СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

17.10.07
Справа№ 3/259А

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула
матеріали справи

за позовом :  приватного підприємця ОСОБА_1, м.Львів

до
відповідача : Зимноводівська сільська рада,
с.Зимна Вода

Про визнання нечинним рішення
Зимноводівської сільської ради №242 від 02.08.07 р.

За участю представників:

Від
позивача: ОСОБА_2-представник

Від
відповідача: Лужний С.М.-представник

Від прокуратури :
Шумелда Р.Р.-посвідчення №441 від 13.09.2002 року

Згідно пункту 1 частини 1 статті 17
КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до п. 6 розділу 7
Прикінцевих та перехідних положень КАС України
до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та
апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Представникам сторін роз'яснено  права та обов'язки , передбачені ст.ст. 49,51
КАС України.

Суть спору: Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1подано позов до Зимноводівської сільської ради
про  визнання нечинним рішення
Зимноводівської сільської ради №242 від 02.08.2007 року „Про відміну рішення
сільської ради від 30.12.2004 року № 448”.

29.08.2007 року начальником відділу
представництва інтересів громадян та держави в судах було подано клопотання про
вступ у справу прокурора в порядку ст.36-1 Закону України „Про прокуратуру” з
метою представництва інтересів держави.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив задоволити
позовні  вимоги з  мотивів наведених  в позовній
заяві та матеріалах справи.

Представник прокуратури та відповідач
проти позову заперечують посилаючись на те, що відмінене рішення №448 від
30.12.2004 року було прийняте з порушенням ч.4 ст.123 та ч.15 ст.151 Земельного
кодексу України.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін та прокурора, дослідивши
матеріали  справи, та
оцінивши  докази в їх сукупності ,
встановив наступне:

ОСОБА_1зареєстрована виконавчим
комітетом Львівської міської ради , як фізична особа -підприємець, що
підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи -підприємця
за №НОМЕР_1 від 25.05.1998 р.

Рішенням №74 Зимноводівської
сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 5 лютого 2003
року надано дозвіл фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1на оформлення матеріалів
попереднього погодження на відвід земельної ділянки площею 0.5 га під
будівництво кафе - бару по АДРЕСА_2.

Рішенням № 448 Зимноводівської
сільської Ради Пустомитівського району Львівської області від 30 грудня 2004
року надано дозвіл фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1на складання проекту
відведення земельної ділянки, для оформлення договору оренди бід будівництво
кафе -бару з мотельним комплексом по АДРЕСА_2

На виконання зазначених вище рішень
позивачем було складено акт вибору земельної ділянки, складено акт попереднього
погодження та розташування об'єкта
будівництва, одержано погодження Пустомитівської районної санітарно
-епідеміологічної станції Львівської області, одержано погодження
Пустомитівського РВГУ МНС України у Львівській області, одержано погодження
екологічного контролю у Пустомитівському районі, одержано погодження Управління
архітектури і містобудування, одержано погодження РВЗР Пустомитівського району,
вироблено містобудівне обґрунтування.

Листом №115 від 02.04.2007 року
Зимноводівська сільська рада повідомила позивача про необхідність в місячний
термін подати  на розгляд сільської ради
матеріали попереднього погодження вибору земельної ділянки ( акт вибору
земельної ділянки, містобудівне обґрунтування розташування об'єкта, погоджене з
відповідними службами).           Усі
витребувані листом Зимноводівської сільської ради №115 від 02.04.2007 року
документи (акт вибору земельної ділянки, акт попереднього погодження та
розташування об'єкта  будівництва,
погодження Пустомитівської районної санітарно -епідеміологічної станції
Львівської області, погодження Пустомитівського РВГУ МНС України у Львівській
області, погодження екологічного контролю у Пустомитівському районі,  погодження Управління архітектури і
містобудування, погодження РВЗР Пустомитівського району, містобудівне
обґрунтування) були подані відповідачу 24.04.2007 року ( вхідний №113), що
підтверджується відміткою та підписом на супровідному листі (а.с.14).

Приступивши до виготовлення проекту
відводу земельної ділянки, одним з складових частин якого є погодження місця
розташування об'єкту  будівництва
санітарно-епідеміологічною службою, позивач для отримання висновку (форма 301)
звернувся до ЛКП «Львівводоканал»про видачу технічних умов на водопостачання та
водовідведення об'єкту  будівництва.
Листом ЛКП «Львівводоканал»за  № 15-2221
від 13.04.2007 року було повідомлено позивача про необхідність подачі листа
звернення сільського голови Зимноводівської сільської ради щодо видачі
технічного Заключення на інженерне забезпечення об'єкту. В зв'язку з цим
17.04.2007 року позивачем було скеровано лист на ім'я голови Зимноводівської
сільської ради про видачу такого листа.

