ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.11.07                                                                                 Справа№ 11/146т-7/3-23/46

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Габаковській Х.В.

розглянув  заяву: Державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Київ

про визнання майнових вимог

до: Відкритого акціонерного товариства “Львівський завод “Автонавантажувач”, м.Львів

у справі за заявою: ДП НАЕК “Енергоатом”, м.Київ

про банкрутство Відкритого акціонерного товариства “Львівський завод “Автонавантажувач”, м.Львів

за участю представників:

прокурора: Коваль Р.Р. –прокурор відділу представництва інтересів громадян та держави в суді Прокуратури Львівської області

від кредитора: Долич О.В. –представник

від боржника: Гаврилюк О.Р. –представник

керуючий санацією: не з’явився

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки відповідно до ст.ст.20, 22 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Заяву подано Державним комітетом України з Державного матеріального резерву до Відкритого акціонерного товариства “Львівський завод “Автонавантажувач”, м.Львів про визнання його кредитором з майновими вимогами до боржника на суму 13 220 599,21 грн. у справі про банкрутство ВАТ “Львівський завод “Автонавантажувач”.  Уточнені вимоги Держкомрезерву становлять 12 551 047,68 грн.

Постановою Вищого господарського суду України у справі від 13 червня 2007 р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.03.2007 р. та ухвалу господарського суду Львівської області від 30.11.2006 р. скасувано, а справу  № 11/146т-7/93-23/46 направлено до господарського суду Львівської області в частині розгляду грошових вимог Державного комітету України з державного матеріального резерву на новий розгляд.

Заяву прийнято до нового розгляду 17.07.2007 р.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах від 11.09.2007 р. та від 02.10.2007 р.

Представник Держкомрезерву України у судове засідання з’явився, вимоги суду, викладені в ухвалі від 17.07.2007 р. про надання доказів вжиття заходів до повернення боржником майна в натурі, доказів вирішення в позовному провадженні спору стосовно доведення грошових вимог, пов’язаних із збитками  та доказів приймання-передачі майна на зберігання  не виконав, пітвердив відсутність договору між сторонами з приводу зберігання матеріальних цінностей Держкомрезерву, заяву про визнання його кредитором  ВАТ “Львівський завод ”Автонавантажувач” з майновими вимогами на суму підтримав повністю з підстав, наведених у заяві та у поясненнях, наданих суду. Заявлені вимоги кредитор обгрунтовує, зокрема, наступним. За номенклатурою накопичення матеріальних цінностей, затвердженою наказом Міністерства автомобільної промисловості СРСР від 23.11.1987 р. № 076, на державному підприємстві „Львівський завод Автонавантажувач” закладені до державного мобілізаційного резерву матеріальні цінності у зазначених в ній обсягах та асортименті. Оплата за закладені матеріальні цінності проводилась Держкомрезервом шляхом погашення державного безвідсоткового кредиту в сумі 2 241 484 крб. (платіжне доручення від 04.02.1993р. № 46). Наявність матеріальних цінностей мобрезерву на підприємстві підтверджується звітом-збережувальним зобов'язанням форми № 12 про наявність матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за 1998 рік. Відповідно до акту перевірки Львівської міжобласної інспекції від 10.11.2000 р. на ВАТ “Львівський завод Автонавантажувач” виявлено факт самовільного використання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на загальну суму 5 533 483,68 грн. в цінах на день перевірки, а саме: - чавун переробний - 1115 т (575 грн/т) = 641 125 грн.; - чавун ливарний - 2084 т ( 630 грн/т) = 1 312 920 грн.; - сталь товстолистова - 1103,27 т (1030 грн/т) = 1 146 297,53 грн.; - сталь тонколистова товщ. 1.0-1.8 мм - 192,32 т (1220 грн/т) = 234 630,4 грн.; сталь листова конструкційна холоднокатана декапірована - 1122,45 т ( 1411 грн/т) = 1 583 776,95 грн.; сталь листова освинцьована - 112,455т ( 2300 грн/т) = 258 646,5 грн.; алюміній вторинний - 9,282 т ( 6200 грн/т) = 57 548,4 грн.; припой олов"яно-свінцевий - 0,051 т (18900 грн/т) = 2 853,9 грн.; прокат мідний - 1,274 т ( 12500 грн/т) = 15 925 грн.; підшипники кочення кулькові - 19826 штук (10 грн/штука) = 198 260 грн.; підшипники кочення ролкові 8150 штук (10 грн/штука) = 81 500 грн. Матеріальні цінності використані (відчужені) самовільно, без необхідного на це розпорядження Кабінету Міністрів України, дозволу Державного Агентства та без оплати їх вартості. За самовільне відчудження матеріальних цінностей державного резерву нараховано 5 533 483,68 грн штрафу у розмірі 100 відсотків вартості виходячи з їх ринкової ціни на день виявлення факту відстуності та 2 153 631,85 грн. пені в цінах на день перевірки з вартості відсутнього їх обсягу. На момент закладення в 1987 році постанова КМУ № 1129 від 08.10.1997 не діяла, а тому не могла керувати дії щодо укладення договору. Відповідно до ст.4 ЦК УРСР цивільні права та обов'язки виникають з підстав, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права та обов'язки, зокрема і з адміністративних актів. Згідно ст. 154 ЦК УРСР договір вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми. Договір може бути укладений як шляхом складання одного документу так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. До підприємства було доведено завдання шляхом наказу МАП СРСР та номенклатурою накопичення, отже договірні зобов'язання виникли саме з цих актів. Крім того, відповідно до ст. 42 ЦК УРСР угода, до якої встановлена певна форма вважається укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду.

