КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2007                                                                                           № 12/149 (10/266 (13/24))

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Губенко Н.М.

суддів:            Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача - Пономар Ю.В. - заст. нач. юр. управління, дов. №17/7722 від 27.12.2006,

від третьої особи1 - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином,

від третьої особи2 - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2007

у справі № 12/149 (10/266 (13/24))

за позовом                               Комунальне підприємство "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства"

до                                                   ВАТ "Чернігівобленерго"

треті особи           Ніжинська міська рада

Виконавчий комітет Ніжинської міської ради

про                                                  стягнення 254700,28 грн.

Розпорядженнями Голови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2007 № 01-23/1/2 та від 11.12.2007 № 01-23/1/3 склад колегії суддів змінювався.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України розгляд апеляційної скарги 16.10.2007 відкладено на 06.11.2007, 06.11.2007 - на 27.11.2007, а 27.11.2007 – на 11.12.2007.

06.11.2007 строк розгляду справи № 12/149(10/266(13/24) продовжено на підставі ст.ст. 69, 99 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2007 у справі № 12/149(10/266(13/24) у позові відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що суд дійшов висновку про ненадання позивачем належних доказів, які підтверджують виконання ДП "Водовідведення", ДП "Північне", ДП "Південне" своїх зобов’язань по договорах про перевід боргу від 03.03.2003 та угод про погашення заборгованості за договорами переводу боргу; відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, а рішенням Господарського суду Чернігівської області від 07.12.2004 у справі № 12/249 також встановлено, що із платіжних документів про перерахування ДП "Водовідведення", ДП "Північне", ДП "Південне", ДП "Очисні споруди" коштів у сумі 319 069, 45 грн. не можна зробити висновок, що ці кошти були сплачені саме по договорах про перевід боргу від 03.03.2003 та угод про порядок погашення заборгованості за договорами про перевід боргу, оскільки в платіжних дорученнях в призначенні платежу зазначено, що це є оплата за спожиту електроенергію в 2003 р., в протоколах-погодження про проведення взаємозаліку також не зазначено, що взаємозалік було проведено щодо погашення заборгованості саме по договорах про перевід боргу та угодах про погашення заборгованості по договорах про перевід боргу; дані протоколи-погодження також в установленому порядку не визнані недійсними.

Позивач в апеляційній скарзі просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2007 у справі № 12/149(10/266(13/24) скасувати з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку заявника, судом першої інстанції не було досліджено та надано належної оцінки всім письмовим доказам у справі – договорам про перевід боргу від 03.03.2003, угодам про порядок погашення заборгованості до них, актам звірки розрахунків, поясненням сторін, тощо чим порушено положення ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 43 ГПК України.

Заявник посилається на неврахування судом того, що при укладенні договорів про перевід боргу та додаткових угод до них сторони заздалегідь передбачили право відповідача самостійно розподіляти отримані у відповідному періоді від ДП КП "НУВКГ" кошти між оплатою в рахунок погашення боргу та оплатою за спожиту поточну електроенергію і саме тому позивач не зазначив в платіжних дорученнях про те, що платежі проводяться по договорах про перевід боргу.

Заявник стверджує про те, що в ході виконання умов договорів про перевід боргу новими боржниками: ДП КП "НУВКГ", "Північне", "Південне", "Водовідведення" було сплачено відповідачу 254 700,28 грн., що підтверджується матеріалами справи – платіжними дорученнями, актами звірки, поясненнями відповідача.

На думку заявника, суд безпідставно не застосував норми ч. 1 ст. 216, ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, положення Бюджетного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України № 113 від 23.01.2003.

Заявник вважає висновок суду про те, що згідно з протоколами–погодження взаємозалік було проведено між Енергогенеруючою компанією ВАТ "Центренерго", ДП "Енергоринок", ДК "Газ України", НАК "Нафтогаз України", Держказначейством, Управлінням держказначейства в Чернігівській області, Головним фінуправлінням в Чернігівській області, ДП КП НУВКГ "Північне", "Південне", "Водовідведення", ВАТ ЕК "Чернігівобленерго" і грошові кошти позивачем безпосередньо відповідачу не перераховувались, а суми, на які проводився взаємозалік, сплачувались з державного бюджету в рахунок пільг та субсидій і були розподілені між учасниками взаємозаліку, відповідно кошти, які приймали участь у взаємозаліку, не є власними коштами дочірніх підприємств, які вони сплатили відповідачу, є безпідставним і таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки відповідно до змісту протоколів-погодження, а саме: п.2, Облфінуправління сплачує ДП КП НУВКГ "Північне", "Південне", "Водовідведення" в рахунок пільг та субсидій водопостачання та водовідведення за 2003 р. певні суми, після чого згідно з п. 3 ДП КП НУВКГ "Північне", "Південне", "Водовідведення" перераховують отримані кошти відповідачу на поточний рахунок із спеціальним режимом використання за електричну енергію, спожиту до 01.01.2003, у тому числі ПДВ з наступним записом у графі "Призначення платежу": "за електроенергію, отриману до 01.01.2003", тобто позивач сплачував належні йому кошти за електроенергію згідно з умовами договорів про перевід боргу №№ 2, 3, 6 в порядку, передбаченому даними протоколами-погодженнями та алгоритмом, а Головне облфінуправління в Чернігівській області, займаючи своє місце в алгоритмі, виступало лише посередником при перерахуванні коштів, що за законом належали позивачу.

