Київський міжобласний ап
еляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.07

Справа № 684/9-3-3/245

Київський міжобласний а
пеляційний господарський су
д у складі колегії суддів:
головуючого судді:
Гаврилюк О.М (доповідач по с
праві),
суддів:
Сибіги О. М. суддів:
Ткаченка Б.О
.

.
Секретар судового засідан
ня Рустамян Е.А.

за участю представників с
торін

від позивача:
Охнарович Н.В. дов. від 14.04.20
06 року № 10224/10

від відповідача 1:
Гаргола Ю.Г. ліквідатор

Трибрат В.М. дов. від 16.01.2006 ро
ку б/н

від відповідача 2:
не зявились

розглянувши апеляційну
скаргу Кременчуцької обєд
наної державної податкової і
нспекції на постанову господ
арського суду Полтавської об
ласті від 11.01.2007 року

по справі № 684/9-3-3/245 (суддя Б
унякіна Г.І.)

за позовом
Кременчуцької обєднано
ї державної податкової інспе
кції, м. Кременчук

до
1. Товариства з обмеже
ною відповідальністю „Нафто
пром”, м. Кременчук
2. Товариства з обмежен
ою відповідальністю „Пафос П
люс”, м. Київ

про
визнання недійсним господ
арського зобовязання згід
но договору 01/09-5 від 01.09.2004 року, ук
ладеного між ТОВ „Нафтопром”
та ТОВ „Пафос Плюс” щодо пере
везення вантажів автомобіль
ним транспортом на загальну
суму 327 000 грн.; стягнення з ТОВ „Н
афтопром” на користь Держави
грошових коштів в сумі 327 000 грн
.; зобовязання ТОВ „Пафос Пл
юс” повернути ТОВ „Нафтопром
” все одержане згідно господ
арського зобовязання по до
говору 01/09-5 від 01.09.2004 року

встановив:

До господарського суду По
лтавської області звернулас
я Кременчуцька обєднана де
ржавна податкова інспекція з
позовом до Товариства з о
бмеженою відповідальністю “
Нафтопром” та Товариства з о
бмеженою відповідальністю „
Пафос Плюс” про визнання нед
ійсним господарського зобов
язання згідно договору 01/09-5 в
ід 01.09.2004 року, укладеного між ТО
В „Нафтопром” та ТОВ „Пафос П
люс” щодо перевезення вантаж
ів автомобільним транспорто
м на загальну суму 327 000 грн.; стяг
нення з ТОВ „Нафтопром” на ко
ристь Держави грошових кошті
в в сумі 327 000 грн.; зобовязання
ТОВ „Пафос Плюс” повернути Т
ОВ „Нафтопром” все одержане
згідно господарського зобов
язання по договору 01/09-5 від 01.0
9..2004 року.
Постановою господарського
суду Полтавської області ві
д 11.01.2007 року у справі № 684/9-3-3/245 у задо
воленні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, щ
о вимоги позивача про визнан
ня спірного господарського з
обовязання недійсним як та
кого, що укладено з метою супе
речною інтересам держави, не
підтверджені допустимими до
казами, а тому суд відмовляє в
їх задоволенні.
Не погоджуючись з постанов
ою місцевого господарського
суду, позивач звернувся із ап
еляційною скаргою, в якій про
сить скасувати постанову гос
подарського суду Полтавсько
ї області від 11.01.2007 року по спра
ві № 684/9-3-3/245 та прийняти нову пост
анову, якою задовольнити поз
овні вимоги Кременчуцької ОД
ПІ.
На думку Кременчуцької ОДП
І ТОВ „Пафос Плюс” здійснюва
ло свою діяльність з метою, що
суперечить інтересам держав
и і суспільства, яка полягає в
несплаті податків.
Ухвалами Київського міжоб
ласного апеляційного господ
арського суду від 22.02.2007 року, 26.02.20
07 року та 02.03.2007 року скарга Креме
нчуцької обєднаної держав
ної податкової інспекції при
йнята до розгляду, проведені
підготовчі дії та порушене а
пеляційне провадження у спра
ві.
Розпорядженням Першого за
ступника Голови Київського м
іжобласного апеляційного го
сподарського суду від 27.03.2007 рок
у здійснено заміну в складі к
олегії суддів.
ТОВ „Нафтопром” в порядку с
т. 191 КАС України подав запереч
ення на апеляційну скаргу, в я
кому просив відмовити Кремен
чуцькій ОДПІ в задоволенні а
пеляційної скарги повністю.