У поясненні Держкомрезерву України від 05.11.2007 р. № 359/юр уточнено майнові вимоги до боржника і зменшено їх  з 13 220 599,21 грн. до 12 551 047,68 грн. Зміну майнових вимог Держкомрезерв пояснює наступним. Згідно з п. 10 ст. 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв»у разі самовільного відчуження матеріальних цінностей державного резерву з юридичних осіб, на відповідальному зберіганні яких перебувають ці цінності, стягується штраф у розмірі 100 % вартості виходячи з їх ринкової ціни на день виявлення факту відсутності (самовільного відчуження), а також пеня з вартості відсутнього їх обсягу за кожний день до повного повернення матеріальних цінностей. Пеня нараховується згідно п. 16 ст.14 вищезазначеного Закону. Отже, загальна сума вартості самовільно відчужених матеріальних цінностей мобрезерву, виходячи з їх ринкової ціни на дату виявлення факту відсутності, становить 5 533 483,68 грн. 100 %,  штраф становить 5 533 483,68 грн. та нарахована пеня з 11.11.2000 до 29.05.2001 становить 1 484 080,32 грн. (оскільки з дати порушення провадження у справі про банкрутство введено мораторій на задоволення вимог кредиторів протягом якого не нараховуються пеня і штрафи), тобто Держкомрезерв визнає безпідставність нарахування штрафних санкцій за період після порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ “Львівський завод ”Автонавантажувач” і введення мораторію.  Таким чином вимоги Держкомрезерву становлять 12 551 047,68 грн. Представник Держкомрезерву у судовому засіданні просив вважати визначений у п. 3  наведеного пояснення розмір вимог до боржника уточненням заявлених Держкомрезервом до ВАТ “Львівський завод ”Автонавантажувач”  вимог. Оскільки клопотання кредитора відповідає вимогам чинного законодаства, у тому числі ст.22 ГПК України, воно підлягає до задоволення.

Представник боржника у судове засідання з’явився, вимоги суду виконав частково за винятком надання доказів щодо оцінки самовільно відчужених матеріальних цінностей та доказів вирішення в позовному провадженні спору щодо грошових вимог боржника до кредитора, пов’язаних з оплатою за зберігання матеріальних цінностей; вимоги кредитора заперечив повністю з підстав, викладених у  відзиві на заяву про визнання майнових вимог, доповненні до відзиву, поясненнях, наданих суду, зокрема стверджує, що факт закладення до державного мобілізаційного резерву на ВАТ "Львівський завод Автонавантажувач" матеріальних цінностей згідно з номенклатурою накопичення матеріальних цінностей не може підтверджуватися наказом Міністерства автомобільної промисловості СРСР від 23.11.1987 р. № 076, оскільки частиною 2 статті 11 Закону України про державний матеріальний резерв передбачено, що частина запасів матеріальних цінностей державного резерву може зберігатися на промислових, транспортних, сільськогосподарських, постачальницько-збутових та інших підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності на договірних умовах. При цьому зазначає, що згідно п.2 ст.7, п.5 ст.П Закону України "Про державний матеріальний резерв" підприємству відшкодовуються витрати по зберіганню матеріальних цінностей державного мобілізаційного резерву, чого за весь час існування складу мобрезерву на підприємстві не проводилось. Пояснює, що за період 1985-2001 років витрати підприємства становили 6 790 568,60 грн., в тому числі по зберіганню матеріальних цінностей мобрезерву –6 754 670,6 грн., витрати на проведення інвентаризації зазначених матеріальних цінностей шляхом переважування та перевезення металопродукції у кількості 8 393 тон, перерахування 18 144 шт. підшипників, сплавів і сумішів твердих наплавних у кількості 41 911 шт. склали 35 898,0 грн. Ці затрати виникли внаслідок безвідповідального відношення колишнього керівництва відкритого акціонерного товариства “Львівський завод Автонавантажувач” і безконтрольністю з боку Державного агенства з управління державним матеріальним резервом до збереження матеріальних цінностей другої групи. Факти безконтрольності з боку Державного агентства з управління державним матеріальним резервом підтверджуються результатами перевірок, проведених Львівською міжобласною інспекцією Державного агентства з управління державним матеріальним резервом 06.03.1997 р. і 10.11.2000 р. В процесі перевірки 1997 року не було виявлено фактів самовільного використання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, тоді як результати перевірки у 2000 році встановили самовільне використання вищевказаних цінностей з 1995 року. Отже Державним агентством з управлінням державним матеріальним резервом свідомо у 1997 році не було виявлено факт самовільного використання матеріальних цінностей мобрезерву, що дало підставу рахувати на сьогоднішній день вартість самовільно використаних матеріальних цінностей мобрезерву в цінах 2000 року на суму 5 533 483,68 грн., а не в цінах 1997 року. Факт своєчасного невиявлення самовільного використання матеріальних цінностей сприяв продовженню такого використання в 1997-2000 р.р. За умови своєчасного реагування Державного агентства з управління державним матеріальним резервом на факти самовільного вилучення матеріальних цінностей, відшкодування затрат підприємства на охорону, як передбачено Законом України "Про державний матеріальний резерв", своєчасного та якісного проведення інвентаризації підприємство мало би можливість у 2001 році повернути повністю заявлені матеріальні цінності. Боржник наполягає на тому, що згідно з п.2 ст. 11, п.5 ст.4 Закону України "Про державний матеріальний резерв" матеріальні цінності державного резерву повинні зберігатися на підприємствах на договірних умовах. Проте, за весь час існування складу мобілізаційного резерву на підприємстві договору на зберігання матеріальних цінностей другої групи між ВАТ "Львівський завод Автонавантажувач" та Державним агентством з управління державним матеріальним резервом не було укладено. Боржник також заперечує оплату кредитором за збереження закладених матеріальних цінностей. Вважає, що „в процесі перевірок матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, які були ініційовані новим керівництвом ВАТ "Львівський завод Автонавантажувач" в листопаді-грудні 2000 року, працівниками Львівської міжобласної інспекції Державного агентства з управління державним матеріальним резервом України та контрольно-ревізійного відділу у м.Львові дані про розмір накопичення взяті зі звіту підприємства за 1993 рік”. Відповідно до полодень ЗУ “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” кредитори мають право заявляти вимоги до боржника, які виникають з грошового зобов’язання та мають грошовий характер.  Вимоги кредитора про відшкодування шкоди, в т.ч. пов’язаних із самовільним відчуженням майна зберігачем вимагають вирішення спору по суті, який здійснюється в позовному провадженні  відповідним судовим рішенням.

Прокурор у судове засідання з’явився, підтримав вимоги Держкомрезерву.

Розглянувши матеріали справи в частині розгляду грошових вимог Державного комітету України з державного матеріального резерву, заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, оцінивши надані докази, суд встановив.

