ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" листопада 2007 р.
Справа № 26/224-07-4942

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.

суддів Лавренюк О.Т., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання Іоффе С.Б.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 27.11.2007р.:

від позивача: Чіканчі О.І., за довіреністю;

від відповідача: Писарев Д.Г., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства „ТрансКОМ”

на рішення господарського суду Одеської області

від 17 вересня 2007р.

у справі №26/224-07-4942

за позовом Приватного підприємства „ТрансКОМ”

до відповідача: Виробничо-комерційної фірми „Меріком” у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 61370 грн.

В С Т А Н О В И В :

19.06.2007р. до господарського суду Одеської області надійшла позовна заява ПП „ТрансКОМ” до ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ про стягнення 61370 грн., а саме: 50217 грн. –основної заборгованості, 7438 грн. - штрафних санкцій, 3715 грн. –неотриманого прибутку та судових витрат: 613,70 грн. - витрати на оплату державного мита за подання позову, 118 грн. –витрати на ІТЗ судового процесу та витрати по сплаті юридичних послуг, наданих адвокатом, з посиланням на те, що відповідачем під час виконання договору на перевезення вантажів від 01.01.2006р., укладеного між ПП „ТрансКОМ” та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, порушено зобов’язання щодо забезпечення збереження вантажу при перевезенні та своєчасної доставки вантажу замовнику, у зв’язку з чим відповідач повинен нести матеріальну відповідальність в порядку регресу за завдані збитки, що складає 50217 грн.. Крім того, оскільки відповідач виконав перевезення з частковою втратою вантажу та порушив строки виконання зобов’язання, позивачем заявлено до стягнення штрафні санкції: штраф у розмірі 220 грн., пеня в сумі 7218 грн., та неотриманий прибуток –3715 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.06.2007р. по справі №26/224-07-5942 позовну заяву ПП „ТрансКОМ” прийнято до розгляду.

25.07.2007р. до господарського суду Одеської області від ПП „ТрансКОМ” надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив стягнути з відповідача основну заборгованість у розмірі 50217 грн., штрафні санкції у розмірі 495 грн. (штраф –220 грн. та 77 грн., пеня –198 грн.), неотриманий прибуток –3715 грн. та судові витрати.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.09.2007 року по справі №26/224-07-4942 (суддя Никифорчук М.І.) відмовлено у задоволенні позову ПП „ТрансКОМ” до ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ про стягнення 61370 грн. з посиланням на те, що позивачем не було направлено відповідачеві замовлень на перевезення вантажу взагалі, що суперечить вимогам п. 2.1 договору б/н від 01.01.2006р., тому відповідачем не було здійснено вказане позивачем перевезення, з цього випливає, що підстави вимагати у відповідача сплати боргу по цьому договору у позивача відсутні.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 26.09.2007р. звернувся позивач –ПП „ТрансКОМ”, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, котрим задовольнити позовні вимоги ПП „ТрансКОМ”, мотивуючи це тим, що: 1) господарським судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно з п. 2.1 договору замовник зобов’язаний своєчасно передати виконавцю замовлення на організацію автомобільних перевезень, отже у названому пункті договору не закріплено обов’язковості надання письмового замовлення, замовлення відбулося усно за телефоном/факсом, тому з чим не відповідає дійсності висновок суду, що відповідачем не було здійснено перевезення у зв’язку з відсутністю замовлення; 2) на підставі документів, наданих до позовної заяви, вбачається, що перевезення вантажу по договору від 01.01.2006р. було виконано ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, що є підтвердженням помилковості висновку суду; 3) заперечення на позов відповідача не підтверджені доказами, зокрема, відповідачем не було надано жодного доказу того, що водій Барасій Ю.В. не працює в ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ”, що є порушенням чинного процесуального законодавства.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ПП «ТрансКОМ», заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з огляду на таке.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 01.01.2006р. між ДП „Трейд Лайн ЛТД” (замовник) та ПП „ТрансКОМ” (перевізник) укладено договір №010106 перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до умов якого перевізник взяв на себе зобов’язання доставити ввірений йому для перевезення вантаж (згідно з транспортною накладною) за маршрутами відповідно до доданих замовником замовлень, які є невід’ємними частинами даного договору, і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а замовник зобов’язаний сплатити плату за перевезення вантажу.

Того ж дня, 01.01.2006р., між ПП „ТрансКОМ” (замовник) та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ (виконавець) укладено договір на перевезення вантажів, предметом якого є правовідносини між замовником та виконавцем, які пов’язані з організацією та здійсненням перевезень по території України згідно з замовленням замовника, яке дійсне в оригіналі, а також у факсовій копії та є невід’ємною частиною даного договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору на перевезення вантажів, укладеного між ПП „ТрансКОМ” та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, замовник зобов’язаний передавати виконавцю замовлення на організацію автомобільних перевезень, доручити виконавцю доставляння вантажу в пункт призначення та видачу його вантажоотримувачу на підставі замовлення та товарно-транспортної накладної та своєчасно проводити розрахунки з виконавцем.