Під час апеляційного прова
дження представник позивача
вимоги апеляційної скарги п
ідтримала. Представники ТОВ
„Нафтопром” проти апеляційн
ої скарги заперечували та вв
ажали, що оскаржувана постан
ова місцевого господарськог
о суду має бути залишена без з
мін.
В судове засідання 28.03.2007 року
представники ТОВ „Пафос-Плю
с” не зявилися, хоча про час
та місце засідання були пові
домлені належним чином. Про п
ричини неявки не повідомили.
Неявка представників ТОВ „П
афос Плюс” не перешкоджає ро
згляду апеляційної скарги по
суті.
Вивчивши матеріали справи
, заслухавши пояснення предс
тавників учасників провадже
ння, судова колегія апеляцій
ного суду виходить із наступ
ного.
Як встановлено місцевим го
сподарським судом та зафіксо
вано в Акті про результати пр
оведення планової виїзної до
кументальної перевірки з пит
ань дотримання вимог податко
вого, валютного та іншого зак
онодавства Товариством з обм
еженою відповідальністю „На
фтопром” від 21.02.2006 року № 69/23-120/32738394 (а
.с.41), між Товариством з обмежен
ою відповідальністю „Нафтоп
ром” та Товариством з обмеже
ною відповідальністю „Пафос
-Плюс” був укладений Договір
перевезення вантажів автомо
більним транспортом від 01.09.2004 р
оку № 01/09-5 (а.с.84).
Внаслідок цього між відпов
ідачами виникли господарськ
о-правові зобовязання, від
повідно до яких ТОВ „Нафтопр
ом” (замовник) зобовязалос
я надавати для перевезення н
афтопродукти, а ТОВ „Пафос Пл
юс” (перевізник) зобовязал
ося приймати та здійснювати
їх перевезення своїм спецтра
нспортом.
ТОВ „Пафос Плюс” було видан
о ТОВ „Нафтопром” податкову
накладну № 159 від 31.10.2004 року на за
гальну суму 327 000 грн., в т.ч. ПДВ
54 500 грн. (а.с.87).
31.10.2004 року відповідачі склали
Акт про виконаних робіт по До
говору від 01.09.2004 року № 01/09-5 по над
анню транспортно-експедицій
них послуг на суму 327 000 грн., в т.ч
. ПДВ 54 500 грн.
Із матеріалів справи також
вбачається, що рішенням Дарн
ицького районного суду м. Киє
ва від 07.02.2006 року (а.с.92-93), яке вступ
ило в законну силу, було визна
но статут ТОВ „Пафос Плюс”, за
тверджений загальними збора
ми учасників ТОВ „Пафос Плюс
” (протокол № 1 від 06.05.2004 року) та з
ареєстрований Печерською ра
йонною у м. Києві державною ад
міністрацією за № 40206 від 20.05.2004 ро
ку, свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ ТОВ „Пафос Плюс
” з моменту його видачі з 07.06.
2004 року недійсними. Також визн
ано недійсними протокол № 1 за
гальних зборів учасників ТОВ
„Пафос Плюс” від 06.05.2004 року та п
ротокол № 2 загальних зборів у
часників ТОВ „Пафос Плюс” ві
д 04.06.2004 року.
Дослідивши докази, що є у сп
раві, заслухавши пояснення п
редставників сторін, перевір
ивши застосування норм матер
іального та процесуального п
рава судом першої інстанції,
обговоривши доводи апеляцій
ної скарги судова колегія ап
еляційного господарського с
уду дійшла висновку, що апеля
ційна скарга має бути залише
на без задоволення, а постано
ва без змін, виходячи із нас
тупного.
Статтею 10 Закону України „П
ро державну податкову службу
в Україні” від 04.12.1990 року № 509-XII
передбачено, що податкові о
ргани здійснюють контроль за
своєчасністю, достовірністю
, повнотою нарахування та спл
ати податків та зборів (обов
язкових платежів) і за наслід
ками проведених перевірок ма
ють право звертатися до суду
з відповідними позовами. Так
им чином, при зверненні з позо
вом про визнання договору не
дійсним податковий орган вис
тупає як субєкт владних по
вноважень та реалізує передб
ачені законодавством права.