Провадження у справі №7/93-23/46 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства “Львівський завод Автонавантажувач” порушене господарським судом Львівської області 29 травня 2001 року. Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства “Львівський завод “Автонавантажувач” опубліковано 1 вересня 2001 року в газеті „Голос України”. Відповідно до вимог ст.ст. 14, 15 закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ( в редакції закону, чинній станом на момент звернення до суду - жовтень 2001 року) кредитори у місячний строк з дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення справи про банкрутство подають в господарський суд письмові заяви про грошові вимоги до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику. Вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені до реєстру вимог кредиторів, розглядаються судом у процедурі провадження у справі про банкрутство в попередньому засіданні суду. За результатами розгляду виноситься ухвала.

Державний комітет України з державного матеріального резерву звернувся до господарського суду Львівської області із заявою про визнання його кредитором відкритого акціонерного товариства “Львівський завод “Автонавантажувач” з сумою вимог 13 220 599,21 грн., з якої вартість самовільно відчуджених матеріальних цінностей мобрезерву становить 5 533 483,68 грн., штраф –5 533 483,68 грн, пеня –2 153 631,85 грн.

11.09.2002 р. Державний комітет України з державного матеріального резерву подав доповнення до заяви про визнання кредитором відкритого акціонерного товариства “Львівський завод “Автонавантажувач”, у якому кредитор на 100196,88 грн. збільшив заявлені кредиторські вимоги за невиконанням боржником завдання мобрезерву за нарядом № 225 від 17 липня 2002 року. Необхідно зазначити, що ці вимоги виникли після порушення провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства “Львівський завод “Автонавантажувач” і такі в реєстр вимог кредиторів не включаються. Крім того, відповідно до  ч.4 ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).Сума 100 196,88 грн., на яку Держкомрезерв України додатково просить визнати кредитором ВАТ „Львівський завод Автонавантажувач", є сумою штрафних санкцій, а тому така вимога є безпідставною. Кредитор врахував це і у своєму поясненні від 05.11.2007 р. № 359/юр уточнено майнові вимоги до боржника і зменшено їх  з 13 220 599,21 грн. до 12 551 047,68 грн. Отже, загальна сума вартості самовільно відчужених матеріальних цінностей мобрезерву, виходячи з їх ринкової ціни на дату виявлення факту відсутності, становить 5 533 483,68 грн., 100 %,  штраф становить 5 533 483,68 грн. та нарахована пеня з 11.11.2000 до 29.05.2001 становить 1 484 080,32 грн., всього 12 551 047,68 грн.

На державному підприємстві „Львівський завод Автонавантажувач” закладено до державного мобілізаційного резерву матеріальні цінності за номенклатурою накопичення матеріальних цінностей, затвердженою наказом Міністерства автомобільної промисловості СРСР від 23.11.1987 р. № 076 (розсекречено, протокол № 5 від 26.10.2006 р.). Факт закладення на державному підприємтсві „Львівський завод Автонавантажувач” і зберігання матеріальних цінностей мобрезерву боржником кредитор обґрунтовує також звітами-збережувальним зобов'язанням форми № 12 мр про наявність матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, звітами форми 13 мр. про рух матеріальних цінностей мобрезерву, форми 14 мр. про пункти зберігання матеріальних цінностей мобрезерву та їх складські площі, форми 15 мр. про відпущені матеріальні цінності мобрезерву , форми 16 мр. довідка про наявність матеріальних цінностей мобрезерву, форми 17 мр. довідка про виконання постанов і розпоряджень Кабінеру Міністрів України щодо розбронювання матеріальних цінностей мобрезерву, актами перевірки наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей мобрезерву за різні періоди, актами інвентаризації державних матеріальних цінностей. При цьому звіти здавались і перевірки проводились як до порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ Львівський завод «Автонавантажувач»так і під час судової процедури санації ВАТ Львівський завод «Автонавантажувач». Відповідно до акту перевірки Львівської міжобласної інспекції від 10.11.2000 р. на ВАТ Львівський завод «Автонавантажувач»виявлено факт самовільного використання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на загальну суму 5 533 483,68 грн. в цінах на день перевірки, а саме: - чавун переробний - 1115 т (575 грн/т) = 641 125 грн.; - чавун ливарний - 2084 т ( 630 грн/т) = 1 312 920 грн.; - сталь товстолистова - 1103,27 т (1030 грн/т) = 1 146 297,53 грн.; - сталь тонколистова товщ. 1.0-1.8 мм - 192,32 т (1220 грн/т) = 234 630,4 грн.; сталь листова конструкційна холоднокатана декапірована - 1122,45 т ( 1411 грн/т) = 1 583 776,95 грн.; сталь листова освинцьована - 112,455т ( 2300 грн/т) = 258 646,5 грн.; алюміній вторинний - 9,282 т ( 6200 грн/т) = 57 548,4 грн.; припой олов"яно-свинцевий - 0,051 т (18900 грн/т) = 2 853,9 грн.; прокат мідний - 1,274 т ( 12500 грн/т) = 15 925 грн.; підшипники кочення кульков і - 19826 штук (10 грн/штука) = 198 260 грн.; підшипники кочення роликові 8150 штук (10 грн/штука) = 81 500 грн. Матеріальні цінності використані (відчужені) без розпорядження Кабінету Міністрів України, дозволу Державного Агентства та без оплати їх вартості. Відкрите акціонерне товариство „Львівський завод Автонавантажувач” утворене відповідно до рішення Фонду державного майна України від 5 січня 1996 року № 1-АТ та на підставі установчих документів утворено відкрите акціонерне товариство „Львівський завод Автонавантажувач” і є правонаступником державного підприємства „Львівський завод Автонавантажувач”, в тому числі й щодо зобов’язань за зберігання, використання державного матеріального резерву.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1, частин 1, 10 статті 2, частини 2 статті 11, частини 10 статті 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв" державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку, передбачених цим законом; відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву -зберігання закладених до державного резерву матеріальних цінностей у постачальника (виробника) або одержувача (споживача) без надання йому права користуватися цими матеріальними цінностями до прийняття у встановленому порядку рішення про відпуск їх з державного резерву; самовільне відчуження матеріальних цінностей - використання або реалізація відповідальним зберігачем матеріальних цінностей державного резерву, що перебувають у нього на відповідальному зберіганні, без відповідного рішення на це центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом; частина запасів матеріальних цінностей державного резерву може зберігатися на промислових, транспортних, сільськогосподарських, постачальницько-збутових та інших підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності на договірних умовах; за самовільне відчуження (використання, реалізацію) матеріальних цінностей державного резерву з юридичних осіб, на відповідальному зберіганні яких вони знаходяться, стягується штраф у розмірі 100% вартості матеріальних цінностей у цінах на час виявлення факту відчуження, а також: пеня з суми відсутнього їх обсягу за кожний день до повного їх повернення.

Згідно з пунктами 4, 10 Постанови КМУ №1129 від 08.10.1997 "Про затвердження Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву" розміщення запасів матеріальних цінностей державного резерву здійснюється Держкомрезервом на підприємствах, в установах і організаціях системи державного резерву, а також на. інших підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності на договірних умовах;    матеріальні цінності вважаються закладеними до державного резерву після підписання акта про їх приймання, розміщення на місці постійного зберігання, та оформлення відповідних бухгалтерських документів складського обліку.

Відтак зобов'язання по зберіганню матеріальних цінностей держкомрезерву виникають відповідно до договорів зберігання укладених згідно Закону України "Про державний матеріальний резерв", який діє як спеціальне законодавство та переважає у застосуванні над загальними положеннями цивільного права про договори схову (зберігання).

