ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 р.
№ 2/621

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

Прокурора
Баклан Н.Ю. –прокурор відділу Генпрокуратури України

ПП "Форвард"
Блажеєв С.В. –(дор. від 14.11.2007)

розглянув касаційну скаргу
приватного підприємства "Форвард"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 28 серпня 2007 року

у справі
№ 2/621 господарського суду м. Києва

за позовом
прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в собі Київської міської ради
Солом'янської районної в м. Києві ради

до
приватного підприємства "Форвард"

про
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.04.2007 (суддя: І.Домнічева) позовні вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання привести її у придатний для використання стан задоволені.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що згідно актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 452/26 від 27.03.2006, 632/26 від 15.05.2006, № 869/26 від 12.07.2006 проведеної державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель в м. Києві встановлено використання відповідачем земельної ділянки під автостоянку без правовстановлюючих документів, передбачених ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, тому згідно приписів ст. 212 Земельного кодексу України земельна ділянка підлягає поверненню власнику або землекористувачу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 (судді: О.Моторний, В.Кошіль, С.Алданова) рішення місцевого господарського суду від 24.04.2007 залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

Відповідач в касаційній скарзі просить апеляційну постанову та рішення господарського суду першої інстанції скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами норм процесуального права.

Скаржник вважає, що прокурор неправомірно подав позов в інтересах територіальної громади, яка є суб'єктом права на спірну земельну ділянку, оскільки остання належить до комунальної власності, інтереси держави за захистом яких вправі звертатися прокурор в даному випадку відсутні, документи, пов'язані з користуванням позивачем спірною земельною ділянкою знаходяться в Київській міські раді, тому висновок про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки не відповідає фактичним обставинам.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями, згідно актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства  проведених Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у м. Києві, встановлено, що земельна ділянка площею 0,25 га, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Освіти, 1-3 у Солом'янському районі м. Києва використовується ПП "Форвард" під розміщення автостоянки без документів, що посвідчують право власності чи право користування землею в т.ч. на умовах оренди.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки виникає: після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно ст. 9 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Київської міської ради.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, відповідно до закону, питання регулювання земельних ділянок.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Як встановлено судами Відповідач звертався до Київської міської ради з відповідним клопотанням від 05.04.2005 № 106 про надання земельної ділянки в користування за адресою: м. Київ, вул. Жолудева, 6 площею 3994,03 кв.м.

Однак, на момент прийняття оспорюваного рішення проект відведення земельної ділянки СП "Партнер" за адресою: м. Київ, вул. Жолудева, 6 на розгляд Київської міської ради не надходив, рішення про надання СП "Партнер" земельної ділянки за вказаною адресою Київською міською радою не приймалось.

Також судами встановлено, що у відповідача відсутні документи, які посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, вул. Жолудева, 6.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Статтею 212 Земельного кодексу України встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або землекористувачу, без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З огляду на вищевикладене касаційна інстанція приходить до висновку, що судом правомірно задоволені позовні вимоги про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Доводи скаржника відхиляються, оскільки не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій і на правильність висновків суду не впливають, оскаржувані апеляційна постанова та рішення суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 та рішення господарського суду м. Києва від 24.04.2007 у справі № 2/621 господарського суду м. Києва залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                                                 В. Овечкін

судді                                 Є. Чернов

В. Цвігун