Переглядаючи в апеляційно
му провадженні вимогу Кремен
чуцької ОДПІ про визнання не
дійсним господарського зобо
вязання згідно договору 01/09
-5 від 01.09.2004 року, укладеного між Т
ОВ „Нафтопром” та ТОВ „Пафос
Плюс” щодо перевезення вант
ажів автомобільним транспор
том на загальну суму 327 000 грн. су
дова колегія виходить із нас
тупного.
Відповідно до статті 909 ЦК Ук
раїни за договором перевезен
ня вантажу одна сторона (пере
візник) зобовязується дост
авити довірений їй другою ст
ороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та вид
ати його особі, яка має право н
а одержання вантажу (одержув
ачеві), а відправник зобовя
зується сплатити за перевезе
ння вантажу встановлену плат
у.
Договір перевезення ванта
жу укладається у письмовій ф
ормі.
Укладення договору переве
зення вантажу підтверджуєть
ся складенням транспортної н
акладної (коносамента або ін
шого документа, встановленог
о транспортними кодексами (с
татутами).
Законом можуть бути передб
ачені особливості укладення
та виконання договору перев
езення вантажу.
Аналогічно дано визначенн
я інституту договору перевез
ення вантажу в Господарськом
у кодексі України, де зазнача
ється, що За договором переве
зення вантажу одна сторона (п
еревізник) зобов'язується до
ставити ввірений їй другою с
тороною (вантажовідправнико
м) вантаж до пункту призначен
ня в установлений законодавс
твом чи договором строк та ви
дати його уповноваженій на о
держання вантажу особі (вант
ажоодержувачу), а вантажовід
правник зобов'язується сплат
ити за перевезення вантажу в
становлену плату.
Договір перевезення ванта
жу укладається в письмовій ф
ормі. Укладення договору пер
евезення вантажу підтверджу
ється складенням перевізног
о документа (транспортної на
кладної, коносамента тощо) ві
дповідно до вимог законодавс
тва. Перевізники зобов'язані
забезпечувати вантажовідпр
авників бланками перевізних
документів згідно з правила
ми здійснення відповідних пе
ревезень.
Вантажовідправник і перев
ізник у разі необхідності зд
ійснення систематичних впро
довж певного строку перевезе
нь вантажів можуть укласти д
овгостроковий договір, за як
им перевізник зобов'язується
у встановлені строки прийма
ти, а вантажовідправник по
давати до перевезення вантаж
і у погодженому сторонами об
сязі.
Залежно від виду транспорт
у, яким передбачається систе
матичне перевезення вантажі
в, укладаються такі довгостр
окові договори: довгостроков
ий на залізничному і морсь
кому транспорті, навігаційни
й на річковому транспорті
(внутрішньому флоті), спеціал
ьний на повітряному трансп
орті, річний на автомобіль
ному транспорті. Порядок укл
адення довгострокових догов
орів встановлюється відпові
дними транспортними кодекса
ми, транспортними статутами
або правилами перевезень.
Умови перевезення вантаж
ів окремими видами транспорт
у, а також відповідальність с
уб'єктів господарювання за ц
ими перевезеннями визначают
ься транспортними кодексами
, транспортними статутами та
іншими нормативно-правовими
актами. Сторони можуть перед
бачити в договорі також інші
умови перевезення, що не супе
речать законодавству, та дод
аткову відповідальність за н
еналежне виконання договірн
их зобов'язань.
Статтею 929 ЦК України визна
чається, що за договором тран
спортного експедирування од
на сторона (експедитор) зобов
язується за плату і за раху
нок другої сторони (клієнта) в
иконати або організувати вик
онання визначених договором
послуг, повязаних з переве
зенням вантажу.
Договором транспортного е
кспедирування може бути вста
новлено обовязок експедит
ора організувати перевезенн
я вантажу транспортом і за ма
ршрутом, вибраним експедитор
ом або клієнтом, зобовязан
