ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.07                                                                                        Справа №  21/151/07

Суддя

За позовною заявою Прокурора Оріхівського району Запорізької області (70500,  Запорізька область , м.Оріхів,  вул. Шевченко, 8)

в інтересах держави в особі  Кіровської сільської ради  Оріхівського  району Запорізької області (70540, Запорізька область , Оріхівський район, с.Кірове, вул.Радянська, 13)

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Нестерянська птахофабрика” (70561,  Запорізька область , Оріхівський район, с.Нестерянка, вул.Центральна,2)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія»(Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, б. 175, код за )

про стягнення  17858 грн. збитків

Суддя Черкаський В.І.

За участю  представників сторін:

Від позивача –Савран З.С., сільський голова, посв. № 1  від 26.04.2006;

від відповідача –Плецька Ю.В., дов. від 04.09.2006;

Від прокуратури Запорізької області –Сквірський І.О., посв. № 336 від 11.04.2007;

Від третьої особи –Зінченко Є.М., дов. № 1 від 25.01.2007

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 11.07.2007 року справа прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 02.08.2007 року.

11.07.2007  прокурором Оріхівського району Запорізької області в інтересах держави в особі  органу, який уповноважений державою здійснювати відповідальні функції в спірних відносинах, позивача -Кіровської сільської ради  Оріхівського  району Запорізької області подано позов  до відповідача - Відкритого акціонерного товариства “Нестерянська птахофабрика” про  стягнення  17858 грн. збитків, що заподіяні безкоштовним користуванням  відповідачем у період 2004-01.06.2007 земельною  ділянкою несільськогосподарського призначення (без укладення договору оренди), площею 4.15 га на території с. Кірово, вул. Шкільна, 22-а, Оріхівського району Запорізької області, виходячи з наступного. Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Главою 15 Земельного кодексу України визначено два види користування землею - право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки. Статтею 125 Кодексу визначено підстави виникнення права користування земельної ділянки, а саме - одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, та виникнення права оренди земельної ділянки, а саме - укладення договору оренди і його державна реєстрація. Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені ст.ст. 123, 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до зазначених норм юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки, має звернутися з відповідним клопотанням до повноважного органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, додавши до цього відповідні матеріали, передбачені ст. 151 Земельного Кодексу України, що відповідачем не зроблено. В свою чергу, повноважний орган державної влади розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Тобто, виходячи із зазначеного, право ініціювати одержання земельної ділянки у користування надано юридичній особі, а розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний    повноважний державний орган. У відповідності з ч. 4 ст. 29 ГПК України прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Зокрема, прокурор, згідно ст. 22 ГПК України, має право на зміну позовних вимог, за умови, що ця дія не буде суперечити законодавству України або порушувати чиї-нібито права і охоронювані законом інтереси. Також слід зазначити, що ч. 3 ст. 125 Земельного Кодексу України містить загальне правило щодо заборони використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації. Порушення даної норми тягне за собою відповідальність, визначену ст. 212 Земельного Кодексу України  - повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, яке провадиться за рішенням суду. Документи, що посвідчують право користування вищезазначеною земельною ділянкою відсутні. Таким чином, підприємством порушені вимоги ст.ст.125, 126 Земельного Кодексу України, чим нанесені збитки, шкода бюджетам всіх рівнів шляхом несплати орендної плати за землю. Стаття 83 Земельного кодексу України передбачає: землі, що належать на праві власності територіальній громаді сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. В свою чергу зазначена стаття до комунальної власності відносить землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності. Як зазначено в позовній заяві, ВАТ „Нестерянська птахофабрика" протягом багатьох років використовує землі комунальної власності без укладення договору оренди та без сплати орендної плати за її користування. В ст. 2 Закону України "Про плату за землю" та ст. 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки землі

