СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

13 грудня 2007 року
Справа № 2-22/5310-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

представник позивача - Закритого акціонерного товариства "Морбуд" -Афанасьєва Тетяна Арсентіївна, довіреність №  360   від 23.07.07;

представник відповідача - Державної податкової інспекції у місті Феодосії в  Автономній Республіці Крим - Радін Артем Олександрович, довіреність №  98   від 06.08.07, Єрмішкіна Олена Михайлівна, довіреність №  95   від 30.11.07;

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Морбуд" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 04.10.2007 по справі № 2-22/5310-2007А

за позовом           Закритого акціонерного товариства "Морбуд" (вул. Новоросійська, 25/вул. Демідова, 7, Севастополь, 99011)

до           Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим (вул. Кримська, 82-в, Феодосія, 98112)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач, закрите акціонерне товариство „Морбуд”, звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою про визнання недійсними прийнятих Державною податковою інспекцією у місті Феодосії  Автономної Республіки Крим податкових повідомлень-рішень від 17.08.2006  № 13533/15-2/1/0 та № 13533/15-2/2/0, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач застосував штрафні санкції, передбачені підпунктом 17.1.7 пункту  17.1 статті  17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання,  обов’язку щодо сплати якого позивач не мав.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2007 у справі № 2-22/5310-2007А  (суддя С.В.Яковлєв) позовні вимоги задоволені частково. Суд визнав нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Феодосії Автономної Республіки Крим № 13533/15-2/2/0 від 17.08.2006, № 13533/15-2/2/1 від 29.09.2006, № 13533/15-2/2/2 від 07.12.2006, № 13533/15-2/2/3 від 21.02.2007. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, підтверджуючих обгрунтованість його правової позиції. На думку апелянта, застосування відповідачем штрафних санкцій є незаконним, оскільки ці санкції з’явились наслідком бездіяльності ДПІ в місті Феодосії по несвоєчасному заліку позивачу переплати одного податку в рахунок погашення іншого.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати й задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача, вважаючи законним і обґрунтованим рішення суду першої інстанції.

Переглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції  відповідає вимогам принципу законності та обґрунтованості судових рішень з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у місті Феодосії Автономної Республіки Крим проведено невиїзну документальну перевірку Феодосійської філії закритого акціонерного товариства „Морбуд”, за результатами якої складено акт № 606/15-2/01385982 від 10.08.2006, де відповідач зробив висновки про порушення позивачем підпункту 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  в частині несвоєчасної сплати податкового зобов'язання, визначеного у наданих ним податкових деклараціях

17.08.2006 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 13533/15-2/1/0, згідно з яким та на підставі  підпункту 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на 86 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 26111 грн. позивач мав сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 5222,20 грн.

Тією ж датою, 17.08.2006, податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № 13533/15-2/2/0, згідно з яким на аналогічних підставах за затримку на 28 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 12510 грн. позивач мав сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 1251  грн.

Відповідач після розгляду скарги позивача, поданої згідно зі статтею 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", 21.09.2006 прийняв рішення № 1863/10/25-0 про залишення скарги  без задоволення, а  податкового повідомлення-рішення без змін.

29.09.2006 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 13533/15-2/1/1, згідно з яким за затримку на 86 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 26111 грн. позивач мав сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 5222,20 грн., також  29.09.2006 прийнято податкове повідомлення-рішення № 13533/15-2/2/1, згідно з яким на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону України ”Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на 28 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 12510 грн. позивач мав сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 1251  грн.

Позивач 04.10.2006 звернувся до Державної податкової адміністрації  в Автономній Республіці Крим зі скаргою на податкові повідомлення-рішення відповідача № 13533/15-2/1/0 та № 13533/15-2/2/0, за результатом розгляду якої Державна податкова адміністрація в Автономній Республіці Крим 01.12.2006 прийняла рішення № 2680/10/25007, яким залишила без змін вищезазначені податкові повідомлення - рішення.

Відповідачем 07.12.2006 прийнято податкове повідомлення-рішення № 13533/15-2/1/2, згідно з яким на підставі підпункту 17.1.7 пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за затримку на 86 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання в розмірі 26111 грн. позивач мав сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 5222,20 грн. , а також податкове повідомлення-рішення № 13533/15-2/2/2, згідно з яким на тих самих підставах за затримку на 28 календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 12510 грн. позивач мав сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 1251  грн.

Позивачем ці повідомлення-рішення оскаржені до ДПА України, за результатами розгляду 14.02.2007 р. прийнято рішення (№ 1422/6/25-0215), яким залишені без змін зазначені вище податкові повідомлення - рішення.

Судом вірно визначено, що спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), є Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", стаття 1 якого визначає, що податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Порядок подання податкових декларацій та визначення суми податкових зобов’язань визначений у статті 4 вказаного Закону, підпункту 4.1.4. якої визначає, що  податкові декларації подаються за базовий податковий період що дорівнює календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. У підпункті 4.1.5. статті 4 Закону визначено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається наступний за вихідним або святковим операційний (банківський) день.

У пункті  5.3.1 статті  5 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону для подання декларації платника податків.

Розмір штрафних санкції, які накладаються на платника податків за порушення податкового законодавства  та порядок їх застосування визначені у статті  17 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Так, відповідно до підпункту  17.1.7 статті  17 вказаного Закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим законом, він зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці    до 30 календарних днів -    у розмірі  10% погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 3Ідо 90 календарних днів   - у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу;

при затримці більш 90 календарних днів    - у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу.

Згідно з підпунктом 1.6 статті  1 Закону України "Про податок на додану вартість" податкове зобов'язання це загальна сума податку, одержана (нарахована) платнику  податку у звітному (податковому) періоді, визначена згідно з Законом.

Порядок обчислення та сплати податку визначений у статті 7 вказаного Закону.

Судом встановлено, що Феодосійською філією позивача була надана податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2006 року ( вх. № 14066 від 19.04.2006 р.), якою узгоджено податкове зобов'язання у сумі 15216 грн. з терміном сплати 03.05.2006. Згідно з наданою податковою декларацією по податку на додану вартість за квітень 2006 року ( вх. № 19563 від 22.05.2006) у Феодосійської філії позивача виникло узгоджене податкове зобов’язання у сумі 10895 грн. з терміном оплати 30.05.2006, згідно податкової декларації з податку на додану вартість  за травень 2006 року (вх. № 21883 від 20.06.2006) - у сумі 12510,00 з терміном оплати 30.06.2006.

За твердженнями відповідача, оплату узгодженого позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість за квітень 2006 року було здійснено під час перерахування 30000 грн. платіжним дорученням № 182 від 28.07.2006, з яких 10895 грн. було віднесено на сплату зазначеного зобов'язання, що призвело до порушення граничного терміну оплати на 59 календарних днів. У наданому відповідачем розрахунку суми штрафних санкцій визначено, що при перерахуванні позивачем 30000 грн. платіжним дорученням № 182 від 28.07.2006 ним здійснено зарахування 12510,00 грн.  на погашення узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість за травень 2006 року, що призвело до порушення граничного терміну його оплати на 28 календарних днів.

Надані сторонами розрахунки штрафних санкцій свідчать про те, що позивач відніс до сплати узгодженого позивачем податкового зобов'язання по податку на додану вартість за березень 2006 року перераховану платіжним дорученням № 516 від 11.07.2006 суму 68665,40 грн., з яких зараховано на погашення податкового боргу 2613,51 грн., граничний термін оплати порушений на 69 календарних днів, перерахування 30000 грн. платіжним дорученням № 182 від 28.07.2006,  з яких зараховано на погашення узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість 12163.39 грн. та 439,10 грн., що призвело до порушення граничного терміну оплати на 86 календарних днів.

Позивач наполягає на тих обставинах, що узгоджені ним суми податкових зобов’язань з податку на додану вартість у розмірі 15216 грн. та 10895 грн. за березень та квітень 2006 року відповідно він міг не сплачувати взагалі у зв'язку з наявністю переплати податку на прибуток, яку він просив зарахувати для погашення зазначених податкових зобов'язань; необгрунтованим є нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість за травень 2006 року внаслідок того, що 23.06.2006 ним здійснено перерахування коштів у розмірі 12510 грн. до спливу строку їх сплати.

23.03.2006 позивач платіжним дорученням № 626  перерахував до місцевого бюджету міста  Феодосія 12510 грн. (а.с. 145). Під час здійснення вказаного переказу коштів у графі „Призначення платежу” зазначеного платіжного документу було визначено: „перерахування податку з податку на додану вартість за травень 2006 року нараховано повністю з терміном 23.06.2006”.

Таким чином, місцевий господарський суд зробив правильний висновок про те, що  позивачем виконані вимоги статей   4,  5 Закону України "Про порядок погашення  зобов’язань   платників      податків   перед   бюджетами   та  державними цільовими фондами" щодо сплати зазначеного податкового зобов'язання, а у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача передбачених статтею 17 Закону України № 2181 штрафних санкцій, у зв’язку з чим підлягають задоволенню вимоги по визнанню нечинними податкових повідомлень-рішень № 13533/15-2/2/0 від 17.08.2006, № 13533/15-2/2/1 від 29.09.2006, № 13533/15-2/2/2 від 07.12.2006, № 13533/15-2/2/3 від 21.02.2007.

Також, як встановлено, позивач у січні 2006 року неодноразово звертався до відповідача з заявами про віднесення сум переплати податку на прибуток на зарахування заборгованості по податку на додану вартість. Відповідач надіслав на адресу позивача лист № 413/10/1501 від 02.02.2006, в якому зазначив, що переплату податку на прибуток можна зарахувати на погашення заборгованості по іншим податкам після проведення документальної перевірки щодо обгрунтування її виникнення.

Відповідач повторно 29.05.2006 надіслав на адресу позивача лист № 2504/10/23-2, в якому підтвердив наявність переплати по податку на прибуток у сумі 35766 грн., визначив можливість зарахування зазначеної суми для погашення заборгованості за іншими податками після проведення позапланової виїзної перевірки суб'єкта господарювання. Позивач надіслав відповідь на вказаний лист відповідача (вих.. №313 від 13.06.2006),  в якій відмовився від проведення запропонованої ним позапланової виїзної перевірки для встановлення можливості зарахування сум переплати по податку на прибуток для погашення заборгованості по іншим податкам.

Вивчивши зазначені документи, суд дійшов висновку, що на час виникнення необхідності сплатити узгоджені податкові зобов'язання з податку на додану вартість за березень та квітень 2006 року, не була проведена процедура зарахування суми переплати з податку на прибуток на погашення вказаної заборгованості.

Разом з тим, не надані ані суду першої інстанції, ані апеляційному господарському суду докази звернення позивача до суду з позовом про спонукання відповідача здійснити зарахування переплати сум податку на прибуток для погашення заборгованості по інших податках.

За таких умов, приймаючи до уваги підтвердження матеріалами справи перерахування позивачем 11.07.2006 суми 68665,40 грн. платіжним дорученням № 516,  28.07.2006 суми 30000 грн. платіжним дорученням № 182, судова колегія вважає, що відповідач, діючи відповідно до вимог Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", правомірно погасив при отриманні вказаних коштів узгоджені позивачем податкові зобов'язання з податку на додану вартість за березень та квітень 2006 року й обгрунтовано нарахував штрафні санкції за порушення термінів їх сплати.

Отже, дійсно, вимоги по визнанню нечинними податкових повідомлень-рішень № 13533/15-2/1/0 від 17.08.2006,  № 13533/15-2/1/1 від 29.09.2006, № 13533/15-2/1/2 від 07.12.2006, № 13533/15-2/1/3 від 21.02.2007, не підлягають задоволенню, як безпідставні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми процесуального і матеріального права, а тому підстави для скасування або зміни постанови господарського суду Автономної Республіки Крим відсутні, підстав для задоволення апеляційної скарги судом не  вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду без змін, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Морбуд" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 04.10.2007 у справі № 2-22/5310-2007А залишити без мін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        Ю.В. Борисова

Судді                                                                      В.І. Гонтар

В.М. Плут