ня експедитора укласти від с
вого імені або від імені кліє
нта договір перевезення вант
ажу, забезпечити відправку і
одержання вантажу, а також ін
ші зобовязання, повязані
з перевезенням.
Договором транспортного е
кспедирування може бути пере
дбачено надання додаткових п
ослуг, необхідних для достав
ки вантажу (перевірка кілько
сті та стану вантажу, його зав
антаження та вивантаження, с
плата мита, зборів і витрат, по
кладених на клієнта, зберіга
ння вантажу до його одержанн
я у пункті призначення, одерж
ання необхідних для експорту
та імпорту документів, викон
ання митних формальностей то
що).
Положення цієї глави пошир
юються також на випадки, коли
обовязки експедитора вико
нуються перевізником.
Умови договору транспортн
ого експедирування визначаю
ться за домовленістю сторін,
якщо інше на встановлено зак
оном, іншими нормативно-прав
овими актами.
Інститут договору транспо
ртного експедирування перед
бачений також в Господарсько
му кодексу України. Відповід
но до ст. 316 ГК України за догово
ром транспортного експедиру
вання одна сторона (експедит
ор) зобов'язується за плату і з
а рахунок другої сторони (клі
єнта) виконати або організув
ати виконання визначених дог
овором послуг, пов'язаних з пе
ревезенням вантажу.
Договором транспортного е
кспедирування може бути вста
новлений обов'язок експедито
ра організувати перевезення
вантажу транспортом і за мар
шрутом, вибраним експедиторо
м або клієнтом, укладати від с
вого імені або від імені кліє
нта договір перевезення вант
ажу, забезпечувати відправку
і одержання вантажу, а також в
иконання інших зобов'язань, п
ов'язаних із перевезенням.
Договором транспортного е
кспедирування може бути пере
дбачено надання додаткових п
ослуг, необхідних для достав
ки вантажу (перевірка кілько
сті та стану вантажу, його зав
антаження та вивантаження, с
плата мита, зборів і витрат, по
кладених на клієнта, зберіга
ння вантажу до його одержанн
я у пункті призначення, одерж
ання необхідних для експорту
та імпорту документів, викон
ання митних формальностей то
що).
Плата за договором трансп
ортного експедирування здій
снюється за цінами, що визнач
аються відповідно до глави 21 Г
осподарського кодексу Украї
ни.
За змістом ч. 1 ст. 207 ГК Украї
ни, зазначеної позивачем як п
ідстава позову господарське
зобовязання, що не відпові
дає вимогам закону, або вчине
но з метою, яка завідомо супер
ечить інтересам держави і су
спільства, або укладено учас
никами господарських віднос
ин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенц
ії (спеціальної правосубєк
тності), може бути на вимогу од
нієї із сторін, або відповідн
ого органу державної влади в
изнано судом недійсним повні
стю або в частині.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС Укр
аїни суд розглядає адміністр
ативні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою від
повідно до цього Кодексу, і не
може виходити за межі позовн
их вимог. Суд може вийти за меж
і позовних вимог тільки в раз
і, якщо це необхідно для повно
го захисту прав, свобод та інт
ересів сторін чи третіх осіб
, про захист яких вони просять
.
Тобто при розгляді позовно
ї заяви про визнання господа
рського зобовязання недій
сним як такого, що вчинено з ме
тою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспіль
ства суд не може виходити за м
ежі підстав, вказаних у позов
ній заяві.
Статтею 208 Господарського к
одексу України передбачено,
що якщо господарське зобов
язання визнано недійсним як
таке, що вчинено з метою, яка з
авідомо суперечить інтереса
м держави і суспільства, то за
наявності наміру в обох стор
ін у разі виконання зобов
язання обома сторонами в д
оход держави за рішенням суд
у стягується все одержане ни
ми за зобовязанням, а у разі
виконання зобовязання одн
ією стороною з другої сторон
и стягується в доход держави
все одержане нею, а також все
належне з неї першій стороні
на відшкодування одержаного
. У разі наявності наміру лише
у однієї із сторін усе одержа
не нею повинно бути повернен
о другій стороні, а одержане о
станньою або належне їй на ві
дшкодування виконаного стяг
ується за рішенням суду в дох
од держави.
Тобто правові наслідки виз
нання недійсним такого зобов
язання залежать від наявно
сті умислу у обох сторін чи
однієї, від виконання зобов
язання обома сторонами чи
однією.
Наявність умислу та обстав
ин, що підтверджують факт вик
онання чи не виконання зобов
язання, стосовно дійсності
якого виник спір, входять до п
редмету доказування в судово
му процесі.
Хоча у своїй позовній заяві
Кременчуцька ОДПІ і наполяг
ає на тому, що відбулося викон
ання господарського зобов
язання за Договором від 01.09.2004 ро
ку № 01/09-5, колегія суддів апеляц
ійного господарського суду д
ійшла висновку, що не може вст
ановити факт виконання таког
о зобовязання в повному об
сязі чи частково, оскільки До
говором не було визначено ан
і обсягів перевезень, ані вар
тості господарського зобов
язання.
Переглядаючи в порядку апе
ляційному провадження поста
нову місцевого господарсько
го суду колегією суддів вста
новлено, що у своїх бухгалтер
ських документах позивач про
вів операції за Договором ві
д 01.09.2004 року № 01/09-5 щодо перевезенн
я вантажів автомобільним тра
нспортом на загальну суму 327 000,
00 грн. як операції по договору
з наданню послуг з транспорт
ного експедирування, що підт
верджується Актом перевірки
від 21.02.2006 року № 69/23-120/32738394 та виданою
йому ТОВ „Пафос Плюс” податк
овою накладною від 31.10.2004 року №
159 (а.с.87).
В Акті перевірки від 21.02.2006 рок
у № 69/23-120/32738394 (а.с.72) позивач вказує н
а те, що в порушення ст. 9 Закону
України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітніст
ь в Україні” від 16.07.1999 року № 996-XIV в
ідсутні первинні документи,
які б підтверджували доказ ф
актичного виконання ТОВ „Паф
ос-Плюс” транспортно-експеди
ційних послуг, а саме товарно
-транспортна накладна із заз
нченнням замовника послуг, в
антажовідправника, отримува
ча вантажу. марки автомобіля
прізвища водія та експедито
ра, пункт навантаження та роз
вантаження вантажу, відомост
і про вантаж, а також подорожн
ій лист та їх виробниче призн
ачення.
ТОВ „Нафтопром” не спросту
вало відсутності вищезазнач
ених документів та не змогло
надати їх суду ані під час про
вадження в суді першої інста
нції, ані під час апеляційног
о провадження.
ТОВ „Нафтопром” розрахунк
и з ТОВ „Пафос Плюс” проводил
о взаємозаліком, тобто в раху
нок отриманих транспортно-ек
спедиційних послуг на суму 327
000 грн. відвантаженням паливно
-мастильних матеріалів на ві
дповідну суму.
Таким чином матеріалами сп
рави не підтверджується вико
нання Договору від 01.09.2004 року №
01/09-5, укладеного між ТОВ „Нафто
пром” та ТОВ „Пафос Плюс” щод
о перевезення вантажів автом
обільним транспортом на 327 000 г
рн.
Проте відповідно до вимог ч
инного законодавства та зако
нодавства, що діяло на момент
укладання господарського зо
бовязання, невиконання гос
подарського зобовязання в
частині або в повному обсязі
не тягнуть за собою визнання
його недійсним.
Відповідно до ст. 610 ЦК Україн
и порушенням зобовязання є
його невиконання або викона
ння з порушенням умов, визнач
ених змістом зобовязання (
неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визнач
ається, що у разі порушення зо
бовязання настають правов
і наслідки, встановлені дого
вором або законом, зокрема:

1) припинення зобовязання
внаслідок односторонньої ві
дмови від зобовязання, якщ
о це встановлено договором а
бо законом, або розірвання до
говору;
2) зміна умов зобовязання;

3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та
моральної шкоди.
Із матеріалів справи вбача
ється, що контрагент ТОВ „Наф
топром” ТОВ „Пафос-Плюс” з
а господарським зобовязан
ням, що є предметом даного спо
ру, до відповідних органів де
ржавної податкової служби за
своїм місцезнаходженням не
звітував, а також за місцем ре
єстрації не знаходився (а.с.88).

Із матеріалів справи також
вбачається, що рішенням Дарн
ицького районного суду м. Киє
ва від 07.02.2006 року (а.с.92-93), яке вступ
ило в законну силу, було визна
но статут ТОВ „Пафос Плюс”, за
тверджений загальними збора
ми учасників ТОВ „Пафос Плюс
” (протокол № 1 від 06.05.2004 року) та з
ареєстрований Печерською ра
йонною у м. Києві державною ад
міністрацією за № 40206 від 20.05.2004 ро
ку, свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ ТОВ „Пафос Плюс
” з моменту його видачі з 07.06.
2004 року недійсними. Також визн
ано недійсними протокол № 1 за
гальних зборів учасників ТОВ
„Пафос Плюс” від 06.05.2004 року та п
ротокол № 2 загальних зборів у
часників ТОВ „Пафос Плюс” ві
д 04.06.2004 року.
Одного лише факту визнання
недійсними установчих докум
ентів ТОВ „Пафос Плюс” недос
татньо для визнання господар
ського зобовязання недійс
ним.
Згідно чинного законодавс
тва та законодавства, що діял
о на момент укладання господ
арського зобовязання, пору
шення стороною такого зобов
язання податкового законода
вства не є підставою для визн
ання зобовязання недійсни
м. Також законодавством не пе
редбачалося обовязку одні
єї сторони перевіряти наміри
іншої сторони щодо сплати не
ю податків.
Із позовної заяви та апеляц
ійної скарги вбачається, що п
озивач наполягає на наявност
і під час вчинення Договору м
ети, яка суперечить інтереса
м держави та суспільства. Про
те позивачем не надано суду д
оказів того, що посадові особ
и ТОВ „Нафтопром” та ТОВ „Паф
ос Плюс” при підписанні оспо
рюваного господарського зоб
овязання мали умисел та ме
ту здійснити незаконну фінан
сово-господарську діяльніст
ь завідомо для них суперечну
інтересам держави та суспіл
ьства.
Таким чином колегія суддів
апеляційного господарськог
о суду дійшла висновку, що Кре
менчуцька ОДПІ не довела обс
тавин на які посилалася в апе
ляційній скарзі, а вимога про
визнання недійсним господар
ського зобовязання між ТОВ
„Нафтопром” та ТОВ „Пафос Пл
юс” задоволенню не підлягає
з огляду на недоведеність по
даними доказами наявності ме
ти яка суперечить інтересам
держави і суспільства.
Відповідно до ст.ст. 195, 200 КАС У
країни, суд апеляційної інст
анції переглядає судові ріше
ння суду першої інстанції в м
ежах апеляційної скарги і за
лишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або
ухвалу суду без змін, якщо в
изнає, що суд першої інстанці
ї правильно встановив обстав
ини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм м
атеріального і процесуально
го права.
Оскільки апеляційний гос
подарський суд дійшов виснов
ку, що оскаржувана постанова
місцевого суду прийнята з до
держанням норм матеріальног
о і процесуального права, вон
а підлягає залишенню без змі
н, а апеляційна скарга зали
шенню без задоволення.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1
ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України, Київс
ький міжобласний апеляційни
й господарський суд,
у х в а л и в:
1. Апеляційну скаргу Кре
менчуцької обєднаної держ
авної податкової інспекції н
а постанову господарського с
уду Полтавської області від
11.01.2007 року по справі № 684/9-3-3/245 залиш
ити без задоволення.
2. Постанову господарського
суду Полтавської області ві
д 11.01.2007 року по справі № 684/9-3-3/245 зал
ишити без змін.
3. Справу № 684/9-3-3/245 повернути до г
осподарського суду Полтавсь
кої області.
Ухвала апеляційного госпо
дарського суду, відповідно д
о ст. 254 КАС України, набирає чин
ності з моменту її проголоше
ння.
Ухвала апеляційного го
сподарського суду може бути
оскаржена до Вищого адмініст
ративного суду України в пор
ядку, передбаченому ст. 212 КАС У
країни.
Головуючий суддя:

Гаврилюк О.М
Судді:

Сибіга О. М. Су
дді:
Ткач
енко Б.О.