03.05.2007 року рішенням виконкому
Зимноводівської сільської ради було надано згоду ПП ОСОБА_1.  на видачу технічного заключення на інженерне
забезпечення кафе-бару з мотельним комплексом, будівництво якого передбачається
по АДРЕСА_2

02.08.2007 року Зимноводівською
сільською радою було прийнято рішення № 242, яким відмінено рішення сільської
Ради від 30.12.2004 року за № 448 „Про надання дозволу підприємцю ОСОБА_1на
складання проекту відведення земельної ділянки, для оформлення договору оренди
бід будівництво кафе -бару з мотельним комплексом по АДРЕСА_2 та оголошено
конкурс на право оренди земельної ділянки площею 0,5 га розташованої неподалік
перехрестя вулиці Городоцької та автодороги Західний обхід м. Львова.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням Зимноводівської сільської ради № 242 від 02.08.2007 року позивач
оскаржив його в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до
висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

При
прийнятті  рішення,  суд
виходив  з наступного :

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону
України „Про місцеве самоврядування в Україні”, органи місцевого самоврядування
та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів
України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами
Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно із ч.10 ст.59 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні”, акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або
законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до п.15 ст.26 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад  належить
скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи
законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради,
прийнятим у межах її повноважень.

При прийнятті оскаржуваного рішення
Зимноводівська сільська рада не скасувала, а відмінила своє рішення, а не
рішення виконавчого комітету, тобто діяла не в межах повноважень та не у
спосіб, визначений вище наведеним Законом.

Як вже зазначалося вище, нормами
п.15 ст.26 Закону  України „Про місцеве
самоврядування” передбачено , що підставою скасування рішення виконавчого
комітету є його невідповідність законодавству та рішенням відповідної ради,
прийнятим у межах її повноважень. Відміняючи рішення №448 від 30.12.2004 року
Зимноводівська сільська рада зазначала,
що підставою цього є неподання позивачем витребуваних листом №115 від
02.04.2007 року документів. Зазначені в оскаржуваному рішенні обставини
спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивач виконав
вимоги  та подав витребувані листом №115
від 02.04.2007 року документи у встановлений строк - 24.04.2007 року вх.№113,
що підтверджується підписом та відміткою на супровідному листі (а.с.14)

Посилаючись на інвестиційну
привабливість зазначеної вище земельної ділянки з посиланням на ст.118 Закону
України „Про державний бюджет України на 2007 рік”, Зимноводівська сільська
рада відмінила своє рішення № 448 від 30.12.2004 року не посилаючись при цьому
на невідповідність зазначеного рішення нормам чинного законодавства.

В судовому засіданні відповідачем
було подано ще одне рішення Зимноводівської сільської ради № 267 від 11.10.2007
року „Про внесення змін в мотивувальну частину рішення сільської ради від
02.08.2007 року № 242”, в якому сільська рада
посилається на порушення ч.4 ст.123 та ч.15 ст.151 Земельного кодексу
України при прийнятті рішення №448 від 30.12.2004 року. Зазначене рішення не є
предметом даного спору, однак відповідач наполягає, що воно змінює рішення №
242 від 02.08.2007 року і подане відповідачем
в обґрунтування своїх заперечень, як доказ.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС
України,  суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з преамбули рішення №267 від
11.10.2007 року „ Про внесення змін в рішення „ Зимноводівська сільська рада
керувалася ч.15 ст.151, ч.4 ст.123 ЗК України, ч.3 ст.24, ч.1 ст.73 Закону
України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст..118 Закону України „Про
державний бюджет України на 2007 рік”, ст.18 Закону України „Про планування і
забудову території”. Однак, зазначені норми закону не надають повноважень
сільським радам вносити зміни в свої рішення. Окрім того, зазначені статті
Земельного кодексу України регулюють порядок вилучення та надання в постійне
користування земельних ділянок, а не передачу їх в оренду.

