СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.09.07                                                                                 Справа № 8/414ад.

Суддя  господарського суду Луганської області Середа А.П., розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурора Ленінського району міста Луганська в інтересах держави в особі Луганського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, м. Луганськ,

до Відкритого акціонерного товариства «Науково-виробнича фірма «Луганські акумулятори»», м. Луганськ, -

про стягнення штрафних санкцій у сумі 850 грн. 00 коп.,

при секретарі  судових засідань Бахарєвій І.Є.;

за участю прокурора (заявника) –Грек М.В., - посвідчення №21 від 13.03.06 року;

в присутності представників сторін:

від позивача – Омелаєва І.О. –головний спеціаліст контрольно-правового відділу, - довіреність №19-П/07 від 11.09.07 року;

від відповідача –Шор К.К., - довіреність 20/27 від 12.07.07 року, -

встановив:

суть спору: прокурором в інтересах позивача заявлено вимогу про стягнення   з відповідача штрафу у сумі 850 грн. 00 коп., накладеного на нього Луганським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі –ЛТУ ДКЦПФР, - позивач).

Розпорядженням заступника голови –в.о. голови господарського суду Луганської області Воронька В.Д. від 21.08.07 року розгляд справи доручено судді цього суду Середі А.П.

Відповідно до ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) попереднє судове засідання призначене та фактично відбулося 21.08.07 року, за участю прокурора та представників сторін.

Прокурором та представниками сторін заявлено клопотання про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст.41 та п. 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому його задоволено судом.

В судовому засіданні прокурор та представники позивача позов підтримали.

Представник відповідача позов не визнав; про це також зазначено у відзиві на позов (вих. №1111 від 21.08.07 року) та поясненні (вих. №б/н від 11.09.07року), з посиланням на те, що  ухвалою господарського суду Луганської області від 19.07.04 року порушено провадження по справі №20/21б –за заявою Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі міста Луганська до Відкритого акціонерного товариства «Науково-виробнича фірма «Луганські акумулятори»»(далі –ВАТ «НВФ «Луганські акумулятори», - відповідач) –про порушення провадження у справі про банкрутство; тією ж  ухвалою суду введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (п.3).

Ухвалою того ж суду від 25.09.06 року, по тій же справі щодо підприємства продовжено термін процедури санації на один рік –до 25.09.07 року (п. 2).

У зв’язку з цим, на думку відповідача, відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України від 30.06.1999 року №784-ХІУ «Про відновлення платоспроможності  боржника або визнання його банкрутом»(далі –ЗУ №784-ХІУ), позивач не мав права застосовувати до нього штрафні санкції. Це витікає ще й з того, що ДК ЦПФР 28.08.07 року прийняла рішення №1904 «Щодо скасування роз’яснення ДКЦПФР від 04.09.01 року №9 «Щодо порядку застосування ст. 24 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу»про обов’язкове надання регулярної інформації емітентами, що знаходяться в процесі санації або до яких встановлено процедуру розпорядження майном банкрута», - якою позивач керувався, застосовуючи щодо відповідача штрафні санкції, які є предметом спору по цій справі.

Незважаючи на невизнання позову, представник відповідача як у відзиві, так і у судовому засіданні просить позивача та суд зменшити суму штрафу, який позивач пропонує з нього стягнути.

І.Заслухавши прокурора та представників сторін, дослідивши обставини справи, додатково надані  матеріали,   суд дійшов  наступного.

26.07.06 року ЛТУ ДКЦПФР встановлено, що Відкритим акціонерним товариством «Науково-виробнича фірма «Луганські акумулятори»(далі –ВАТ «НВФ «Луганські  акумулятори», - відповідач)  вчинено правопорушення на ринку цінних паперів, яке полягає в тому, що ним у встановлений термін –до 30.06.2006 року - не  подано до Луганського територіального управління ДКЦПФР річний звіт (регулярну інформацію) за 2005 рік.

Товариство у такий спосіб порушило вимоги ст. 11 Закону України від 30.10.96 року №№448/96-ВР «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»(далі –ЗУ №448/96-ВР), пункти 1.2, 1.3, 1.6 та  3.2 Положення про надання особливої інформації акціонерними товариствами та підприємствами –емітентами  облігацій, затвердженого рішенням ДКЦПФР  09.06.1998 року №72 (з наступними змінами та доповненнями), зареєстрованого в Мінюсті України 08.07.1998 року за №431/2871 (далі –Положення №72), та рішення ДКЦПФР від 11.04.06 року №235 «Про продовження строку  подання щоквартальної інформації за перший квартал 2006 року акціонерними товариствами та холдинговими компаніями зі значною державною часткою у статутному капіталі та строку подання регулярної інформації за 2005 рік відкритими акціонерними товариствами  та підприємствами-емітентами облігацій», - згідно останньому  підприємству належало в термін до 30.06.06 року надати до ЛТУ ДКЦПФР річний звіт (регулярну інформацію) за 2005 рік.

Це порушення зафіксовано актом ЛТУ ДКЦПФР №187-ЛУ від 26.07.07 року, який того ж дня отримано уповноваженою особою Товариства, що підтверджується матеріалами справи.

У зв’язку з виявленням порушення ЛТУ ДКЦПФР 09.08.06 року, на підставі пункту 14 статті 8, статтей 9,11  та 12  Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», винесло постанову №246-ЛУ, якою щодо ТОВ «НВФ «Луганські акумулятори»застосовано санкцію у вигляді накладення штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - або 850 грн., які порушнику запропоновано сплатити до бюджету впродовж 15 днів з дня отримання постанови.

10.08.06 року за вих. №2614-1 постанову спрямовано на адресу Товариства.

Факт її отримання та законність винесення останнім не оспорено, штрафні санкції не сплачено.

ІІ.Заслухавши прокурора та представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у  повному обсязі з таких підстав.

1.Обов’язок відповідача надавати спірну звітність закріплено у Положенні №72, згідно якому:

1.2.  Емітенти  -  професійні  учасники  ринку цінних паперів (юридичні  особи,  які здійснюють професійну діяльність з торгівлі цінними  паперами, депозитарну діяльність, розрахунково-клірингову діяльність, діяльність з управління цінними паперами, діяльність з

ведення  реєстру  власників  іменних  цінних паперів, діяльність з організації  торгівлі  на  ринку  цінних паперів), банки, страхові компанії,    інститути    спільного   інвестування   (корпоративні

інвестиційні  фонди або пайові інвестиційні фонди) та підприємства -   емітенти  облігацій  подають  звіти  до  центрального  апарату Комісії.

1.3. Емітенти,  які не визначені в п.1.2,  подають  звіти  до територіального управління Комісії згідно з їх місцезнаходженням.

1.4. Звітним періодом для складання звіту є календарний  рік. Перший  звітний рік новоствореного емітента може бути меншим за 12 місяців,  він ураховується з дати державної реєстрації емітента до 31  грудня звітного року включно.  Емітент подає звіт до 30 квітня року, наступного за звітним.

1.5. Звіт подається в електронній та паперовій формах. Звіт у паперовій формі формується як друкована копія електронного  звіту, який  зшивається,  засвідчується  підписом  керівника  емітента  і скріплюється печаткою емітента.

1.6. Звіт  вважається   прийнятим,   якщо   він   поданий   у електронній   та   паперовій   формах,  відповідає  вимогам  цього Положення,  друкована копія звіту за складом інформації відповідає електронній   формі  звіту,  звіт  зареєстрований  у  електронному журналі прийнятих звітів і про це зроблено відмітку на  титульному аркуші звіту емітента (додаток 2).

Звіт вважається  поданим  своєчасно,   якщо   він   прийнятий Комісією в термін до 30 квітня включно.

Звіт, який не  прийнято  до  30  квітня  включно,  вважається поданим несвоєчасно.

Пунктом 3.2 Положення №72 встановлено, що  за  ненадання,  несвоєчасне надання або надання завідомо недостовірної інформації емітент несе відповідальність  відповідно до Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні".

