ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 р.
№ 47/122 (05-5-47/1812)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                 Уліцького А.М.,

суддів                                                  Жаботиної Г.В., Савенко Г.В.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:         Белкін Л.М.

від відповідача:    Чернишенко А.М.

розглянувши касаційну скаргу Українського фінансово-промислового  концерну “УФПК“

на рішення  Господарського суду м. Києва від 11.07.2007р.

у справі № 47/122 Господарського суду м. Києва

за позовом Українського фінансово-промислового  концерну “УФПК“

до Українського фонду підтримки підприємництва

про визнання недійсним рішення від 16.09.2003р. №38 та договору від 05.12.2003р. №12-НПК,

ВСТАНОВИВ:

Український фінансово-промисловий  концерн “УФПК“ звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Українського фонду підтримки підприємництва про визнання недійсним рішення від 16.09.2003р. № 38 та договору від 05.12.2003р. № 12-НПК.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.07.2007р. (суддя С.Р.Станік) у задоволенні позову в частині визнання недійсним договору фінансової підтримки у формі фінансового кредиту через уповноважений банк № 12-НПК від 05.12.2003р. відмовлено, провадження у справі № 47/122 в частині визнання недійсним рішення Українського фонду підтримки підприємництва у вигляді протоколу № 38 від 16.09.2003р. – припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, повернуто Українському фінансово-промисловому  концерну “УФПК“ з Державного бюджету України 85,00 грн. сплаченого державного мита.

Не погодившись з прийнятим у даній справі судовим рішенням,

Український фінансово-промисловий  концерн “УФПК” подав касаційну скаргу, в якій просить змінити п. 1  рішення Господарського суду м. Києва від 11.07.2007р. задовольнивши позов в частині визнання недійсним договору фінансової підтримки у формі фінансового кредиту через уповноважений банк №12-НПК від 05.12.2003р. Свою вимогу Український фінансово-промисловий  концерн “УФПК“ мотивує тим, що  господарським судом  першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Українського фінансово-промислового  концерну “УФПК“ підлягає задоволенню частково.

Господарським судом встановлено:

16.09.2003р. Наглядова рада відповідача провела своє засідання, яке задокументувала протоколом № 38.

05.12.2003 року між відповідачем, позивачем  та Відкритим акціонерним товариством Комерційним банком “Надра”  був укладений договір № 12-НПК від 05.12.2003р. фінансової підтримки у формі фінансового кредиту через уповноважений банк, розділом 1 якого  визначено, що відповідно до укладених договорів між відповідачем та Уповноваженим банком (Комерційним банком “Надра”) від 09.06.2003р. на закупівлю послуг уповноваженого банку для здійснення фінансової підтримки підприємництва за рахунок бюджетних коштів та від 11.06.2003р. № 8-НП щодо розрахунково-касового обслуговування рахунків відповідача та суб'єктів підприємницької діяльності, що одержать кредит у відповідача за рахунок бюджетних коштів на виконання заходу “Міжрегіональна програма зниження соціальної напруженості шляхом розвитку самозайнятості і підтримки малого підприємництва” в рамках заходів Національної програми сприяння розвитку малого підприємництва в Україні на 2003 рік та рішенням Наглядової ради відповідача –протоколу № 38 від 16.09.2003р. відповідач  надає позивачу фінансову підтримку у формі кредиту через Уповноважений банк (Комерційним банком “Надра”) для реалізації пральних порошків, виготовлених за технологією фірми "Дакос" під торгівельною маркою “УМКА”, у сумі 500000грн. строком на 36 місяців, із сплатою 7% річних..

10.12.2003р. між сторонами була підписана додаткова угода № 1 до договору № 12-НПК від 05.12.2003р., згідно п. 1. якої сторони погодили доповнити пункт 1.1 договору № 12-НПК від 05.12.2003р. реченням наступного змісту: “Фінансова підтримка у сумі 500000 (п'ятсот тисяч) гривень надається на підставі бізнес-плану в рамках виконання “Підпрограми по підтримці вітчизняного товаровиробника продукції у галузі хімічного виробництва” заходу “Міжрегіональна програма зниження соціальної напруженості шляхом розвитку самозайнятості і підтримки малого підприємництва” додатково до раніше отриманих на безповоротній основі відповідно до договору № 4-НП від 05.05.2003р. та додаткової угоди № 2 від 17.11.2003р. коштів у сумі 2869612 (два мільйони вісімсот шістдесят дев'ять тисяч шістсот дванадцять) гривень.

Відповідачем було перераховано позивачу 500000грн., де у графі платіжного документу “Призначення платежу“ було зазначено, що дані кошти перераховуються позивачу, в якості фінансової підтримки у формі кредиту на виконання заходу Національної програми, Договору № 12-НПК від 05.12.2003р.

Отже, встановивши, що оспорювана позивачем угода є трьохсторонньою, місцевий господарський суд не залучив до участі у справі третю стророну - Комерційний банк “Надра”.

Підстави для скасування або зміни рішення або постанови встановлені ст. 111-10 ГПК України, згідно п. 3 ч. 2 якої порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі. Враховуючи, що господарським судом прийнято рішення, яке стосується прав та обов’язків Комерційного банку "Надра", то дане рішення підлягає скасуванню.

Розглядаючи даний спір, господарським судом було встановлено, що між сторонами було укладено і інші угоди. Проте, господарським судом не було досліджено яким чином ці угоди стосуються оспорюваного позивачем договору.  Не було досліджено господарським судом і обставин щодо того чи припинено дію даного договору та з яких підстав та  коли позивач дізнався про порушення його права.

Як вже було зазначено, позивач звернувся до господарського суду з вимогою щодо визнання протоколу Наглядової ради відповідача № 38 від 16.09.2003р. недійсним та щодо визнання недійсним  договору № 12-НПК від 05.12.2003р.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАСУ - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.1995р. № 687 "Про Український фонд підтримки підприємництва" встановлено, що відповідач є некомерційною організацією і не має за мету своєї діяльності отримання прибутку. Таким чином, відповідач не є суб’єктом владних повноважень.

Визначивши, що відповідач здійснює делеговані повноваження, господарський суд в установленому законом порядку не дослідив установчих документів відповідача та не встановив які управлінські повноваження було делеговано відповідачу та яким органом ці повноваження делеговано.

Наведене свідчить про неповне з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а останні встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Український фінансово-промисловий  концерн “УФПК“  задовольнити частково.

Рішення Господарського суду м. Києва від 11.07.2007р. у справі № 47/122  скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Головуючий - суддя                                                       Уліцький А.М.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Савенко Г.В.