КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2007                                                                                           № 43/182

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:                                          Вербицької О.В.

Гарник Л.Л.

при секретарі:                     Семеняк Т.В.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора – не з’явились;

від боржника – Дика Т.В. (довіреність б/н від 26.04.2007 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київський центр нових технологій в стоматології"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 23.05.2007

у справі № 43/182 (Пасько М.В.)

за заявою                               Закритого акціонерного товариства "Укрмед-Інвест"

до                                                   Комунального підприємства "Київський центр нових технологій в стоматології"

про                                                  визнання банкрутом

Суть ухвали і скарги:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23 травня 2007 року, яка прийнята у справі № 43/182 (суддя – М.В. Пасько), за заявою закритого акціонерного товариства “Укрмед-Інвест” (надалі – Кредитор, Товариство) до комунального підприємства “Київський центр нових технологій в стоматології” (надалі – Боржник, Підприємство) про визнання останнього банкрутом, провадження у справі зупинено до вирішення Київським апеляційним господарським судом справи № 2/19 за позовом закритого акціонерного товариства “Укрмед-Інвест” до комунального підприємства “Київський центр нових технологій в стоматології” про стягнення 130 896,96 грн., зобов’язано сторін надати докази усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов’язано Боржника надати суду інформацію, стосовно того, чи є Підприємство об’єктом комунальної власності територіальної громади м. Києва (а.с. 88-89).

Комунальне підприємство “Київський центр нових технологій в стоматології”, не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати цю ухвалу та припинити провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмету спору (а.с. 94-96).

Враховуючи, що матеріали справи містять належні докази повідомлення Кредитора - закритого акціонерного товариства “Укрмед-Інвест”, про день і час судового засідання з розгляду апеляційної скарги Боржника, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 100), апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Боржника без участі представника Кредитора.

Заслухавши усні пояснення представника Боржника у судовому засіданні, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариства “Укрмед-Інвест” звернулось до господарського суду м. Києва із заявою № 52 від 27.03.2007 року, в якій просило порушити провадження у справі про банкрутство комунального підприємства “Київський центр нових технологій в стоматології” (а.с. 6-7). Кредитор обґрунтував свої вимоги заборгованістю Боржника, що підтверджується рішенням господарського суду м. Києва від 03.08.2006 року у справі № 16/349 про стягнення з Підприємства на користь Товариства 17 692,00 грн., про що виданий наказ, який був пред’явлений до виконавчої служби для примусового виконання та відкрите виконавче провадження, рішенням господарського суду м. Києва від 28.02.2007 року у справі № 2/19 про стягнення з Підприємства на користь Товариства 123 962,26 грн. та повернення майна, та невиконанням Боржником вищезазначених рішень. Крім того, Кредитор зазначає, що 02.03.2007 року ним подано до господарського суду м. Києва позовну заяву про стягнення з Боржника 71 632,8 грн. Товариство вважає, що відносно Підприємства має бути порушена справа про банкрутство згідно ст.ст. 6, 7, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 2, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 6-7).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02 квітня 2007 року було порушено провадження у справі про банкрутство Підприємства (а.с. 1-2).

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23 травня 2007 року провадження у справі зупинено до вирішення Київським апеляційним господарським судом справи № 2/19 за позовом закритого акціонерного товариства “Укрмед-Інвест” до комунального підприємства “Київський центр нових технологій в стоматології” про стягнення 130 896,96 грн., зобов’язано сторін надати докази усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, зобов’язано Боржника надати суду інформацію, стосовно того, чи є Підприємство об’єктом комунальної власності територіальної громади м. Києва (а.с. 88-89).

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції посилається на те, що Боржником оскаржено рішення господарського суду м. Києва у справі № 2/19, яке є однією з підстав для порушення справи про його банкрутство, а розгляд справи про банкрутство Підприємства неможливий до вирішення Київським апеляційним господарським судом справи № 2/19, таким чином у суду є підстави для зупинення провадження у даній справі. При цьому, місцевий суд керувався нормами ст. 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України) (а.с. 88-89).

Між тим, вказаний висновок суду першої інстанції слід визнати таким, що зроблений з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи, та з невірним застосуванням норм процесуального та порушенням норм матеріального права (п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України).

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає повному скасуванню, а апеляційна скарга –задоволенню, зокрема, апеляційний суд вважає за необхідне, керуючись ст.ст. 4-1, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 106 ГПК України та ст.ст. 1, 6, 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справі № 43/182 припинити за відсутністю предмету спору.

До вказаних висновків апеляційна інстанція дійшла, враховуючи наступне:

Відповідно до частини 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 99 ГПК України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Частиною 1 ст. 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 106 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (надалі - Закон) неплатоспроможність – неспроможність суб’єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов’язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов’язання щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Частиною 3 ст. 6 Закону встановлено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого дня їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Поняття безспірних вимог кредиторів визначено ст. 1 Закону, відповідно до якої, безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Згідно частини 4 ст. 11 Закону у підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обґрунтованість заперечень боржника.

Таким чином, відповідно до положень наведених норм Закону (ст.ст. 1, 6, 11) при порушенні та здійсненні провадження у справі про банкрутство із застосуванням загальних судових процедур, умовами порушення та здійснення подальшого провадження у такій справі є безспірність вимог кредитора до боржника, розмір яких становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати та непогашення такої заборгованості більш ніж протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Частина 8 ст. 7 Закону визначає необхідний та достатній перелік документів (доказів), що додаються до заяви кредитора про порушення провадження у справі про банкрутство на підтвердження відповідних вимог до боржника: рішення суду, господарського суду, які розглядали вимоги кредитора до боржника; копія неоплаченого розрахункового документа, за яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, з підтвердженням банківською установою боржника про прийняття цього документа до виконання із зазначенням дати прийняття, виконавчі документи (виконавчий лист, виконавчий напис нотаріуса тощо) чи інші документи, які підтверджують визнання боржником вимог кредиторів; докази того, що вартість предмета застави є недостатньою для повного задоволення вимоги, забезпеченої заставою у разі, якщо єдина підтверджена вимога кредитора, який подає заяву, забезпечена активами боржника. Слід також зазначити, що відповідно до частини 11 ст. 11 Закону за загальною процедурою банкрутства остаточне дослідження перелічених документів як доказів на підтвердження наявності підстав порушення справи про банкрутство (у тому числі і на підтвердження ознак заявлених кредиторських вимог) та їх оцінка здійснюється у підготовчому засіданні.

Кредитором на підтвердження своїх вимог до Підприємства були надані рішення господарського суду м. Києва від 03.08.2006 року у справі № 16/349 про стягнення з Підприємства на користь Товариства 17 692,00 грн., наказ на виконання цього рішення від 31.08.2006 року, постанова від 03.11.2006 року про відкриття виконавчого провадження за цими рішенням та наказом, а також, рішення господарського суду м. Києва від 28.02.2007 року у справі № 2/19 про стягнення з Підприємства на користь Товариства 123 962,26 грн. (а.с. 8-17).

Проаналізувавши матеріали справи та положення норм Закону, слід зробити висновок, що на момент порушення провадження у справі про банкрутство Підприємства безспірними, у розумінні ст. 1 Закону, були вимоги Кредитора лише у сумі 17 692,00 грн. В іншій частині, а саме вимоги у сумі 123 962,26 грн., не підтверджені виконавчими чи розрахунковими документами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, скаржником були надані суду першої інстанції докази апеляційного оскарження ним рішення господарського суду м. Києва від 28.02.2007 року у справі № 2/19, а саме, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2007 року про порушення апеляційного провадження у справі № 2/19 (а.с. 83-84). Дана обставина свідчить про те що судове рішення, на підставі якого заявляються вимоги ініціюючого кредитора у даній справі (їх значна частина), не вступило у законну силу. Таким чином, вимоги Кредитора до Боржника у сумі 123 962,26 грн. не є безспірними

При цьому, сума вимог Кредитора до Боржника у даній справі, що є безспірними відповідно до чинного законодавства, складає менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати (мінімальний розмір заробітної плати відповідно до Закону України “Про державний бюджет на 2007 рік” складає 400 грн., 300*400=120000).

Враховуючи вищевикладені положення чинного законодавства, обставини справи та наявні у її матеріалах докази, слід зробити висновок, що Кредитором на час порушення провадження у справі про банкрутство Боржника, а також на момент прийняття оскаржуваної ухвали не були надані документи, що відповідають вимогам частини 8 ст. 7 Закону та ст. 34 ГПК України, на підтвердження безспірності вимог у сумі 123 962,26 грн., а отже, для продовження провадження у даній справі про банкрутство Підприємства була відсутня обов’язкова умова, яка є обов’язковою складовою частиною предмету спору у справі про банкрутство, а саме: безспірність вимог кредитора до боржника, розмір яких становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Пунктом 1-1 частини 1 ст. 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Підставою для зупинення провадження у справі відповідно до частини 1 ст. 79 ГПК України є неможливість розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Крім того, згідно частини 2 даної статті господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у наступних випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації.

Враховуючи зроблений вище висновок про відсутність умов для продовження провадження у справі про банкрутство Підприємства у зв’язку з недостатнім розміром безспірних вимог Кредитора до Боржника, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що місцевий господарський суд неправомірно дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи про банкрутство до вирішення Київським апеляційним господарським судом справи № 2/19, оскільки будь-яке рішення суду у справі № 2/19 жодним чином не може вплинути на розмір безспірних вимог на момент порушення провадження у даній справі.

Крім того, слід зауважити, що представником Підприємства у судовому засіданні 24.07.2007 року в суді апеляційної інстанції було надано постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2007 року у справі № 2/19, якою змінено рішення господарського суду м. Києва від 28.02.2007 року у справі 2/19, позов Товариства до Підприємства задоволено в частині повернення Товариству майна, а в частині стягнення суми 123 962,26 грн. у позові відмовлено.

За таких обставин, слід визнати, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, необґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі про банкрутство.

На підставі викладеного, оскільки на момент порушення провадження у справі та на момент прийняття оскаржуваної ухвали вимоги Товариства, які є безспірними складають менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у даній справі предмету спору між Кредитором і Боржником (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України), а відтак, провадження у даній справі про банкрутство Підприємства відповідно до зазначеної норми підлягає припиненню.

Таким чином, вимоги Підприємства щодо скасування оскаржуваної ухвали та припинення провадження у справі з підстав, що викладені в апеляційній скарзі, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, відповідають обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 1, 6, 7, 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, та ст.ст. 4-1, 12, 32, 34, 43, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 91, 94, 99, 101 –105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу комунального підприємства “Київський центр нових технологій в стоматології” задовольнити повністю.

2.Ухвалу господарського суду м. Києва від 23 травня 2007 року у справі № 43/182 скасувати повністю.

3.Провадження у справі № 43/182 припинити.

4.Справу № 43/182 повернути  до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Коваленко В.М.

Судді                                                                                          Вербицька О.В.

Гарник Л.Л.

27.07.07 (відправлено)