Що стосується посилання відповідача на незаконність постанови позивача з огляду на факт скасування ДКЦПФР свого роз’яснення №9 від 04.09.01 року (вищезгадане рішення №1904 від 28.08.07 року), то сам цей факт ні у який спосіб не свідчить про те, що у зв’язку цим втратив чинність Закону України №448/96-ВР та Положення №72.

Заперечуючи проти позову, відповідач безпідставно посилається на частину 4 ст. 12 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»та припускається невірного її тлумачення, а в ній сказано, що протягом дії мораторію  на задоволення вимог кредиторів:

забороняється  стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів).

Штрафні санкції, накладені позивачем на відповідача, не є грошовим зобов’язанням у розумінні частини 4 ст. 12 ЗУ №784-ХІУ, а тому не підпадають під її правило; факт їх застосування також не є стягненням на підставі виконавчих документів.

Вищеназваний Закон не надає суб’єкту підприємництва, щодо якого порушено справу про банкрутство, права не надавати встановлену чинним законодавством звітність, у т.ч.  –у сфері обігу цінних паперів.

Стаття 11 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», а також вищезгадане Положення №72 також не містять виключень  щодо таких підприємств з питань надання звітності, про яку йдеться у попередньому абзаці.

2.Отже, як вбачається з матеріалів справи, Позивач наклав на Відповідача штраф за порушення на ринку цінних паперів у повній відповідності до ЗУ від 30.10.1996 року №448/96-ВР «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні».

Згідно ст.7 цього Закону до повноважень ДКЦПФР входить виявлення порушень на ринку цінних паперів та вжиття заходів до їх усунення.

Факт вчинення порушення на ринку цінних паперів з боку ВАТ «НВФ «Луганські акумулятори»»позивачем належним чином документально доведено.

Право накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства на юридичних осіб та їх співробітників, аж до анулювання ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів, - передбачено пунктом 14 ст. 8 вищезгаданого Закону.

Порушення на ринку цінних паперів виявлено уповноваженою на те посадовою особою ЛТУ ДКЦПФР (ст.9 ЗУ №448/96-ВР).

Відповідальність юридичних осіб за правопорушення на ринку цінних паперів у вигляді ненадання, несвоєчасне надання або надання завідомо неправдивої інформації полягає у накладенні на них штрафу у розмірі до 1000 неоподатковуваних  мінімумів доходів громадян (абз. 4  частини 1 ст. 11 названого Закону).

Судом встановлено, що порушень вимог ст.12 ЗУ №448/96-ВР, якою регламентовано порядок накладення штрафів за порушення юридичними особами правил діяльності на ринку цінних паперів, при застосуванні штрафних санкцій до відповідача - не припущено, тобто з матеріалів справи вбачається, що позивачем законно та обґрунтовано застосовано штрафні санкції щодо Товариства, у т.ч. без порушення вимог ст. 250 Господарського кодексу України в частині терміну застосування штрафних санкцій за порушення порядку здійснення господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджено факт безпідставного невиконання відповідачем вимоги про сплату до державного бюджету накладеного на нього штрафу.

Частиною 3 ст.11 ЗУ «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»передбачено, що штрафи, накладені за правопорушення на ринку цінних паперів, стягуються у судовому порядку.

Відповідач не спростував позовні вимоги.

Прокурор та позивач відхилили клопотання представника позивача про зменшення суми штрафних санкцій, суд також не вбачає підстав для цього.

Прокурор та позивач належним чином довели законність та обґрунтованість своїх дій, рішень та  позовних вимог, а тому суд вважає, що за таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 ст.94 КАС України суд не стягує з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного, ст.ст. 7, 8, 9, 11 та 12 Закону України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні”, керуючись ст.ст.94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Науково-виробнича фірма «Луганські акумулятори»», ідентифікаційний код 05758948, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, вул. Оборонна, 91, - на користь Державного бюджету України штрафні санкції у сумі 850 (вісімсот п’ятдесят) грн. 00 коп.

Згідно ч. 4 ст. 167 КАСУ у судовому засіданні 11.09.07 року за згодою прокурора та представника позивача оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 14.09.2007 року.

Суддя                                                                                          А.П.Середа