Відповідно до статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте Держкомрезерв не надав суду доказів укладення сторонами договору зберігання матеріальних цінностей держрезерву. Посилання представника Держкомрезерву України в пояснениях у справі про відсутність договору про відповідальне зберігання на ту обставину, що у відповідності до ст. 154 ЦК УРСР договір був укладений шляхом прийняття до виконання  замовлення не може бути взяте судом до уваги. Згідно ч.З ст. 154 ЦК УРСР в передбачених законом випадках договір може бути укладений шляхом прийняття до виконання замовлення. Отже укладення договору у формі прийняття до виконання замовлення можливе лише у випадках, передбачених законом. Hi Законом України „Про державний матеріальний резерв", ні іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини з приводу зберігання матеріальних цінностей державного матеріального резерву не передбачено можливість укладення договору про відповідальне зберігання  матеріальних цінностей державного матеріального резерву шляхом прийняття на зберігання таких цінностей. Безумовно, постанова КМУ № 1129 від 08.10.1997, як і ЗУ “Про державний матеріальний резерв” від 24.01.1997 р. № 51/97-ВР на момент закладення матеріальних цінностей до державного резерв не діяли, тому  станом на 1987 р. договір не укладався. Проте з моменту набрання чинності наведеними нормативними актами правовідносини між сторонами мали бути приведені у відповідність до вимог чинного законодавства. Крім того Держкомрезерв поширює на правовідносини між Держкомрезервом України та ВАТ „Льв1вський завод Автонавантажувач" дію ЗУ “Про державний матеріальний резерв” в частині застосування штрафних санкцій, і в той час заперечує необхідність укладення договору між сторонами, що закріплено нормами цього ж Закону. До того ж, як  випливає з наказу Міністрества автомобільної промисловості СРСР № 076, яким затверджувалась номенклатура мобрезерву під план 1986 розрахункового року, номенклатура матеріальних цінностей в їх кількісному та якісному відношеннях погоджувалась Держпланом СРСР, виходячи з потреб СРСР.

Відтак судом встановлено відсутність договірних відносин з приводу зберігання матеріальних цінностей державного матеріального резерву між ВАТ „Льв1вський завод Автонавантажувач" та Держкомрезервом України. Також на вимогу суду, викладену в ухвалі від 17.07.2007 р., кредитор не надав доказів приймання-передачі майна на зберігання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитором є юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Відповідно до вказаної статі Закону грошове зобов'язання —зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму.

Таким чином, відповідно до приписів наведеного Закону у справі про банкрутство кредитори мають право заявляти вимоги до боржника, які виникають з грошового зобов'язання та мають грошовий характер.

Натомість кредитори з речово-правовими вимогами, зокрема вимогами, що виникають із зобов'язань про повернення майна, не можуть звертатись до боржника та брати участь у справі про банкрутство.

Спеціальним законодавством передбачено недоторканість та право використання цінностей державного матеріального резерву лише за рішенням Кабінету Міністрів України (стаття 12 ЗУ "Про державний матеріальний резерв"). Отже вимоги про відшкодування вартості самовільно відчужених цінностей державного матеріального резерву є вимогами про відшкодування шкоди та можуть заявлятися за умови встановлення обставин неможливості повернення майна в натурі відповідно до положень статті 419 ЦК УРСР ( чинної на момент подання спірних грошових вимог).

Визнаючи вимоги про відшкодування шкоди, завданої втратою майна суд зобов’язав  кредитора надати докази вжиття заходів до повернення боржником майна в натурі до державного матеріального резерву і яка кількість майна повернута, оскільки визнання грошових вимог про відшкодування шкоди вимагає доведення обставин неможливості виконання зобов'язання про повернення майна.

Крім того, вимоги кредитора про відшкодування шкоди (в тому числі пов'язані з самовільним відчуженням майна зберігачем) вимагають вирішення спору по суті з залученням інших учасників таких правовідносин, проведенням додаткових процесуальних дій (витребуванням доказів, проведенням експертиз), тому доведення грошових вимог, пов'язаних із заподіянням збитків здійснюється в позовному провадженні відповідним судовим рішенням, яке має преюдиційне значення для встановлення грошових зобов'язань у справі про банкрутство. Як встановлено судом вимоги Держкомрезерву про відшкодування шкоди у позовному провадженні не розглядались.

Аналогічно не здійснено доказування обгрунтованості грошових вимог боржника до кредитора, пов'язаних із оплатою за зберігання матеріальних цінностей держкомрезерву.

Відтак вимоги Державного комітету України з державного матеріального резерву в частині грошових вимог загальну суму 12 551 047,68 грн.  до ВАТ “Львівський завод Автонавантажувач”   не обґрунтовані, не доведені матеріалами справи та підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 1, 5, 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст.ст.1, 4-1, 36, 43, 86, 11112 ГПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Відмовити Державному комітету України з державного матеріального резерву у визнанні його кредитором ВАТ “Львівський завод Автонавантажувач” з грошовими вимогами на загальну суму 12 551 047,68 грн.

Копію ухвали направити прокурору Львівської області, кредитору, боржнику, керуючому санацією.

Суддя                                                                                             Гутьєва В.В.