Доводи відповідача щодо порушення
при прийнятті спірного рішення № 448 від 30.12.2004 року положень ст.ст.123,151
ЗК України необґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до положень ч.4 ст.123
Земельного кодексу України, якою передбачено порядок надання у постійне
користування земельних ділянок юридичним особам, „ до клопотання про відведення
земельної ділянки додаються документи, що обґрунтовують її розмір, призначення
та місце розташування”. Відповідач стверджує, що до заяви підприємця ОСОБА_1
про надання дозволу на укладення договору оренди земельної ділянки, яка
знаходиться по АДРЕСА_2 і призначена для будівництва кафе-бару з мотельним
комплексом не було додано документів, що обґрунтовують її розмір, призначення
та місце розташування. Однак такі доводи відповідача необґрунтовані і  спростовуються матеріалами справи. Як
вбачається із тексту самого рішення №448 від 30.12.2004 року (а.с.15) воно
прийняте з врахуванням висновку комісії земельних питань, питань погоджування
земельних спорів та проблем АПК №192 від 30.12.2004 року. В самому рішенні
зазначено і місцезнаходження земельної ділянки „АДРЕСА_2” та призначення
„призначена для будівництва кафе-бару з мотельним комплексом „. Що стосується
розміру земельної ділянки, то слід звернути увагу на той факт, що прийняттю
спірного рішення № 448 передувало ще одне рішення Зимноводівської сільської
ради № 74 від 05.02.2003 року (а.с.9), прийняте з врахуванням висновку комісії
земельних питань, питань погоджування земельних спорів та проблем АПК №7 від
03.02.2002 року , яким надано дозвіл підприємцю ОСОБА_1 на оформлення
матеріалів попереднього погодження на відвід земельної ділянки площею 0,5 га
під будівництво кафе-бару по АДРЕСА_2, в районі кільцевої дороги Львів-Яворів.
Саме цим рішенням № 74 від 05.02.2003 року було розглянуто та задоволено заяву
ОСОБА_1 про виділення їй земельної ділянки, а не рішенням №448 від 30.12.2004
року, на яке посилається відповідач.

В той же час, спірним рішенням №448
від 30.12.2004 року лише надано дозвіл підприємцю ОСОБА_1 на складання проекту
відведення земельної ділянки для оформлення договору оренди. Порядок передачі
земельних ділянок в оренду встановлений ст.124 Земельного кодексу України.

Необґрунтованим є посилання
відповідача на порушення спірним рішенням № 448 від 30.12.2004 року ч.15 ст.151
Земельного кодексу України, якою передбачено порядок погодження питань,
пов'язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок. Частиною 15 ст.151 ЗК
України визначено перелік матеріалів погодження місця розташування об'єкта, що
підлягає вилученню (викупу), і положення зазначеної статті не мають відношення
до передачі земельних ділянок в оренду.

Крім того, слід звернути увагу, що
відповідно до ч.6 ст.123 ЗК України, проект відведення земельної ділянки із
всіма погодженнями, на відсутність якого посилається відповідач, як на підставу
відміни рішення №448 від 30.12.2004 року, подається до  сільської ради  для прийняття рішення про надання земельної
ділянки. Рішення про надання позивачу земельної ділянки Зимноводівською
сільською радою ще не приймалося, а  отже
безпідставним і необґрунтованим є посилання відповідача на відсутність
зазначених погоджень проекту відведення станом на час прийняття спірного
рішення № 448 від 30.12.2004 року.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Згідно зі ст. 24 Закону України
“Про місцеве самоврядування в Україні”, правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається Конституцією України, законами України.
Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та
керуються у своїй  діяльності
Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів
України, а в Автономній Республіці Крим -також нормативно-правовими актами  Верховної Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно із п. п. 34, 42
ст. 26 вказаного Закону, до повноважень сільських, селищних, міських рад
належить, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних
відносин; затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм,
генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної
документації.

Однак, відповідач прийняв
оскаржуване рішення на підставі ст. 118 Закону України „Про державний бюджет
України на 2007 рік”, яка не передбачає права відповідача скасовувати
реалізовані акти індивідуальної дії. Відповідно, наявність передбачених законом
підстав для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення суду не надано.

Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі рішень. У відповідності до ч.10
зазначеної статті, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.
Відповідно до положень ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано, добросовісно, своєчасно, тобто протягом
розумного строку. Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення
адміністративного позову суд вправі прийняти постанову, зокрема, про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень,
дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

З урахуванням положень чинного
законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією
України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги обґрунтовані
і підлягають до задоволення.

Судові витрати за згодою сторін
слід віднести на позивача.

Враховуючи викладене,  керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79,
86,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України,  суд -

П О С Т А Н О
В И В:

1.Позовні вимоги задоволити .

2. Визнати нечинним рішення
Зимноводівської сільської ради №242 від 02.08.2007 року „Про відміну рішення
сільської ради від 30.12.2004 року № 448”.

3.Судові витрати покласти на
позивача.

Постанову може бути оскаржено в
порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений
та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 18.10.2007р.

Суддя
Березяк Н.Є.