У доповненні від 30.10.2007 до апеляційної скарги позивач просить рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 12/149(10/266(13/24) в частині стягнення з відповідача 102 180,08 грн. скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 102 180,08 грн. – суми, сплаченої позивачем по договорах про перевід боргу №№ 2, 3, 6 та надано розрахунок суми 102 180,08 грн., який, у числі інших документів, витребовувався ухвалами апеляційного господарського суду від 20.09.2007, 16.10.2007.

Позивачем надано частину документів, витребуваних ухвалами апеляційного господарського суду від 20.09.2007, 16.10.2007, 06.11.2007, 27.11.2007 на підставі ст. 99 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу і доповнення до неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

Позивачем пред’явлено позов до відповідача з позовними вимогами про стягнення суми 254 700,28 грн., переплаченої за фактично отриману електричну енергію протягом періоду з 23.02.2003 по 01.05.2004 ДП "Південне", ДП "Північне", ДП "Водовідведення", правонаступником яких є позивач.

У заяві від 31.01.2006 позивач у порядку ст. 22 ГПК України змінив підстави позову, та просив суд стягнути суму 254 700,28 грн. на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України як таку, що перебуває у володінні відповідача без належних правових підстав, оскільки вказана сума виникла внаслідок виконання позивачем умов договорів про перевід боргу №№ 2, 3, 6 від 03.03.2003, які рішеннями Господарського суду Чернігівської області від 09.02.2004 у справах №№ 8/352/13, 8/350/11, 8/350/12 визнані недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем в особі директора Ніжинського району електричних мереж та Дочірніми підприємствами Ніжинського управління водопровідно-каналізаційного господарства - "Ніжинське підприємство водовідведення", Ніжинське підприємство водопостачання "Північне", "Ніжинське підприємство водопостачання "Південне" (далі - ДП НПВ "Водовідведення", ДП НПВ "Північне", ДП НПВ "Південне") укладено договори про постачання електричної енергії від 28.02.2003 №№ 571, 573, 575, за якими відповідач, за договорами постачальник електричної енергії, зобов’язався постачати електричну енергію дочірнім підприємствам, за договорами споживачам, а споживачі – оплачувати постачальнику електричної енергії її вартість та здійснювати інші платежі згідно з умовами договорів та додатками до них, що є їх невід’ємними частинами.

03.03.2003 укладено договори про перевід боргу за №№ 2, 3, 6, згідно з якими Ніжинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (ВУВКГ), за договорами боржник, відповідно до ст. 201 ЦК України за згодою кредитора передає, а дочірні підприємства Ніжинського управління водо-каналізаційного господарства - "Північне" (ДП НПВ "Північне"), "Південне" (ДП НПВ "Південне"), "Водовідведення" (ДП НПВ "Водовідведення"), за договорами нові боржники, приймають на себе зобов’язання боржника і несуть відповідальність перед кредитором, яка випливає з умов договору на постачання електричної енергії № 200 від 27.09.1999 щодо сплати заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно на суми – 180 740 грн., 305 065 грн., 179 696 грн. (п. 1.1 договорів).

Відповідно до п.п. 2.1 договорів №№ 2, 3, 6 про перевід боргу ДП НПВ "Північне", ДП "НПВ "Південне", ДП НПВ "Водовідведення" зобов’язались погасити заборгованість перед кредитором у сумах, зазначених у п. 1.1 договорів, шляхом перерахування грошових коштів кредитору на його поточний рахунок зі спеціальним режимом використання до серпня 2004 р. включно.

03.03.2003 між відповідачем та дочірніми підприємствами укладено угоди №№ 17, 18, 21 про порядок погашення заборгованості за договорами про перевід боргу, які є додатками до договорів про перевід боргу №№ 2, 3, 6.