Як показала перевірка, голова Кіровської сільської ради неодноразово (лист № 281 від 05.10.2006р., № 108 від 14.03.2007р., № 292 від 06.11.2006.), звертався до керівництва ВАТ „Нестерянська птахофабрика" з вимогами про укладення  договору  оренди  землі  не  сільськогосподарського  призначення,  загальною площею 4,15 га, на якій розміщені об'єкти виробництва підприємства, однак його листи повністю були проігноровані - сільрада жодного разу не отримала на свої звернення відповіді. 05.02.07. року при перевірці Оріхівський районним відділом земельних ресурсів додержання вимог земельного законодавства ВАТ "Нестерянська птахофабрика", було складено акт в якому зафіксовано факт використання земельної ділянки, яка знаходиться під виробничими спорудами без правовстановлюючих документів, та внесено припис щодо усунення виявлених порушень. Однак, керівництво підприємства відмовляється його виконувати. Таким чином, за відмови укласти зазначений договір, місцевий бюджет Кіровської сільської ради протягом 3-х років не отримує відповідні кошти, при тому, що оплата за землю є основним його джерелом доходу. Відповідно ст. 11 ЦК України, чинної з 01.01.2004 року цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідач своїми діями щодо перебування в його власності промислових споруд, під якими розташована земля комунального значення виразив намір платно володіти та користуватися землею позивача. Факт використання землі, яка не належить юридичній особі на праві власності і відповідно відмовляється вносити плату за її користування, завдає її власнику певну майнову шкоду є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. Крім того, оскільки дії товариства направлені на постійне користування землею, яка не належить їм на праві приватної власності породжують певний правочин, який згідно чинного законодавства належить вчиняти в письмовій формі, між сторонами повинні бути укладені договірні відносини. Згідно п.12 Перехідних положень Земельного Кодексу України розмежування земель державної і комунальної власності, повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Таким чином на підставі вказаних норм земельного законодавства сільська рада право надавати в оренду землі державної власності лише в межах населених пунктів. Сільська рада є органом місцевого самоврядування, уповноваженим реалізовувати програму соціально-економічного розвитку громадян, а також державну політику щодо забезпечення виконання законів, управління сферами суспільного життя. Згідно зі ст. 20 Закону України „Про плату за землю" платежі за землю надходять до бюджетів сільських, селищних, міських рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Тож, ухилення від укладення договору оренди землі керівництвом ВАТ „Нестерянська птахофабрика" призводить до ненадходження до місцевого бюджету плати за користування землею і тим самим створює перешкоди по утворенню та використанню фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень державного самоврядування, чим суттєво зачіпає інтереси держави. Наведені обставини свідчать про те, що дії керівництва ВАТ „Нестерянська птахофабрика" завдають істотної шкоди державним інтересам, що відповідно до ст. 121 Конституції України зобов'язує органи прокуратури представляти інтереси держави в суді.

У судовому засіданні 02.08.2007 позивач позовні вимоги підтримав.

У судовому засіданні 02.08.2007 року відповідач надав відзив, в якому проти позову заперечив. Ухвалою від 02.08.2007 судове засідання на підставі ст. 77 ГПК України відкладено до 17.08.2007. У судовому засіданні 17.08.2007  оголошувалась перерва до 03.09.2007.

У судовому засіданні 03.09.2007 до суду надійшли нормативне обгрунтування позовних вимог прокурора, додаткові пояснення позивача та  письмові пояснення на позовну заяву відповідача.

Ухвалою від 03.09.2007 суд залучив до участі у справі № 21/151/06 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія»(Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, б. 175, код за ), продовжив строк розгляду спору у справі № 21/151/07 до 15.10.2007, відклав судове засідання по справі № 21/151/07 на 03.10.2007.

Відповідач надав відзив, в якому проти позову заперечив, вважає, що  вимоги є незаконними та необгрунтованими з наступних підстав. 30.06.2003 цілісний майновий комплекс току, що розташований на земельній ділянці загальною площею 4,15 га по вул. Шкільна, 22, с. Кірово Оріхівського району, Запорізької області, перейшов на підставі договору купівлі-продажу у власність Товариства з обмеженою відповідальність „Агропромислова компанія". Крім цього, рішенням господарського суду Запорізької області від 05.08.04 по справі № 8/155 за позовом ТОВ „Агропромислова компанія" до Відділу державної виконавчої служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області та ВАТ „Нестерянська птахофабрика" про звільнення майна із-під арешту також встановлено факт того, що цілісний майновий комплекс току належить ТОВ „Агропромислова компанія" на праві власності. Таким чином, підстави для відшкодування ВАТ „Нестерянська птахофабрика" за 2004-2007 роки збитків, завданих нібито безоплатним користуванням (без укладання договору оренди) земельною ділянкою несільськогосподарського призначення загальною площею 4,15 га, розташованою по вул. Шкільна, 22, с. Кірово Оріхівського району, Запорізької області, під цілісним майновим комплексом току, який з 30.06.03р. не знаходиться у відповідача ні у власності, ні в оренді, відсутні. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 22, 33, 35 ГПК України, просить в задоволенні позовних вимог Кіровській сільській раді - відмовити.

