ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2007
Справа №2-2/15405-2007

За позовом: Комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційна організація №3", (98600, м.Ялта, вул.Садовая, 12)

до ТОВ "Жемчуг", (98600, м. Ялта, вул.. Леніна 5)

про стягнення  1 375грн.83 коп.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача:  не з’явився.

Від  відповідача : Кузовкова, бухгалтер магазину, довір. у справі

Суть спору:

Позивач звернувся  до Господарського суду АР Крим  з позовом до відповідача про  стягнення 1375грн.83коп заборгованості за послуги теплопостачання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проводив отеплювання приміщень, що належать відповідачу. За станом на 01.5.2007р. за відповідачем склалась заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 1375 грн. 83коп. Добровільно заборгованість відповідачем не погашається, що і стало підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Позивач явку представника у судове засідання не забезпечив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином: рекомендованою кореспонденцією.

У судовому засіданні, що відбулося 22.11.2007р., відповідач надав відзив на позов, у якому повідомляє суду, що вважає вимоги позивача про стягнення 1375грн.83коп. необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому що з 05.02.2002р. отеплювальна система відповідача відключена, теплові труби відрізані газосваркою та заглушені, та протягом всього періоду до 2007р. на адресу відповідача ніяких вимог про сплату заборгованості не надходило. Крім того, відповідач не знаходиться з позивачем в договірних відносинах. Відповідач також вважає, що позивач пропустив строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

Стаття 275 ГК України надає поняття договіру енергопостачання. За договором     енергопостачання    енергопостачальне підприємство (енергопостачальник)  відпускає  електричну  енергію, пару,  гарячу  і  перегріту  воду  (далі  -  енергію)  споживачеві (абоненту), який  зобов'язаний  оплатити  прийняту   енергію   та дотримуватися  передбаченого  договором режиму її використання,  а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного  обладнання, що ним використовується.

Відпуск  енергії  без оформлення договору енергопостачання не допускається (п.2 ст.275 ГК України).

Виробники і постачальники енергії,  що займають монопольне становище,   зокрема  суб'єкти  природних  монополій,  зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів,  які  мають технічні засоби для одержання енергії.  Еергопостачальні  підприємства  інших,  крім  державної і комунальної,  форм власності можуть брати  участь  у  забезпеченні енергією будь-яких   споживачів,   у  тому  числі  через  державну (комунальну)  енергомережу,  на  умовах,  визначених  відповідними договорами.

Суд вважає за необхідне дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засадами судочинства  є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто, суд вважає за потрібне застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Договір №03 ПТ-2002 від 01.10.2002р., укладений між ОП «Ялтакоммуненерго» та позивачем, не може бути належним та допустимим доказом надання позивачем послуг по отеплюванню приміщень відповідача.

Яких-небудь інших доказів, що підтверджують надання позивачем послуг по отеплюванню приміщень відповідача (в тому числі договір на надання послуг укладений з відповідачем), та доказів, що підтверджують борг, позивач в суд не представив, хоча ухвалою ГС АРК від 15.10.2007р. у справі №2-2/15405-2007 суд витребував у позивача в тому числі і документи, що підтверджують надання послуг, їх сплаті ( їх номера, дати, суми).

Крім того, матеріалами справи підтверджується відключення відповідача від теплопостачання ( акт від 05.02.2002р.).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, але позивач не довів суду обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України держмито та  витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу відноситься  на позивача.

За згодою представника відповідача, у засіданні суду, що відбулося 22.11.2007р., були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення оформлений та підписаний 26.11.2007р.

Керуючись ст. ст.49, 82,84,85 ГПК України

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.