Згідно з угодами №№ 17, 18, 21 ДП НПВ "Північне", ДП НВП "Південне", ДП НВП "Водовідведення" зобов’язались погасити суми боргу, зазначені у договорах про перевід боргу, у порядку і терміни, вказані в п. 2 цих угод та погоджено період погашення боргу: квітень 2003 р. – вересень 2004 р.

Пунктами 3, 4 угод №№ 17, 18, 21 передбачено, що погашення заборгованості здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Ніжинського району електричних мереж; протягом терміну дії даної угоди ДП НПВ зобов’язались крім оплати заборгованості згідно з п. 2 цієї угоди, своєчасно і в повному обсязі сплачувати поточне споживання електроенергії відповідно до договорів від 28.02.2003 №№ 573, 575, 571 про постачання електричної енергії.

Рішеннями Господарського суду Чернігівської області від 09.02.2004 у справах №№ 8/352/13, 8/350/11, 8/351/12 договори про перевід боргу від 03.03.2003 №№ 2, 3, 6 та угоди №№ 17, 18, 21 від 03.03.2003 визнано недійсними.

Позивач у розрахунку платежів по договорах про перевід боргу №№ 2, 3, 6 вказує на те, що протягом квітня 2003 р. – січня 2004 р. ДП НВП сплачено всього суму 102 180,08 грн., у тому числі "Водовідведення" – 22 534,42 грн. за платіжними дорученнями № 1 від 17.04.03, № 4 від 16.07.03, № 8 від 16.10.03, № 11 від 17.12.03; "Північне" – 43 192,25 грн. за платіжними дорученнями № 4 від 16.07.03, № 3 від 16.07.03, № 8 від 16.10.03, № 11 від 17.12.03, № 2 від 29.01.04; "Південне" – 36 453,41 грн. за платіжними дорученнями № 3 від 27.06.03, № 5 від 16.07.03, № 4 від 16.07.03, № 9 від 16.10.03, № 12 від 17.12.03.

Однак, у зазначених платіжних дорученнях №№ 1, 4, 8, 11, 4, 3, 8, 11, 3, 5, 4, 9, 12 платниками – ДП НВП зазначено призначення платежу відповідно – за електроенергію, отриману до 01.01.2003р. згідно з протоколами – погодження №№ 40/650 від 14.04.2003, 401426 від 16.07.2003, 402230 від 15.10.2003, 403188 від 15.12.2003, 401444 від 16.07.2003, 401445 від 16.07.2003, 402242 від 15.10.2003, 403187 від 15.12.2003, 40/1307 від 24.06.2003, 401432 від 16.07.2003, 401433 від 16.07.2003, 402228 від 15.10.2003, 403189 від 15.12.2003, п.п. 5, 10 ст. 40 та п.1.1 постанови НКРЕ від 24.01.2003. № 61, а за платіжним дорученням № 2 від 29.01.2004 – за електроенергію, отриману до 01.01.2004 згідно з протоколом-погодженням № 5863 від 28.01.2004, ст. 58 та постанови НКРЕ від 22.01.2004 № 58.

Посилання на договори про перевід боргу у вказаних платіжних дорученнях відсутнє.

Таким чином відповідно до вимог ст. 33 ГПК України позивач не довів тієї обставини, що ДП НВП "Водовідведення", ДП НВП "Північне", ДП НВП "Південне" на виконання договорів про перевід боргу від 03.03.2003 №№ 6, 2, 3 та угод до них №№ 21, 17, 18 перераховано відповідачеві грошові кошти у загальній сумі 102 180,08 грн.

Оскільки відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, то апеляційною інстанцією перевірено обґрунтованість оскаржуваного рішення щодо позовних вимог про стягнення суми у розмірі 254 700 грн. 28 коп. та встановлено, що матеріалами справи не підтверджено перерахування ДП НВП "Водовідведення", ДП НВП "Північне", ДП НВП "Південне" відповідачу грошових коштів у розмірі 254 700 грн. 28 коп. на виконання договорів про перевід боргу від 03.03.2003 та угод про порядок погашення заборгованості за договорами переводу боргу від 03.03.2003. Також відсутні докази сплати дочірніми підприємствами грошових коштів за поточне споживання електричної енергії відповідно до договорів №№ 571, 573, 575 у поточному місяці та погашення відповідачем за рахунок суми, сплаченої за поточне споживання, заборгованості за договорами про перевід боргу на підставі п. 5 угод про порядок погашення заборгованості за договорами переводу боргу від 03.03.2003.