У судовому засіданні 03.10.2007 третя особа надала відзив,  в якому проти позову заперечила.

У судовому засіданні 03.10.2007 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи і заслухавши представників позивача та відповідача, прокуратури Запорізької області,  третьої особи  у судовому засіданні, суд встановив.

Предметом позову, що розглядається, є стягнення збитків, які позивач вбачає у неотриманні впродовж 2004 – 01.06.2007 років платежів за користування земельною ділянкою –орендної плати, оскільки договір з відповідачем не було укладено.

Відповідно до ст. 2 Закону України “Про плату за землю” використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Власники земельних ділянок (крім орендарів) сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Орендна плата за землю –це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, розмір, форма і строки внесення якого  встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до Закону України “Про оренду землі” орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності –договір оренди такої земельної ділянки.

Таким чином, Законом України “Про плату за землю” встановлено, що стягнення плати за земельну ділянку, що перебуває у власності або у орендному користуванні можливе лише на підставі відповідного правопідтверджувального документа –свідоцтва про право власності (право постійного або тимчасового користування) або договору оренди.

30.06.2003 між третьою особою (покупець) та відповідачем (продавець) був укладений договір купівлі-продажу (надалі за текстом –«договір»), згідно додатку № 1 якого, продавець передає у власність покупця  цілісний майновий комплекс току, що розташований за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Кірово, віл. Шкільна, 22-“б”. Відповідно до п.6 договору в редакції додаткової угоди  до договору від 02.07.2003  право власності на  об’єкт купівлі-продажу переходить до покупця  з моменту підписання цього договору та додаткової угоди до нього, тобто з 02.07.2003. Приймання-передача об’єкту підтверджується наданим актом приймання-передачі, підписаного сторонами від 18.12.2003.

25.09.2007 ТОВ „Агропромислова компанія" зареєструвало право власності на нерухоме майно току, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16052076 від 25.09.2007, наданим КП Пологівської ради „Імпульс" .

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на момент укладання договору купівлі продажу від 30.06.03р., право власності у набувача майна за договором (третьої особи) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не встановлено законом або договором. З цих підстав, ТОВ „Агропромислова компанія" з 02.07.2003,  є власником об'єктів нерухомого майна - току, розташованого по вул. Шкільна, 22-“б”, с. Кірово, Оріхівського району, Запорізької області.

За поясненнями позивача, наданими у судовому засіданні 03.09.2007 суд встановив,  що об’єкт “ток” займає  земельну  ділянку несільськогосподарського призначення (без укладення договору оренди), площею 4.15 га на території с. Кірово, по вул. Шкільна, 22-б, адреса ж «току»с. Кірово, вул. Шкільна, 22-«а», Оріхівського району Запорізької області, зазначена в т.ч у позові (у розрахунку збитків),  є помилковою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що прокурором Оріхівського району Запорізької області  помилково позов пред’явлений не до власника нерухомого майна –току, а до іншої особи.

У судовому засіданні ані позивач, ані прокурор не надали заяв стосовно зміни підстав позову. За таких обставин,   підстави для відшкодування відповідачем - ВАТ „Нестерянська птахофабрика" за 2004-01.06.2007 роки збитків, завданих безоплатним користуванням (без укладання договору оренди) земельною ділянкою несільськогосподарського призначення загальною площею 4,15 га, розташованою по вул. Шкільна, 22-“а”, с. Кірово Оріхівського району, Запорізької області, відсутні.

Крім того, позивачем не обґрунтований з посиланням на приписи діючого законодавства склад правопорушення за наявності якого можлива відповідальність у вигляді стягнення збитків (за невиконання зобов'язань) або у вигляді відшкодування шкоди (за наявності деліктних правовідносин).

Відповідно  до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49,   82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя                                                                                                                В.І.Черкаський