СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.09.07                                                                                 Справа № 18/459н-ад.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом приватного багатопрофільного підприємства «Тетріс», м. Алчевськ Луганської області

до  Алчевської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Алчевськ Луганської області

про визнання протиправним та скасування наказу

при секретарі Герасименко Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача:               Дахно О.І. за дов. від 02.04.2007;

від відповідача:           Сараєва Н.О. за дов. від 29.12.2006;

Хомко Є.А. за дов. від 29.12.2006.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги:

-          про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 07.06.2007 № 203 «Про продовження терміну проведення планової виїзної перевірки приватного багатопрофільного підприємства «Тетріс»;

-          про встановлення відсутності у відповідача повноважень на проведення планової виїзної перевірки позивача;

-          про спонукання відповідача видати довідку про відсутність виявлених порушень податкового та валютного законодавства в період проведення перевірки з 10.05.2007 по 07.06.2007.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач незаконно двічі продовжив на 10 днів термін проведення планової виїзної перевірки.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на необґрунтованість вимог позивача, так як загальний строк перевірки –30 днів, встановлений законом, порушено не було.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Планом-графіком проведення документальних перевірок суб’єктів господарської діяльності Алчевської ОДПІ на  квартал 2007 р., затвердженим начальником Алчевської ОДПІ, було заплановано проведення планової виїзної комплексної перевірки позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період: з 01.04.2006 по 31.12.2006.

Вказаним планом-графіком було передбачено, що перевірка буде тривати 10 днів та почнеться у травні 2007 року.

В період: з 10.05.2007 по 21.06.2007 відповідачем була проведена виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період: 01.04.2006 по 31.12.2006.

Перевірка тривала 30 робочих днів (10 запланованих, та ще двічі строк продовжувався на 10 днів).

В зв’язку з необхідністю термін перевірки двічі продовжувався на 10 днів наказами начальника Алчевської ОДПІ:

-          наказом від 22.05.2007 № 183 з 24.05.2007 по 07.06.2007;

-          наказом від 07.06.2007 № 203 (який оспорюється) з 08.06.2007 по 21.06.2007.

Перевіркою були виявлені факти порушень відповідачем законодавства, а саме заниження податків:

-          податку на прибуток у розмірі 626680 грн.;

-          податку на додану вартість у розмірі 501344 грн.

За результатами перевірки складено акт від 02.07.2007 № 1727/231-32260628, який підписаний відповідачем із запереченнями.

Позивач пред’явив до відповідача адміністративний позов з такими вимогами:

-          про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 07.06.2007 № 203, яким на 10 днів був продовжений термін проведення планової виїзної перевірки;

-          про встановлення відсутності у відповідача повноважень на проведення планової виїзної перевірки позивача;

-          про спонукання відповідача видати довідку про відсутність виявлених порушень податкового та валютного законодавства в період проведення перевірки з 10.05.2007 по 07.06.2007.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач незаконно другий раз продовжив на 10 днів термін проведення планової виїзної перевірки.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на необґрунтованість вимог позивача, так як загальний строк перевірки –30 днів, встановлений законом, порушено не було.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами.

Відповідно до ч. 9 ст. 111 вищевказаного Закону тривалість планової виїзної перевірки не повинна перевищувати 20 робочих днів, а щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів (позивач не є суб’єктом малого підприємництва).

Подовження термінів проведення планової виїзної перевірки можливе на термін не більш як 10 робочих днів, а стосовно суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів (ч. 11 ст. 111 вказаного Закону).

Із контекстуального аналізу наведених положень Закону витікає, що в них йдеться про можливість продовження саме 20 денного терміну (не більш як на 10 робочих днів).

Тобто, планова виїзна перевірка не повинна перевищувати 30 робочих днів.

Однак, закон не забороняє можливості продовження терміну проведення планової виїзної перевірки декілька разів у межах загального терміну перевірки.

Відповідач продовжив термін проведення планової виїзної перевірки на 10 робочих днів, що у результаті продовжило термін проведення планової виїзної перевірки до 30 робочих днів, що не суперечить закону.

Таким чином, на підставі вищевказаного Закону відповідач мав право проводити перевірку протягом 30 робочих днів.

Планова виїзна перевірка позивача тривала 30 робочих днів (з 10.05.2007 по 21.06.2007).

Оспорюваний наказ відповідача  про продовження терміну проведення перевірки не порушує прав позивача, так як він (наказ) не продовжує загальний термін проведення перевірки встановлений законом.

Наприклад, якщо б планом перевірки було встановлено строк перевірки –20 робочих днів, після закінчення яких, наказом відповідача строк був би продовжено ще на 10 робочих днів, то у цьому випадку (за логікою позивача) права позивача не порушувалися .

Відповідно, і у випадку з двома продовженнями строку на 10 днів права позивача також не можуть порушуватися.

Згідно ч. 1 ст. 2 ст. Кодексу адміністративного судочинства України  завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі  законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оспорюваний наказ відповідача не є протиправним і не порушує прав позивача, в зв’язку з чим, в позові про його скасування слід відмовити.

Вимоги позивача про встановлення відсутності у відповідача повноважень на проведення планової виїзної перевірки позивача є необґрунтованими та безпідставними в зв’язку з вищевикладеним, тому, ці вимоги не підлягають задоволенню.

Вимоги про спонукання відповідача видати довідку про відсутність виявлених порушень податкового та валютного законодавства в період проведення перевірки з 10.05.2007 по 07.06.2007 є безпідставними, тому, ці вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати (держмито) покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          В позові відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

20 вересня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ, підписана 25 вересня 2007 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції може бути подана сторонами протягом 10 днів з 25 вересня 2007 р. до Донецького апеляційного адміністративного суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів  після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                 В.В. Корнієнко