При цьому за п. 3.1 договору на перевезення вантажів, укладеного між ПП „ТрансКОМ” та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, виконавець зобов’язаний виконувати: 1)послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом згідно з замовленням замовника; 2)своєчасну подачу транспорту; 3)перевірку правильності оформлення документів на вантаж та їх відповідність кількості вантажу; 4) якісне перевезення вантажу; 5) своєчасну доставку вантажу. Крім того, згідно з договором виконавець зобов’язаний подавати на завантаження справний транспорт, забезпечувати схоронність вантажу; перевіряти автомобілі на придатність перевезення даного найменування вантажу, забезпечувати вимоги техніки безпеки при роботі, мати необхідні супровідні документи при перевезенні вантажів, надавати допомогу при здійсненні завантаження та вивантаження вантажу, усі конфліктні ситуації вирішувати лише з замовником, не поширювати інформацію про вантаж, який перевозиться, іншим особам, оскільки переміщення може бути комерційною тайною та розголошення інформації може нанести матеріальну шкоду замовнику; в разі непередбачених обставин терміново зв’язатися з замовником та тримати його у курсі розвитку подій до моменту передачі вантажу замовника адресату, не створювати аварійних ситуацій, які б могли зашкодити вантажу, та зобов’язується нести повну матеріальну відповідальність за схоронність та своєчасне доставляння вантажу.

За твердженнями позивача, виконуючи умови договору, ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ здійснювалося перевезення вантажу за маршрутом м. Київ - м. Одеса (вантажовідправник - ТОВ „Трейд Лайн ЛТД”, м. Київ, вантажоотримувач - ДП „Трейд Лайн” ЛТД м. Одеса).

Перевезення вантажу виконувалося водієм Барасій Ю.В. на орендованому ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ автомобілі КАМАЗ д/н 46217 ОВ, причіп ЗН4406АХ, відповідно до договору оренди № ВСО 000160 від 18.02.2006р., засвідченого нотаріально.

У товарно-транспортній накладній серії 02АБД № 834155 від 31.10.2006р., виданої ПП „ТрансКОМ” водію Барасій, вказано, що замовник, вантажовідправник та вантажоодержувач –ДП „Трейд Лайн ЛТД”, вантаж передано на перевезення на суму 6819315 грн..

Вантаж було завантажено у автомобіль, опломбовано пломбою № 0819315 в м. Києві та прийнято водієм Барасій Ю.В., що підтверджується вказаною товарно-транспортною накладною від 31.10.2006р..

По прибутті автомобіля з вантажем до місця вивантаження 01.11.2006 р. (м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 22 –ДП „Трейд Лайн ЛТД”) представниками вантажоотримувачу виявлена відсутність пломбування та частини вантажу, про що у присутності водія транспортного засобу складені акти.

07.11.2006р. ДП „Трейд Лайн ЛТД” виставлено претензію до ПП „ТрансКОМ” на суму 50217грн., вказана сума сплачена ПП „ТрансКОМ” згідно з платіжними дорученнями від 14.11.2006р., 04.12.2006р., 13.12.2006р. та 19.12.2006р..

На думку ПП „ТрансКОМ”, ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ не виконало зобов’язань за договором щодо схоронності вантажу, внаслідок чого виникла нестача вантажу на суму 50 217 грн., чим заподіяна шкода ДП „Трейд Лайн ЛТД”.

14.11.2006р. ПП „ТрансКОМ” направило на адресу ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ претензію (вих. № 37-06), в якій просило перерахувати ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ суму нанесених збитків на поточний рахунок.

Проте ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ на претензію не відповіла та суму завданих збитків не сплатила, у зв’язку з чим ПП „ТрансКОМ” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення 50217грн. –розмір завданих збитків, додаткових витрат, понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов’язань по договору, та не отриманого прибутку (за перевезення вантажу), який мало б отримати ПП „ТрансКОМ”, якщо б відповідач належним чином виконав свої зобов’язання.

Відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов’язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб’єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливості перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов’язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов’язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення укладається в письмовій формі, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних продовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов’язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник –подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Такі ж самі положення щодо довгострокових договорів перевезення містить і ст. 914 Цивільного кодексу України, за якою перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір. За довгостроковим договором перевізник зобов’язується у встановлені строки приймати, а власник (володілець) вантажу передавати для перевезення вантаж у встановленому обсязі. У довгостроковому договорі перевезення вантажу встановлюються обсяг, строки та інші умови надання транспортних засобів і передання вантажу для перевезення, порядок розрахунків, а також інші умови перевезення.

За ч.ч. 1, 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу –в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу –розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його вартості, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов’язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов’язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов’язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов’язання товарів. відсутність у боржника необхідних коштів.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ в даному спорі не може нести господарсько-правову відповідальність з огляду на таке.

