ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  15/206-42/425-6/541

19.11.07

За позовом
До
Про
Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»
стягнення 66669261,51 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники:

Від позивача
Бернацька О. (за дов. № 14-74 від 06.03.2007)

Від відповідача
Ноготкова С.В. (за дов. № юр-172 від 29.08.2007)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішення приймається 19.11.2007, оскільки у судовому засіданні 30.10.2007 та 14.11.2007 оголошувались перерви в порядку ст. 77 ГПКУкраїни.

До господарського суду міста Києва звернулася з позовом Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»до відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»про стягнення 55814536,3 грн. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за договором купівлі-продажу природного газу № 29/892а-Г від 02.12.2003, 6480002,5 грн. пені, 3834722,5 грн. штрафу та трьох процентів річних в розмірі 540000,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив свої зобов’язання за вказаним договором щодо повноти та своєчасності оплати поставленого газу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.02.2005 позов задоволено частково. Зокрема, було вирішено стягнути з відповідача 54781750 грн. основного боргу, 6784560,95 грн. інфляційних нарахувань, три проценти річних в розмірі 1743804,92 грн., 10025060,25 грн. пені, 3834722,5 штрафу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2005 рішення господарського суду міста Києва від 23.02.2005 було змінено в частині стягнення пені. Зокрема, апеляційний суд зменшив розмір пені до 5012530,12 грн. В іншій частині рішення було залишено без змін.

14.06.2005 Вищий господарський суд України скасував вищевказані рішення та постанову, направивши справу на новий розгляд. Підставою для їх скасування стало не з’ясування питання наявності умов цивільно-правової відповідальності, не перевірення доводів відповідача про відсутність вини у несвоєчасному розрахунку та неможливість розрахунку через наявність безспірного боргу перед ним позивача у розмірі, який перевищує ціну позову.

За результатами нового розгляду господарський суд міста Києва 28.09.2005 повторно прийняв рішення про задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача 54781750 грн. боргу, 6784560,95 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, три проценти річних в розмірі 1743804,92 грн., 3834722,5 штрафу,10025060,25 грн. пені.

Вказане рішення було скасовано постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007, оскільки зобов’язання за договором припинені на підставі заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2005.

Вищий господарський суд України, переглядаючи рішення у касаційному порядку, погодився з висновком апеляційної інстанції щодо припинення зобов’язань у відповідача на суму основного боргу в розмірі 54781750 грн. внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог. У той же час, постанова Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення збитків від інфляції, трьох процентів річних, та рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2005 щодо задоволення цих вимог були скасовані і справу у відповідній частині передано до господарського суду міста Києва на новий розгляд (постанова Вищого господарського суду України від 10.07.2007).

Підставою для направлення судових рішень на новий розгляд стало не встановлення наступних обставин: строку виконання зобов’язання відповідача за договором № 29/892а-Г від 02.12.2003; факту виконання його у встановлений строк; дати отримання позивачем заяв про зарахування; періоду прострочення.

Ухвалою Верховного суду України від 13.09.2007 позивачу відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 10.07.2007.

Під час нового розгляду позивач збільшив розмір позовних вимог до 9643904,33 грн., які складаються з інфляційних збитків в розмірі 7880799,75 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1763104,58 грн.

Одночасно позивач зазначив, що відповідач зобов’язання за договором купівлі-продажу природного газу від 02.12.2003р. № 29/892а-Г не виконав, доказів належної оплати за договором не надав. Протягом дії договору відповідач оплати не здійснював і зобов’язання за ним були припинені виключно на підставі заяв про зарахування, отриманих позивачем 05.03.2005.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю, виклавши свої заперечення у поданому суду відзиві. Зокрема, за твердженням відповідача, саме невиконання зобов’язання позивачем за договором № 29/419-г/14/83 від 29.12.2000 та договором № 29/152-г від 18.04.2003, всього на загальну суму 217038371,1 грн., спричинило неможливість відповідача здійснити своєчасні розрахунки з позивачем. У зв’язку з цим, на думку відповідача, у позивача відсутні підстави для нарахування та стягнення санкцій.

Крім того, відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для нарахування та стягнення збитків від інфляції та трьох процентів річних, оскільки правовідносини за договором є господарськими, тобто регулюються виключно Господарським кодексом України, яким не передбачено такого виду відповідальності як збитки від інфляції та три проценти річних.

29.10.2007 відповідачем подано клопотання щодо звільнення його від відповідності за договором № 29/892а-Г від 02.12.2003 перед позивачем в частині сплати збитків від інфляції та трьох процентів річних на підставі ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

02.12.2003 між НАК «Нафтогаз України»та ВАТ «Укрнафта»був укладений договір № 29/892а-Г (далі - Договір), за яким позивач зобов’язався передати відповідачу в грудні 2003 року природний газ, отриманий на виконання Угоди між Україною та Туркменистаном про постачання природного газу з Туркменистану в Україну в 2002-2006 роках від 14.05.2001, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити газ на умовах, визначених Договором.

