваліда та порядок працевлаштування інвалідів”, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України № 314  Робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої  площі  на  підприємстві  (об'єднанні),  в  установі та організації незалежно від форм власності  та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда. Робоче  місце  інваліда  вважається  створеним,  якщо воно відповідає  встановленим  вимогам  робочого  місця  для  інвалідів відповідної    нозології,    атестоване    спеціальною    комісією підприємства     за    участю    представників    МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці,   громадських   організацій   інвалідів,  і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда. Підприємства розробляють  заходи  щодо  створення  робочих місць  для  інвалідів,  включають  їх  до  колективного  договору, інформують центри зайнятості,  місцеві органи соціального  захисту населення  та  відділення  Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування  )  робочих  місць  для  працевлаштування інвалідів. Підприємства у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; щорічно до  1  лютого  року,  що настає за  звітним,  подають відділенням Фонду  соціального  захисту  інвалідів  відомості  про середню  річну  заробітну плату на підприємстві,  середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу та про кількість працюючих інвалідів; визначають види виробництв,  цехи та  дільниці,  де  доцільно використовувати працю інвалідів; інформують державну службу  зайнятості  та  місцеві органи соціального  захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів; створюють для інвалідів    умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, забезпечують соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; запроваджують у разі потреби посади інструкторів-перекладачів для роботи з глухими працівниками; інваліда.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачу встановлений норматив працевлаштування інвалідів на 2005 р. в кількості п’яти осіб. Фактично на підприємстві відповідача в 2005р. були працевлаштовані три інваліда, що підтверджується звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів на 2005р. (а.с. 5).

Відповідачем не виконаний норматив у кількості п’яти осіб, оскільки робочі місця для інвалідів створені не були.

Судом встановленою, що рішенням ГС АР Крим від 02.11.2006 р. по справі №2-19/14643 - 2006А  позов Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів було задоволено, з ТОВ «Адоніс» було стягнено заборгованість по штрафним санкціям у розмірі 5314,00 грн.

Вказане рішення ГС АР Крим вступило в закону силу.

У виконання вказаного рішення, відповідач по справі 07.05.2007 р. перерахував 5314,00 грн. штрафних санкцій до державного бюджету України.

Відповідно до ст.. 20 Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні» порушення термінів    сплати    адміністративно-господарських санкцій  тягне  за  собою  нарахування  пені.  Пеня   обчислюється виходячи  з  120  відсотків  річних облікової ставки Національного банку України,  що діяла на момент сплати,  нарахованої  на  повну суму недоїмки за весь її строк. Сплату адміністративно-господарських     санкцій    і    пені підприємства,  установи,  організації,  у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів,  фізичні особи, які використовують найману працю,  проводять відповідно до  закону  за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Як встановлено судом, відповідач повинен був до 18.04.2006 р. сплатити 5314,00 грн. штрафних санкцій. Оскільки цей обов’язок не було виконано, з 18.04.2006 р. почав спливати строк нарахування пені, якій закінчився 07.05.2007 р. Право пред’явити вимогу про сплату пені та звернутися до суду з вимогою про захист свого інтересу у позивача виникло з 07.05.2007 р.

Як вже було  встановлено судом, відповідач по справі штрафні санкції у розмірі 5314,00 грн. до 18.04.2006 р. не сплатив, в зв’язку з чим на вказану суму була нарахована пеня.

Облікова ставка Національного банку України на 07.05.2007 р. склала 8,5% річних. Коефіцієнт = 120% : 365 х 8,5% : 10000 = 0,5; кількість днів прострочення складає 385 днів  (  з 18.04.2006 р. по 07.05.2007 р. ).

Таким чином, сума пені складає 571,73 грн. ( 385 х 0,5 х 5514,00 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, підтверджуються матеріалами справи  та  підлягають задоволенню.

Вступна і резолютивна частини постанови проголошено 19.11.2007 р.

Постанову у повному обсязі складено 21.11.2007 р.

На  підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 94, 98, 122, 158 – 164, 167, 263  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.             Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Адоніс», м. Джанкой, вул.. Толстого, 30, ( ЗКПО 19446678, МФО 324021, р/р 260014229 в КРД АППБ «Аваль» )  на користь Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (95017, м. Сімферополь, пр. Кирова, 51-52/10а, отримувач – Держбюджет м. Джанкоя, УДК в АРК, м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 34740824, р/р 0014,  призначення платіжу: * ЗКПО платника: 50070000; 01; пеня ) заборгованість по пені  у розмірі 571,73 грн.

Виконавчий документ видати після вступу Постанови в закону силу, за заявою особи на користь якої воно винесено.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.