Згідно з п. 1.2 Статуту позивача, зареєстрованого Виконкомом Ніжинської міської ради № 129 від 24.05.2002, засновником і власником його майна є Ніжинська міська територіальна громада в особі Ніжинської міської ради народних депутатів.

Рішенням Ніжинської міської ради від 12.01.2005 "Про ліквідацію дочірніх підприємств Комунального підприємства Ніжинського управління водопровідно-каналізаційного господарства" з урахуванням доповнення, прийнятого рішенням Ніжинської міської ради від 24.03.2005 "Про внесення змін до рішення ХХІІ сесії ІV скликання Ніжинської міської ради від 12.01.05”, надано дозвіл на реорганізацію дочірніх підприємств позивача, у тому числі ДП НВП "Північне", ДП НВП "Південне", ДП НП "Водовідведення" шляхом приєднання до головного управління - позивача, якого визнано правонаступником всіх його дочірніх підприємств.

Рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 28.04.2005 № 280 позивача визнано правонаступником дочірніх підприємств, у тому числі - "Північне", "Південне", "Водовідведення".

Згідно з відповідним записом, вчиненим на свідоцтві про державну реєстрацію, державну реєстрацію припинення юридичної особи ДП НПВ "Північне", ДП НПВ "Водовідведення", ДП НПВ Південне" здійснено 05.04.2006.

За рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 16.05.2002 № 308 "Про створення нового комунального підприємства", за яким було створено позивача, також йому передавалась частина майна комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства".

У матеріалах справи відсутні та позивачем і третіми особами не надані документи, які б свідчили про те, що позивач є правонаступником Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" або правонаступниками останнього є дочірні підприємства; також відсутні документи, які підтверджували б припинення державної реєстрації юридичної особи Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства". Разом із тим відсутність зазначених документів не перешкоджає перегляду даної справи відповідно до ст.ст. 99, 101 ГПК України та не впливає на наслідки розгляду апеляційної скарги.

Із доводами апеляційної скарги немає підстав погодитись, зважаючи на викладене та наступні обставини.

Згідно з протоколами-погодженнями за вищезазначеними номерами від 14.04.2003, 24.06.2003, 16.07.2003, 15.10.2003, 15.12.2003, складеними Енергогенеруючою компанією, ДП "Енергоринок", ДК "Газ України", НАК "Нафтогаз України", Держказначейством, Управлінням держказначейства в Чернігівській області, Головним фінансовим управлінням в Чернігівській області, ДП НПВ "Водовідведення", ДП НПВ "Північне", ДП НПВ "Південне", відповідачем сторони цих протоколів-погоджень домовились про здійснення протягом одного банківського дня розрахунку відповідно до п.п. 5, 10 ст. 40 Закону України "Про державний бюджет України на 2003 р.", постанови Кабінету Міністрів України від 23.01.2003 № 113, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики від 24.01.2003 № 61 у порядку, зазначеному в протоколах-погодженнях та із вказуванням конкретно зазначеного змісту записів в графі: "Призначення платежу" по всіх платежах, які проводяться за протоколом-погодження.

Відповідно до протоколу-погодження № 5863 від 28.01.2004, складеного Енергогенеруючою компанією ВАТ "Центренерго", ДП "Енергоринок", ДК "Газ України", НАК "Нафтогаз України", Держказначейством, Управлінням держказначейства в Чернігівській області, Головним фінуправлінням в Чернігівській області, ДП "Ніжинське підприємство водопостачання "Північне", відповідач склали цей протокол-погодження відповідно до ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 р.", постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.04 № 55 та постанови Національної комісії регулювання електроенергетики від 22.01.04 № 58 про проведення розрахунків у зазначеному цим протоколом-погодження порядку із вказуванням у документах про проведення платежу в графі: "Призначення платежу" тексту запису, зазначеному в цьому протоколі-погодження; сторони вказаного протоколу-погодження передбачили проведення розрахунків протягом одного банківського дня.

Таким чином за вищезазначеними платіжними дорученнями №№ 1, 4, 8, 11, 4, 3, 8, 11, 2, 3, 5, 4, 9, 12 дочірні підприємства проводили розрахунки на виконання умов протоколів-погодження.

Посилання позивача на те, що оскільки при укладенні договорів про перевід боргу та угод до них сторони заздалегідь передбачили право відповідача самостійно розподіляти отримані у відповідному періоді від дочірніх підприємств кошти, то відповідач, одержавши грошові кошти із зазначенням призначення платежу: "за електроенергію, отриману до 01.01.2003", зараховував такі кошти на виконання договорів про перевід боргу, а також, на те, що позивач сплачував належні йому кошти за електроенергію згідно з умовами договорів про перевід боргу №№ 2, 3, 6 у порядку, передбаченому протоколами-погодженнями та алгоритмом, не відповідають матеріалам справи.