Факт передачі газу підтверджується шляхом підписання між позивачем та відповідачем акту приймання-передачі газу, який є підставою для розрахунків між сторонами (п. 3.3 Договору).

Остаточний розрахунок за переданий газ повинен бути проведений не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем поставки (п. 5.2. Договору).

31.12.2003 сторонами було підписано акт № 1-29/892а-Г приймання-передачі природного газу, відповідно до якого за Договором НАК «Нафтогаз України»передала, а ВАТ «Укрнафта»прийняло в грудні 2003 року природний газ в обсязі 85000000 куб. м. за ціною 276,25 грн. за 1000 куб. м. на суму 23481250 грн. Таким чином, оплата вказаного обсягу газу повинна була надійти не пізніше 10 січня 2004 року.

Крім того, сторонами 29.12.2003 було підписано додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої позивач зобов’язався додатково передати відповідачу у січні 2004 року газ в обсязі 110000000 куб. м. за ціною 284,55 грн. за 1000 куб. м.

На виконання умов Договору позивач передав відповідачеві у січні 2004 природний газ в обсязі 110000000 куб. м. по ціні 284,55 грн. на суму 31300500 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № 2-29/892а-Г від 31.01.2004. Тобто, оплата вказаного обсягу газу повинна була надійти не пізніше 10 лютого 2004 року.

Таким чином, оплата за переданий газ, як було зазначено вище, повинна бути здійснена відповідачем до 10-го числа місяця наступного за тим, у якому було передано природний газ.

Зобов’язання відповідача щодо оплати одержаного газу в розмірі 54781750 грн. були припинені 05.03.2005 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви відповідача № юр-435-197 від 28.02.2005. Вказана заява була отримані позивачем 05.03.2005, що підтверджується підписом особи, уповноваженої на одержання кореспонденції, а тому, в силу ч. 2 ст. 601 ЦК України, датою припинення зобов’язань є дата одержання заяви.

Таким чином, зобов’язання відповідача щодо оплати газу, одержаного за Договором у грудні 2003 року в сумі 23481250 грн., є простроченими з 11.01.2004 по 04.03.2005, у січні 2004 року в сумі 31300500 грн., є простроченими з 11.02.2004 по 04.03.2005.

Таким чином, відповідачем були порушені вимоги ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних від простроченої суми є обґрунтованими.

Обов’язок сплати вказаних сум покладається на відповідача ст. 625 ЦК України.

Посилання відповідача на ту обставину, що ст. 625 ЦК України не підлягає застосуванню, оскільки правовідносини за договором є господарськими і регулюються виключно Господарським кодексом  України, є необґрунтованими, оскільки в силу ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України, саме його предметом є регулювання зобов’язального права, у тому числі й відповідальності за порушення зобов’язання, і Господарський кодекс України не містить імперативної вказівки, що виключно його нормами врегульована відповідальність за порушення зобов’язання.

Проте, ч. 2 ст. 616 Цивільного кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов’язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Згідно ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України, якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов’язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

Згідно з висновком судово-бухгалтерської експертизи № 5123/5124  Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у господарській справі № 15/206-42/425 від 21.12.2006 заборгованість позивача перед відповідачем за договором № 29/419-г/14/83 від 29.12.2000 та додаткових угодах до нього станом на 31.12.2003 складала 143912273,62 грн.; за договором № 29/152-г від 18.04.2003 та додаткових угодах до нього на момент укладання договору № 29/892а-Г від 02.12.2003 та додаткової угоди № 1 від 29.12.2003 –88126097,48 грн., що підтверджено даними бухгалтерського обліку відповідача.

Окрім того, відповідно до висновку експертизи, позивач мав також заборгованість перед відповідачем за мировою угодою від 20.05.2003 в сумі 174679644,18 грн.

При цьому, як зазначається в експертизі, при проведенні перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 01.01.2002 по 01.07.2005 перевіряючими Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва підтверджена наявність заборгованості позивача перед відповідачем за вищевказаними договорами та мировою угодою від 20.05.2003.

Таким чином, виходячи з висновку експертизи КНДІСЕ № 5123/5124 від 21.12.2006, загальна сума заборгованості позивача перед відповідачем на момент подання позову позивачем складала 406718015,27 грн.

Розмір заборгованості відповідача перед позивачем по сумі основного боргу становив 54781750 грн., що є значно меншим від суми заборгованості позивача перед відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи вищевикладене, приписи ч. 2 ст. 616 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України, та в зв’язку з поданим відповідачем клопотання, суд вважає за можливе зменшити розмір збитків від інфляції до 400000 грн. та розмір трьох відсотків річних до 100000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»(04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, рахунок 55 в ГОУ Промінвестбанку України, МФО 300012, код 00135390) на користь Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»(01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, рахунок 09 в ГОУ Промінвестбанку України, МФО 300012, код 20077720)  400000 грн. збитків від інфляції та три проценти річних в розмірі 100000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя
С.А. Ковтун