ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2007 р.                                                            Справа № 27/255-07 (н.р. 53/272-06)

вх. номер 8057/1-42

Суддя Господарського суду Харківської області Яризько В.О.

при секретарі судового засідання Дородіна І.А.

за участю представників сторін :

прокурора - Бурмака В.А.

позивача - Переход Р.М. (дов.)

3-й особи - не з’явився

відповідача - Коган М.І. - керівник, Фатєєв С. В. (дов.)

розглянувши матеріали справи за позовом: Заступника прокурора Комінтернівського району м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської Ради, м.Харків

до  ПП "Прайд", м.Харків 3-я особа Харківське міське управління земельних ресурсів, м.Харків

про про звільнення та повернення ділянки та стягнення  305,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Комінтернівського району м.Харкова звернувся з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, 3-я особа Харківське міське управління земельних ресурсів, до ПП "Прайд" про зобов"язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою : м.Харків, пр. Героїв Сталінграду, 40, площею 6 м. кв., привести її у придатний для використання стан та повернути її за належністю Харківській міській раді, а також стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 305,76 грн.

Прокурор в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Позивач в судовому засіданні підтримує завлені прокурором позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що кіоск розміщений на земельній ділянці не самовільно, а на підставі дозволу компетентного органу, оформленого ордером № 03-117к-1325.

Представник 3-ї особи в судове засідання не з’явився, про час та місце слухання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв’язку з чим справа розглядається згідно ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами у справі.

Суд вислухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши надані до суду документи, встановив наступне.

Прокуратурою Комінтернівського району м. Харкова проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства України, в ході якої встановлено, що на території Харківської міської ради ПФ “Прайд” самовільно, в порушення вимог ст.ст. 122, 126 Земельного кодексу України,  без   набуття   права  власності чи права користування земельною ділянкою на встановлення земельними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) самовільно зайнято земельну ділянку по пр. Героїв Сталінграду, 40 у м. Харкові орієнтовно площею 0,0006 га, де розміщено торгівельний кіоск.

Актом №883/06 від 30.06.2006 року обстеження земельної ділянки головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради виявлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,0006 га за адресою: м. Харків, пр.Героїв Сталінграду, 40, для експлуатації та обслуговування торгівельного кіоску з продажу продуктів харчування без правоустановлюючих документів..

Матеріали справи свідчать, що фактично відповідач використовує земельну ділянку під кіоском за адресою: м. Харків, пр.Героїв Сталінграду, 40,. Правовою підставою для розміщення відповідачем кіоску на земельній ділянці по пр.Героїв Сталінграду, 40 - є ордер № 03-117к-1325.

Суд дослідивши ордер та матеріали справи встановив, що вказаний ордер є дублікатом ордеру № 08-9112 Ком.

Ордер № 08-9112 Ком був виданий Управлінням споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі рішення № 03059 від 11.03.2003р.

Ордер (дублікат) № 03-117к-1325 був виданий Управлінням споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі розпорядження № 355-1 від 17.02.03р. Комінтернівської районної ради м. Харкова, відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 419 від 19.05.2004р., а також рішення  Харківської міської ради  № 156 від 13.04.1994р. "Про впорядкування дрібно-роздрібної торгівлі в м. Харкові".

Таким чином, відповідач здійснював роздрібну торгівлю з кіоску на підставі ордеру з 2001 року, який був виданий в період дії Земельного кодексу УРСР від 18 грудня 1990 року.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які  в  межах своєї компетенції передають  землі  у  власність  або  надають  у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання  та  вилучення  земельних ділянок  місцеві Ради  народних  депутатів   можуть    передавати відповідно  органам  державної  виконавчої  влади  або  виконавчим органам місцевого самоврядування.

Рішенням XI  сесії Харківської міської ради XXIII скликання від 28.05.1998 року "Про передачу виконкому повноважень по передачі, наданню, вилученню земельних ділянок" повноваження по розпорядженню землею в м. Харкові передані виконавчому комітету Харківської міської ради.

Виконавчі органи Харківської міської ради та Комінтернівської районної ради м. Харкова  приймаючи рішення та розпорядження про видачу відповідачеві ордеру на право здійснення торгівлі і закріплення торгівельного місця по пр. Героїв Сталінграду, 40, діяли  у межах своїх повноважень при наявності достатньої компетенції.

Порядок розміщення об'єктів торгівлі визначений Правилами роботи дрібнороздрібної торговельної мережі, затвердженими наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України № 369 від 08 липня 1996 року, відповідно до яких розміщення пунктів дрібно-роздрібної мережі здійснюється господарюючим суб'єктом з письмового дозволу місцевого органу державної виконавчої влади (органу місцевого самоврядування) та за погодженням з органами державного санітарно-епідеміологічного нагляду, пожежної охорони та архітектури (п. 16).

Аналіз наведеної норми, дає підстави суду стверджувати, що дозволом в розумінні вказаних Правил, є ордер, який відповідає вимогам Правил.

Відповідно до п. 17 вказаних Правил дозвіл може бути анульований відповідним органом державної влади (місцевого самоврядування) у разі систематичного порушення працівниками пунктів дрібно роздрібної торгівельної мережі вимог законодавства, цих Правил та інших нормативних актів. Інших підстав для анулювання дозволу діючим законодавством не передбачено.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на рішення Харківської міської ради № 201/3 від 24.09.2003р. "Про затвердження "Порядку розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у м.Харкові".

Суд зазначає, що ні вказаним рішенням, ні Порядком розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у м.Харкові не передбачений порядок та строки отримання дозволу на розміщення малої архітектурної форми тими суб"єктами, які на момент прийняття  вказаного рішення здійснювали підприємницьку діяльність та мали належним чином оформлене право коритсування земельною ділянкою.

При цьому після прийняття вказаного рішення Управлінням споживчого ринку Виконкому Харківської міської ради відповідачу був продовжений термін дії ордеру № 03-117к-1325  до 31.12.2004р., що свідчить про те, що відповідач правомірно користувався земельною ділянкою за адресою пр.Героїв Сталінграду, 40.

Позивач не повідомлював відповідача про необхідність переоформлення дозволу на право користування земельною ділянкою.

Таким чином, земельна ділянка за вказаною адресою зайнята відповідачем з дозволу відповідних органів влади,  в зв’язку з чим посилання прокурора та позивача про самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки, є помилковими. Ордер дає право відповідачеві використовувати відведену земельну ділянку під кіоском на праві тимчасового користування до анулювання ордеру. В зв’язку з чим, суд вважає, що ордер є одним із правових титулів на право тимчасового користування земельною ділянкою під кіоском.

Крім того, вирішуючи спір, суд враховує також наступні конституційні принципи.

Згідно з частиною третьою статті 41 Конституції  України громадяни  для  задоволення  своїх  потреб можуть користуватися об'єктами права державної та  комунальної  власності відповідно   до   закону. Ця конституційна  гарантія  не  може тлумачитися як така,  що заперечує державний захист інших визнаних майнових   прав   громадян  (крім  права  власності)  або  обмежує можливості такого захисту прав  землекористувачів,  набутих  свого часу відповідно до чинного на той час законодавства.

Таким чином,    стосовно    користування відповідачем земельною ділянкою під кіоском діє механізм захисту,  гарантований   Конституцією України.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками)  по справі N 1-17/2005  від 22 вересня 2005 року визначено, що згідно зі статтею  22  Конституції  України конституційні  права  і  свободи  гарантуються  і  не можуть бути скасовані  (частина  друга),  при  прийнятті  нових  законів   або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу  існуючих  прав  і  свобод  (частина   третя).   Скасування конституційних  прав  і  свобод  -  це  їх  офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному  розумінні  діяльності  визначальними поняття змісту прав  людини  є  умови  і  засоби,  які  становлять можливості  людини,  необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку.  Обсяг прав людини  -  це  їх  сутнісна  властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені  відповідними правами, що не є однорідними   і загальними.  Загальновизнаним  є  правило,  згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена. Конституція України (стаття  13)  не  виключає можливості  для  громадян  користуватися  землею  на  визначених у законі різних правових титулах,  гарантуючи при  цьому  громадянам право власності на землю (п. 5.2. мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України).

Земельним кодексом  України в редакції від 13 березня 1992 року та від 25 жовтня 2001 року забезпечувалася можливість  продовжувати  користуватися  земельними  ділянками  на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового  користування.  При  цьому  в будь-якому  разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю,  так і  будь-яке  обмеження  права  користування  земельною ділянкою у зв'язку з непереоформленням правового титулу.

Така правова позиція знайшла своє закріплення в Рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками)  по справі N 1-17/2005  від 22 вересня 2005 року.

Підтвердженням того, що зміна законодавства щодо регулювання земельних відносин не призводить до зміни титулів права на землю, зокрема з ордеру на договір оренди, є також і дії Виконавчого комітету Харківської міської ради, який  після набрання чинності новим Земельним кодексом України прийняв рішення № 419 від 19.05.2004 року, що стало підставою для продовження дії ордеру для відповідача.

Відповідно до п. 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що на пленарному засіданні Харківської міської ради вирішувалося питання про припинення користування відповідачем земельною ділянкою під кіоском за адресою: м. Харків, пр.Героїв Сталінграду, 40, яка була надана, як вище встановлено судом, відповідно до законодавства, що діяло на час надання дозволу на розміщення кіоску на земельній ділянці. Це дає підстави суду вважати, що прокурор передчасно, на підставі лише акту обстеження земельної ділянки,  без проведення належної, комплексної та повної перевірки, дійшов висновку, що порушені права позивача –Харківської міської ради.

При таких обставинах, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,  статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                                            Яризько В.О.

Рішення підписано 12.11.2007р.