Згідно з предметом договору, укладеного між ПП „ТрансКОМ” та ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ є взаємовідносини сторін, по здійсненню перевезень вантажів відповідно до замовлення позивача, яке дійсне в оригіналі, факсової копії та є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.1. цього договору позивач взяв на себе зобов’язання надавати товариству замовлення на організацію автомобільного перевезення вантажу, а товариство в свою чергу зобов’язалось відповідно до п.3.1. здійснювати ці перевезення відповідно до замовлень позивача.

Таким чином, наявність письмового замовлення, в якому міститься вся необхідна інформація щодо перевезення (найменування ватажу, його кількість, вага, вартість перевезення, пункт призначення) прямо передбачена домовленістю сторін і є обов’язковою для здійснення кожного окремого перевезення вантажу.

Як вбачається з наданих позивачем до позовної заяви матеріалів, письмового замовлення на адресу ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ від ПП „ТрансКОМ” на вказане перевезення не надходило, відповідачем вказане перевезення не здійснювалося.

Орендований ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ автомобіль КАМАЗ 54112 д/н 46217 ОВ з напівпричепом д/н ВН 4406 XX на вказане позивачем перевезення відповідачем не направлявся.

Вказаний у документах ПП „ТрансКОМ” водій Барасій Ю.В. не був працівником ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, на вказане перевезення не направлявся, а отже й ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ не може нести відповідальність за його можливі дії, з огляду на наступне.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.10.2007р. по справі №26/224-07-4942 ПП „ТрансКОМ” зобов’язано надати замовлення на організацію перевезення відповідачем спірного вантажу; оригінали товарно-транспортної накладної від 31.10.2006р.; подорожнього листа №524349, доповнення б/н від 31.10.2006р. до контракту №010106 від 01.01.2006р., довіреність серії ЯЛС №693773, посвідчення про відрядження Барасій Ю.В..

Позивачем не було надано на вимогу суду витребуваних документів.

Цією ж ухвалою Одеського апеляційного господарського суду відповідача –ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ зобов’язано надати до суду журнал реєстрації довіреностей та посвідчень про відрядження за 2006 рік.

На вимогу суду відповідачем в судове засідання надані журнал реєстрації довіреностей на 2006 рік (до матеріалів справи долучено копії листів журналу) та реєстр подорожніх листів ВКФ „Меріком” (до матеріалів справи долучено копії листів реєстру), які свідчать про те, що водію Барасію Ю.В. в період з 26.10.2006р. по 31.10.2006р. подорожні листи та довіреності відповідачем не виписувалися.

Крім того, відповідачем в судове засідання в підтвердження того, що в ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ не працював водієм гр. Барасій Ю.В., надано відповідь Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, в якій вказано, що підприємство ВКФ „Меріком” звітувало до УПФУ в Суворовському районі м. Одеси за 2000-2006 р.р., фізична особа Барасій Ю.В. у списку працюючих в базі АСПОВ по даному підприємству відсутня.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначено законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що позивачем не було доведено в розумінні ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України направлення замовлення відповідно до п. 1.1 та п. 2.1 договору на перевезення вантажів між ПП „ТрансКОМ” та перевізником ВКФ „Меріком” від 01.01.2006р., та здійснення саме відповідачем перевезення вантажу, а отже підстави для стягнення з відповідача збитків у розмірі 50217 грн., штрафних санкцій в сумі 495 грн. та неотриманого прибутку –3715 грн. за договором на перевезення вантажів між ПП „ТрансКОМ” та перевізником ВКФ „Меріком” від 01.01.2006р. відсутні.

Не приймаються до уваги колегії суддів Одеського апеляційного господарського суду твердження позивача щодо недоведеності відповідачем того факту, що водій Барасій Ю.В. не працював у ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ, оскільки вказані твердження спростовуються матеріалами справи та довідкою Управління ПФУ в Суворовському районі м. Одеси, яка була надана відповідачем під час апеляційного розгляду справи.

Також спростовуються матеріалами справи, зокрема пунктами 1.1 та 2.1 договору на перевезення вантажів між ПП „ТрансКОМ” та перевізником ВКФ „Меріком” від 01.01.2006р., твердження ПП „ТрансКОМ” про те, що умовами договору не передбачено надсилання на адресу відповідача письмового замовлення щодо здійснення перевезення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції вважає, що господарським судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову ПП „ТрансКОМ” до ВКФ „Меріком” у вигляді ТОВ про стягнення збитків у розмірі 50217 грн., штрафних санкцій в сумі 495 грн. та неотриманого прибутку –3715 грн. за договором на перевезення вантажів між ПП „ТрансКОМ” та перевізником ВКФ „Меріком” від 01.01.2006р., а тому рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП „ТрансКОМ” –без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105  ГПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Рішення господарського суду Одеської області від 17.09.2007р. по справі №26/224-07-4924 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                                               Т.Я. Гладишева

Суддя:                                                                                    Я.Ф. Савицький

Суддя:                                                                                        О. Т. Лавренюк