В п. 5 угод про порядок погашення заборгованості за договорами про перевід боргу від 03.03.2003 сторони погодили умову про те, що  у разі, коли сума фактичної оплати за місяць менша, ніж сума, яка підлягає оплаті за поточне споживання та погашення заборгованості, в першу чергу погашається заборгованість за договором переводу боргу, а решта сплаченої суми зараховується в оплату поточного споживання.

Однак, як вже зазначалось, дочірніми підприємствами призначенням платежів у вищевказаних платіжних дорученнях зазначено ст. 40 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" від 26.12.2002, ст. 58 Закону України "Про Державний бюджет на 2004 рік" від 27.11.2003 № 1344, постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 24.01.2003 № 61 та від 22.01.2004 № 58, багатосторонні протоколи-погодження, у числі сторін яких є дочірні підприємства та відповідач; суми, зазначені дочірніми підприємствами у платіжних дорученнях, складаються із суми, сплаченої ДП облфінуправлінням в рахунок пільг та субсидій за водопостачання та водовідведення і суми на оплату відсотків (32,72%, 37,22%, 37,35%, 37,87%, 40,38% 40,39%). За умовами протоколів-погодження сума, яка ДП перерахована облфінуправлінням – після сплати ДП відповідачу в останнього не залишається, а сплачується наступному учаснику протоколу-погодження і остаточно сплачується Держказначейству як обов’язкові платежі. При цьому Держказначейству сплачується НАК сума, яка була на початку розрахунків сплачена облфінуправлінням дочірнім підприємствам, а сума, перерахована дочірніми підприємствами за рахунок власних коштів, відноситься на оплату відсотків. Як вже зазначалось, розрахунки проводяться протягом одного банківського дня.

Отже за вказаними платіжними дорученнями дочірні підприємства здійснили розрахунки відповідно до своїх зобов’язань за протоколами-погодженнями, а відповідач у свою чергу зазначені у цих платіжних дорученнях грошові суми відніс за призначеннями, встановленими його зобов’язаннями у протоколах-погодження.

Оскільки умови протоколів-погодження не передбачають право відповідача залишити у себе перераховані дочірніми підприємствами суми вартості спожитої електричної енергії, то немає підстав для висновку про те, що внаслідок виконання умов протоколів-погодження відповідачем, останній мав у своєму розпорядженні кошти, сплачені за поточне споживання дочірніми підприємствами електричної енергії, які відповідно до п. 5 угод про порядок погашення заборгованості за договорами про перевід боргу від 03.03.2003 відніс на погашення заборгованості за договорами про перевід боргу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, отже, оскільки законодавством передбачено оформлення перерахування грошових коштів відповідними документами, серед яких немає актів звірок та пояснень осіб, то останні не є такими, що мають юридичну силу доказу перерахування грошових коштів.

Оскільки позивачем не доведено перерахування дочірніми підприємствами грошових коштів, передання іншого майна відповідачу на виконання договорів про перевід боргу та угод до них від 03.03.2003, то немає підстав для застосування норм ч. 1 ст. 216, ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Внаслідок укладення та визнання недійсними договорів про перевід боргу від 03.03.2003, додаткових угод до них, між сторонами не виникли відносини, що регулюються Бюджетним кодексом України відповідно до ст. 1 зазначеного Кодексу, у зв’язку із чим відсутні підстави для його застосування.

Згідно з п. 12 Тимчасового порядку перерахування в 2003 році деяких субвенцій на проведення видатків з надання пільг, субсидій та компенсацій за рахунок надходжень до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.01.2003 № 113, передбачені у пункті 8 цього Тимчасового порядку розрахунки провадяться за згодою сторін на підставі актів звіряння та спільних протоколів рішень, підписаних усіма учасниками цих розрахунків. Отже, оскільки дочірніми підприємствами підписані протоколи-погодження, то останні повинні були дотримуватись умов про порядок розрахунків, встановлений пунктом 8 та закріплений в конкретному протоколі-погодження.

Призначення та підстави платежів по розрахунках за протоколами-погодженнями чітко регламентовані, умови протоколів-погодження не передбачають довільного тлумачення призначень платежів, які проводяться на їх виконання.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2007 усправі № 12/149(10/266(13/24) залишити без змін, а скаргу без задоволення.

2. Справу № 12/149(10/266(13/24) повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.