ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста  КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2007 р.
Справа № 46/197-А

За позовом
Товариства  з обмеженою відповідальністю «Адмірал Трейдінг Компані»

До
Державної податкової  інспекції у Солом'янському районі міста Києва

Про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання Бушеленко О.В.

Представники:

Від позивача
Носирев М.О. —представник за довіреністю від 25.09.2006 р. № 43 р., Носирев О.М.  — генеральний директор (наказ № 1 від 04.05.2005 р.)

Від відповідача
Мороз Ю.А. —представник за довіреністю від 28.03.2007 р. № 49

04.06.2007 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Адмірал Трейдінг Компані»(далі-позивач)  звернулось до суду з адміністративним позовом  до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі міста Києва (далі –відповідач)  про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 11.07.2006 р. № /0 про нарахування суми збору за забруднення навколишнього природного середовища та застосування штрафних санкцій.

Провадження  в адміністративній справі  було відкрите відповідно до  ухвали від  20.03.2007 року та призначено розгляд справи на   08.05.2007 року.

08.05.2007 року та 24.05.2007 року в засіданні суду оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 04.06.2007 року позивач позовні вимоги підтримав. В обґрунтування вимог про  визнання недійсним  спірного податкового повідомлення-рішення позивач зазначив, що  ТОВ «Адмірал Трейдінг Компані»у переліку платників збору відсутнє, на обліку «Основні засоби»транспортних засобів не має, що  виключає можливість  порушення п. п. 4, 9, 10, Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 303 «Про затвердження порядку встановлення нормативного збору за забруднення навколишнього середовища і стягнення цього збору», оскільки це порушення може бути виключно у платників збору.

Відповідач надав письмові  заперечення проти позову,  в обґрунтування заперечень посилається на встановлені перевіркою  факти, які   відповідно до чинного законодавства  визначаються як  порушення, що передбачає застосування відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проводилась планова виїзна перевірка ТОВ «Адмірал Трейдінг Компані»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства в період з 28.04.2005 р. по 01.04.2006 р., зокрема, з врахуванням  вимог Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»із змінами та доповненнями при  перевірці дотримання  Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.99 р. № 303 «Про затвердження Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору»із змінами і доповненнями (далі –Порядок № 303) та Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженої наказом Мінекобезпеки України,  ДПА України від 19.07.1999 № 162/379 (далі  - Інструкція).

За результатами перевірки  був складений Акт перевірки від 30.06.2006 року №2658-3008/23-05-33540568. Перевіркою встановлено порушення порядку оплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, у зв’язку з чим було прийняте  податкове повідомлення-рішення №/0 від 11.07.2006р. про донарахування 231,00 грн. збору за забруднення навколишнього природного середовища та штрафних санкцій в сумі 1360,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з застосованою  відповідальністю, звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 11.07.2006р., оскільки згідно з ст. 44 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»збір за забруднення навколишнього природного середовища здійснюється платниками збору на основі фактичних обсягів викидів, лімітів. Порядок встановлення збору та стягнення зборів за забруднення навколишнього природного середовища визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема, Постановою № 303 від 01.03.1999 року (зі змінами та доповненнями), якою  затверджено Порядок встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього середовища і стягнення цього збору.

Постанова вимагає забезпечення організації справляння збору за забруднення навколишнього природного середовища згідно з порядком затвердженим цією Постановою. Порядок визначає, що територіальні органи Мінприроди подають до податкових органів перелік підприємств, установ, організацій, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, яким у встановленому законом порядку видано дозвіл на викиди, спеціальне водокористування та розміщення відходів.

Тобто згідно з Постановою № 303 має бути державний перелік підприємств, установ, організацій, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які являються платниками збору.

Станом на червень 2006 року ТОВ «Адмірал Трейдінг Компані»у переліку платників збору відсутнє, та на обліку «Основні засоби» транспортних засобів не має, що   виключає можливість  порушення п. п. 4, 9, 10, Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року №303 «Про затвердження порядку встановлення нормативного збору за забруднення навколишнього середовища і стягнення цього збору», оскільки це порушення може бути виключно у платників збору.

В ході розгляду спору, судом  встановлено, що відповідно до п. 2 «Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору»№ 303 збір за забруднення навколишнього природного середовища справляється за:

- викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними та пересувними джерелами забруднення;

-  скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти;

-   розміщення відходів.

Відповідно до п. 4 Порядку № 303 суми збору, який справляється за викиди пересувними джерелами забруднення, обчислюються платниками збору самостійно на підставі нормативів збору за ці викиди виходячи з кількості фактично використаного пального та його виду,  визначених за місцем реєстрації платників коригуючи коефіцієнтів.

Згідно з п.п.2.2 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору забруднення навколишнього природного середовища, платниками збору є суб'єкти господарювання, незалежно від форм власності, які здійснюють викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище.

Згідно до п.2.4. Інструкції Територіальні органи Мінприроди України до 1 грудня року, що передує звітному, подають до органів державної податкової служби перелік підприємств, установ, організацій, громадян - суб'єктів господарювання, яким в установленому порядку видано дозволи на викиди, спеціальне водокористування та розміщення відходів, а також направляють зміни до переліку до 30 числа місяця, наступного за кварталом, у якому вони виникли, за формою, наведеною в додатку 1 до Інструкції.

При цьому, жодним нормативним актом не передбачено залежності обв’язку сплачувати збір за забруднення навколишнього природного середовища  від  факту  включення підприємства - суб'єкта господарювання до  вищезазначеного переліку.

Таким чином, невключення підприємства, установи, організації, громадянина суб'єкта господарювання до переліку не звільняє їх від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Також п.п.3.1 п.3 Порядку № 303  зазначені об’єкти збору, а саме: для пересувних джерел забруднення -  обсяги фактично використаних видів пального, в результаті яких утворюються забруднюючі речовини. Суми збору обчислюються платниками збору самостійно па підставі нормативів збору за ці викиди, виходячи з кількості фактично використаного пального га його виду.

Згідно з п. п. 7.1, 7.2 та 7.3 п.7 Інструкції,  платники збору складають податковий розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища і подають його до органу державної податкової служби за місцем податкової реєстрації, податкові розрахунки збору подаються платниками органам державної податкової служби протягом наступних 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового кварталу) і сплачується протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку подання розрахунку збору.

Відповідно до п. 15 Порядку № 303 контроль за своєчасністю та повнотою сплати збору здійснюється органами державної податкової служби.

Як вбачається з акту перевірки,  в ході її проведення  встановлено, що ТОВ «Адмірал Трейдинг Компані»орендує автомобілі відповідно  до  договорів:

-  договір оренди автомобіля від 19.12.2005 р. з гр. Носирєвим М.О. строком  дії до  17.12.2006 р.;

- договір оренди  автомобіля  від  22.11.2005 р. № 22/11   з  гр. Худиніним   В.А., строком дії до 01.05.2006 р.;

- договір оренди автомобіля від 18.05.2005 р. № 3 з гр.Чібієвим Р.С., строком дії до 01.05.2006 р.;

- договір оренди автомобіля від 18.05.2005 р. № 3 з гр. Муренко В.П., строком дії до 01.05.2006 р.;

- договір оренди автомобіля від 18.05.2005 р. з гр. Носирєвим А.М., строком дії до 01.05.2006р.

В договорах оренди транспортних засобів передбачено, що орендар використовує паливно-мастильні матеріали самостійно, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями ТОВ «Адмірал Трейдинг Компані»по рах.203.

За перевіряємий період підприємство використовувало ПММ і здійснювало викиди в атмосферу забруднюючих речовин пересувними джерелами у ІІ кв.2005: бензин  2404,36 л,  диз.пальне   60,0 л.; у III  кв.2005: бензин   8624,68 л, диз.пальне  28,92 л; у IV  кв.20)05: бензин  6559,619 л; у І  кв.2006:  бензин    4840,30 л,  диз.пальне      54,0 л.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що  чинним законодавством не передбачено залежність сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища від того, чи перебувають транспортні засоби у власності, чи вони орендуються. Головним критерієм в даному випадку є та обставина, що позивачем використовувались транспортні засоби на законних підставах  і викиди в навколишнє природне середовище (забруднення)  спричинені  в ході господарської   діяльності саме позивача під час використання ним транспортних засобів.

Виходячи з вищенаведеного ТОМ «Адмірал Трейдінг Компані»є платником збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Підприємством за період з 28.04.2005 по 01.04.2006 розрахунки суми збору за забруднення навколишнього природного середовища до ДПІ у Солом'янському районі м. Києва не надавались, порушення позивачем п. 1, 9, 10 Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.0.1.99 р. № 303  були встановлені за результатами перевірки  і не спростовані в ході судового розгляду,  тому спірним податковим  повідомленням-рішенням правомірно визначено сума збору за забруднення навколишнього природного середовища та штрафних санкцій.

Посилання позивача на відсутність в Постанові Кабінету Міністрів України від 01.03.99р. № 303 «Про затвердження Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору» п. 1, 9, 10, які  порушені позивачем,  позбавлені змісту.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах  про протиправність  рішень, дій чи бездіяльності  суб’єкта владних повноважень  обов’язок щодо доказування  правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності  покладається на відповідача,  якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність застосування відповідальності спірними податковими рішеннями, в той час, як позивачем позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов  висновку, що позовні вимоги позивачем не обґрунтовані, відповідачем спростовані, тому   задоволенню не підлягають.

Виходячи з положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 158, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                  С. В. Шабунін

Дата виготовлення у повному обсязі: 22.06.2007 р.

04.06.07                                                      м. Київ                                     46/197-А

За позовом

До

Третя особа

Предмет адміністративного позову

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання