ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2007 р.
№ 7/219

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Прикарпаттяобленерго”, м. Івано-Франківськ (далі - ВАТ “Прикарпаттяобленерго”)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2006 та

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.2007

зі справи  № 7/219

за позовом спільного підприємства “Нижньо-Вербізький виробничий комбінат”, с. Нижній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області (далі –Комбінат)

до ВАТ “Прикарпаттяобленерго” в особі Коломийського району електричних мереж, м. Коломия Івано-Франківської області, та

Гвіздецької селищної ради, смт Гвіздець Коломийського району                         Івано-Франківської області (далі –селищна рада)

про повернення трансформаторної підстанції.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

Комбінату –не з’яв.,

ВАТ “Прикарпаттяобленерго” –Тютюника М.Б.,

селищної ради –не з’яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2006 (суддя Кишинський М.І.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 (колегія суддів у складі: Мельник Г.І. –головуючий, судді Новосад Д.Ф. і Михалюк О.В.), позов задоволено: ВАТ “Прикарпаттяобленерго” в особі його філії Коломийського району електричних мереж (далі –Коломийський РЕМ) зобов’язано повернути з незаконного використання майно банкрута –Комбінату, а саме: трансформаторну підстанцію типу ТМ-100/10 потужністю 100 KVA, заводський № 244011, рік випуску 1968, яка знаходиться в                  смт Гвіздець Коломийського району на території колишнього хлібозаводу (далі –трансформаторна підстанція) на назване товариство віднесено судові витрати зі справи. У прийнятті зазначених рішення та постанови попередні судові інстанції виходили із законності та обґрунтованості позовних вимог.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ВАТ “Прикарпаттяобленерго” просить скасувати оскаржувані судові рішення з даної справи і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з віднесенням на відповідача судових витрат. Скаргу мотивовано неправильністю застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, в тому числі статей 11, 328, 335, 344 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень зі справи та передачі останньої на новий розгляд до суду першої інстанції з урахуванням такого.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

- постановою господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2006 у справі № 6-7/105 призначено ліквідатором банкрута –Комбінату арбітражного керуючого Рибачук В.В.;

- під час формування ліквідаційної маси банкрута ліквідатор з’ясував, що за обліковими даними Комбінату рахується трансформаторна підстанція; вона перебуває в робочому стані під напругою й підключена до електромережі;

- за експертною оцінкою, вартість трансформаторної підстанції становить 10 тис. грн. (з ПДВ); підстанцію виставлено на біржові торги;

- Комбінат обґрунтовує позовні вимоги тим, що:

з метою відключення трансформаторної підстанції від електричної мережі та її подальшого продажу ліквідатор звернувся до Коломийського РЕМ з письмовим проханням відключити трансформаторну підстанцію від електричної мережі та передати її ліквідаторові, від чого Коломийський РЕМ відмовився з посиланням на те, що підстанція передана йому (Коломийському РЕМ) селищною радою як безхазяйне майно;

селищна рада відповідних рішень не приймала;

акт прийому-передачі від 21.03.2001, на який посилається ВАТ “Прикарпаттяобленерго”, відсутній; представники Комбінату не брали участь у передачі майна останнього, акта не підписували;

рішення про безоплатну передачу трансформаторної підстанції   Гвіздецького хлібозаводу до Коломийського РЕМ не приймалося, а підстанція обліковується у складі майна Комбінату, яке необхідно використати для погашення заборгованості банкрута;

- з наявних у Комбінату документів вбачається, що при проектуванні хлібопекарні в смт Гвіздець (реконструкція хлібопекарні в смт Гвіздець, “на той час Городенківського РСС”) Городенківський район електричних мереж видав Комбінатові технічні умови для електропостачання хлібопекарні              смт Гвіздець, в яких зазначена трансформаторна підстанція;

- згідно з планом-схемою реконструкції хлібопекарні в смт Гвіздець заплановано трансформаторну підстанцію типу ТМ-100/10 потужністю            100 KVA;

- спірне майно –трансформаторна підстанція –постійно обліковується на балансі Комбінату і її включено до ліквідаційної маси для погашення заборгованості перед кредиторами з вартістю 10 тис. грн.;

- рішенням 22 сесії селищної ради ІІІ скликання “Про передачу на баланс ВАТ “Прикарпаттяобленерго” безгосподарних об’єктів, які знаходяться на території селищної ради” вирішено передати на баланс Коломийського РЕМ безгосподарні енергооб’єкти, в тому числі трансформаторну підстанцію. Згідно з актом прийому-передачі від 12.06.2001 № 27/2001, складеним представниками селищної ради і Коломийського РЕМ, трансформаторну підстанцію КТП-512 передано            ВАТ “Прикарпаттяобленерго”; Комбінат згоди на таку передачу не давав.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення” та роз’ясненням президії Вищого арбітражного суду України від 10.12.1996 № 02-5/422 з тією ж назвою рішення суду є законним  тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджені достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не узгоджуються з наведеними вимогами з огляду на таке.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України:

- цей Кодекс набирає чинності  з 01.01.2004 (пункт 1);

- ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4).

З огляду на наведені законодавчі приписи правовідносини Комбінату і ВАТ “Прикарпаттяобленерго” в даній справі регулюються положеннями ЦК України, а не нормами раніше чинного Цивільного кодексу Української РСР (статті 48 і 469), на які у вирішенні спору помилково послалися попередні судові інстанції. Стаття 48 Цивільного кодексу Української РСР застосована місцевим господарським судом безпідставно ще й тому, що вона містила правила про недійсність угоди, яка не відповідає вимогам закону, а тим часом з установлених попередніми судовими інстанціями обставин вбачається, що ніяких угод між Комбінатом і ВАТ “Прикарпаттяобленерго” з приводу передачі трансформаторної підстанції не укладалося.

Причиною спору в даній справі стало питання про наявність підстав для повернення відповідачем - ВАТ “Прикарпаттяобленерго” - спірного майна позивачеві.

Відповідно до статті 1212 ЦК України:

- особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала;

- положення цієї глави (83 ЦК України) застосовуються також до вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння.

З огляду на зміст позовних вимог та приписи зазначеної статті ЦК України господарський суд у розгляді даної справи мав вичерпно з’ясувати обставини, пов’язані з:

1) наявністю або відсутністю у Комбінату права власності на спірне майно (трансформаторну підстанцію);

2) наявністю або відсутністю правових підстав для набуття спірного майна ВАТ “Прикарпаттяобленерго” (в особі Коломийського РЕМ).

Проте зазначених обставин попередні судові інстанції належним чином не з’ясували.

Так, приймаючи оскаржувані судові рішення, названі інстанції виходили з того, що: згідно з планом-схемою реконструкції хлібопекарні в смт Гвіздець “від електричної мережі запроектована трансформаторна підстанція типу ТМ-100/10, потужністю 100 KVA”; спірне майно “постійно обліковується на балансі позивача”.

Зазначених обставин недостатньо для висновку про право Комбінату на витребування такого майна. Згаданий “план-схема”, так само як і технічні умови для електропостачання хлібопекарні, видані позивачеві при проектуванні останньої, не можуть вважатися правовстановлювальними документами, які посвідчують право власності на майно. Що ж до балансу Комбінату, то знаходження спірного майна на цьому балансі ще не є безспірною ознакою права власності на майно; баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов’язань на конкретну дату і не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Таку правову позицію викладено і в роз’ясненні президії Вищого арбітражного господарського суду України від 02.04.1994 № 02-5/225 “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з судовим захистом права державної власності” (пункт 7) та в Інформаційному листі Вищого арбітражного господарського суду України від 31.01.2001 № 01-8/98 “Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов’язані із здійсненням права власності та його захистом” (пункт 9).

Водночас попередніми судовими інстанціями встановлено, що ВАТ “Прикарпаттяобленерго” (в особі Коломийського РЕМ) трансформаторну підстанцію одержано на підставі рішення селищної ради (у касаційній скарзі згадується також і про відповідне рішення Коломийської районної ради) як безхазяйне майно. У зв’язку з цим судові слід було перевірити, чи було дотримано вимог законодавства щодо виявлення, обліку і передачі безхазяйного майна.

Крім того, підлягають оцінці доводи скаржника стосовно набуття ним права власності на спірне майно за набувальною давністю.

Не з’ясувавши обставин, які входять до предмету доказування в даній справі, попередні судові інстанції припустилися й неправильного застосування норм процесуального права, а саме вимог статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Прикарпаттяобленерго” задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2006 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 зі справи № 7/219 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду                    Івано-Франківської області.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов