СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

27.11.2007

Справа №2-1/13942-2007

За позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

До відповідача виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради (95000, м. Сімферополь, вул. Товстого, 15)

За участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сімферопольської міської ради
(95000, м. Сімферополь, вул. Товстого, 15)

Про визнання недійсним рішення

Суддя Л. О. Ковтун

За участю представників:

Від позивача    ОСОБА_2, представник за дорученням

Від відповідача   Шахматова Н. В., довіреність у справі

За участю третьої особи -не
з'явився

Сутність спору: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду АР Крим із позовною заявою та просить
визнати недійсним рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради
узд 15.05.2007р. №1280 в частини демонтажу кіоску розміщеного за адресою:
АДРЕСА_2

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
кіоск, якій підлягає демонтажу відповідно до оспорюваного рішення, розташований
на земельній ділянці, яка була передана позивачу з дійсного спору саме для
розміщення кіоску. При цьому, відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду
землі» позивач вважає договір оренди землі поновленим, оскільки продовжує
користуватися земельною ділянкою та сплачувати за неї оренді платежі.

Відповідач на позовних вимогах
заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позов. Так, відповідач, зокрема,
зазначив, що відповідно рішення 19 сесії Сімферопольської міської ради 5
скликання від 27.04.2007р. №254 «Про комплексну схему розміщення тимчасових
об'єктів торгівлі та обслуговування населення на території міста Сімферополя»
не передбачено розміщення торгівельного кіоску, який належить позивачу з
дійсного спору, розміщеного по АДРЕСА_2. Крім того, відповідач вважає, що у
позивача на час розгляду справи та винесення оспорюваного рішення виконавчим
комітетом Сімферопольської міської ради були відсутні правовстановлюючи
документи на земельну ділянку, на якій розташований торгівельний кіоск, а саме:
договір оренди земельної ділянки припинив свою дію.

Крім того, судом було досліджено
твердження відповідача щодо підсудності дійсного спору адміністративним судам,
оскільки відповідачем по справі є суб'єкт владних повноважень, та суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3
Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий
спір, у якому хоч одна зі сторін є органом виконавчої влади, органом місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі й делеговані
повноваження.

Проте, предметом спору з дійсної
справи є дійсність або недійсність органу місцевого самоврядування щодо
демонтажу об'єкту права власності фізичної особи - підприємця - торгівельного
кіоску, який розташований на земельній ділянці, яка, на думку позивача,
знаходиться у нього в оренді.

Таким чином, предмет спору
пов'язаний з реалізацією права на користування земельною ділянкою,
розпорядження об'єктом власності позивача - об'єктом  малої архітектурної форми, торгівельного
кіоску, тобто, дійсна справа є спором про право конкретного суб'єкту
господарювання, спірні правовідносини мають цивільно-правовий характер та
відповідно не є публічно-правовим та підлягає розгляду за нормами
господарського процесуального законодавства.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 05.10.2007р. позовна заява була
прийнята до розгляду, до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору була залучена Сімферопольська міська рада.

До позовної заяви позивач надав клопотання
щодо вжиття заходів із забезпечення позовних вимог шляхом заборони виконавчому
комітету Сімферопольської міської ради та третім особам вчиняти будь-які дії,
які б були спрямовані на демонтаж кіоску до вирішення справи по суті.

Судом вказане клопотання
залишається без задоволення, оскільки сторонами у судовому засіданні
15.11.2007р. були надані усні пояснення щодо того, що демонтаж торгівельного
кіоску позивача з дійсного спору вже був здійснений.

Третя особа письмових пояснень по
суті спору не надала, явку представника у судове засідання не забезпечила, про
причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була
сповіщена належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався у
порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. По справі
оголошувалася перерва. Після закінчення перерви слухання по справі було
продовжено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

15.05.2007р. виконавчий комітет
Сімферопольської міської ради №1280 «Про демонтаж об'єктів рухомого майна,
розміщених без правовстановлюючих документів на території Залізничного,
Київського, Центрального районів міста Сімферополя», на підставі Цивільного
кодексу України та рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради
від 23.08.2006р. №1570 «Про затвердження положення про порядок демонтажу
об'єктів рухомого майна, розміщених без правовстановлюючих документів»,
виконавчий комітет Сімферопольської міської ради вирішив провести демонтаж
об'єктів рухомого майна відповідно  до
додатків 1, 2, 3, прийняти на відповідальне зберігання демонтовані об'єкти та
повернути рухоме майно при наявності документів, які підтверджують право
власності за умовою компенсації витрат, які були понесені комунальними службами
міста при демонтаже, перевезенні та зберігання відповідно до калькуляції
витрат.

Відповідно до п. 8 додатку №1 до
зазначеного рішення демонтажу підлягає кіоск по АДРЕСА_2

07.04.2000р. між виконавчим
комітетом Сімферопольської міської ради та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, нотаріально посвідчений
за №3-Н-100, відповідно якого на підставі Закону України «Про оренду землі» та
Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у виконання рішення 11
сесії Сімферопольської міської ради 13 скликання №167 від 15.02.2000р. була
передана в оренду земельна ділянка площею 19,2 кв.м., яка розташована
відповідно до плану-схеми у АДРЕСА_2

Згідно п. 1.3 Договору оренди
земельної ділянки на неї розташований торгівельний кіоск позивача з дійсного
спору та прокладена електромережа.

Згідно п. 2.1 Договір укладений
строком на 2 роки, які розраховуються з дати нотаріального посвідчення договору
оренди, державна реєстрація якого була проведена 19.04.2000р. за номером 34.

Відповідно до п. 2.2 Договору
оренди орендар - позивач з дійсного спору після спливу строку дії договору за
іншими рівними умовами має переважне право на укладення нового договору оренди.
При цьому, відповідно до п. 2.2. договору, орендар має сповістити про свій
намір укласти новий договір оренди не пізніше ніж за 2 місяця до спливу строку
дії зазначеного договору.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що твердження позивача з дійсного спору щодо того, що договір оренди земельної
ділянки площею 19,2 кв.м., розташованої у АДРЕСА_2 був поновлений у зв'язку з
тим, що позивач продовжує використовувати зазначену земельну ділянку, не
відповідають дійсним обставинам справи та суперечать умовам договору та діючому
законодавству.

Судом, зокрема, було досліджено
рішення господарського суду АР Крим від 08.10.2007р. по справі №2-29/10203-2007
яза позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Сімферопольської міської
ради про визнання бездіяльності безпідставною та зобов'язання вчинити певні
дії, згідно якого Сімферопольська міська рада АР Крим була зобов'язана
розглянути заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про поновлення договору
оренди земельної ділянки на першій сесії Сімферопольської міської ради після
набрання рішенням законної сили, та суд встановив наступне.

Згідно відомостей діловодства
господарського суду АР Крим на час розгляду справи зазначене рішення не було
оскаржено, тобто відповідно до положень Господарського процесуального кодексу
України набрало законної сили.

При цьому, зазначеним рішенням
господарського суду АР Крим віл 08.10.2007р. по справі №2-29/10203-2007  було встановлено наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до Сімферопольської міської ради 12.12.2006р. із клопотанням про
поновлення договору оренди земельної ділянки, який був укладений 07.04.2000р.
та надати земельну ділянку, яка була предметом зазначеного договору в оренду.

Факти, встановлені рішенням
господарського суду АР Крим від 08.10.2007р. по справі №2-29/10203-2007 носять
преюдиціальний характер для вирішення дійсного спору у розумінні ст. 35
Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зазначеним рішенням
було встановлено, що позивач з дійсного спору звернувся до Сімферопольської
міської ради через 4 роки після спливу строку договору оренди від 07.04.2000р.,
що є порушенням п. 2.2 Договору оренди земельної ділянки від 07.04.2000р.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що зазначений договір припинив свою дію у зв'язку зі спливом строку.

При цьому, договір не був
переукладений, як передбачено п. 2.2 Договору. Довідка ДПІ в м. Сімферополі
вих. №46084/19-1 від 20.12.2006р.  щодо
перебування позивача на обліку  як
платника орендних платежів з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану
уАДРЕСА_2, не є у розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального
кодексу України належним доказом, який має підтверджувати сплату позивачем з
дійсного спору орендних платежів за договором оренди земельної ділянки у
АДРЕСА_2за договором оренди земельної ділянки, укладеному із виконавчим
комітетом Сімферопольською міською ради. Так, належним тому доказом може бути
акт звірки взаємних розрахунків сторін за таким договором, фінансові документи,
які підтверджують сплату орендних платежів позивачем та не повернення таких
платежів відповідачем зі спору.

Так, ставки   земельного
податку  мають  бути
визначені  у  договорі тимчасового  користування
земельною ділянкою відповідно до Закону України  "Про плату за землю",  а розмір, умови і строки внесення орендної
плати згідно  зі  статтею
36  Земельного  кодексу України  та ст. ст. 15,  19
Закону України "Про плату за землю" встановлюються за угодою
сторін. Проте розмір орендної плати не може бути меншим від розміру  податку
на  земельну ділянку, що
орендується. Таким чином, надана довідка у розумінні вищенаведених законодавчих
актів є лише доказом з відсутності податкової заборгованості позивача зі сплати
податку на орендовану земельну ділянку.

Позивачем таких доказів суду під
час розгляду справи не надано.

29.03.2007р. Комунальним
підприємством «Бюро дорожнього нагляду» був наданий припис гр. ОСОБА_1 про
демонтаж майна відповідно до рішення виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради від 15.05.2007р. №1280.

Слід зазначити, що відповідно до
зазначеного рішення Комунальне підприємство «Бюро дорожнього  нагляду» було зобов'язано провести демонтаж
об'єктів рухомого майна, прийняти його на відповідальне зберігання та вжити
заходи щодо повернення майна його власнику за умовою встановлення власника
демонтованого майна.

При цьому, Комунальне підприємство
не відноситься до органів управління або суб'єктів владних повноважень, у
зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що комунальне підприємство не може виносити
приписи, які є обов'язковими для виконання іншими суб'єктами господарювання,
здебільшого, якщо таки суб'єкти не перебувають у господарських правовідносинах
із комунальним підприємством.

Відповідно до положень Наказу
Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №227
від 13.10.2000р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2000р.
№755/4976 «Про затвердження Типових правил розміщення малих архітектурних форм
для здійснення підприємницької діяльності», який був чинним на час припинення
договору оренди земельної ділянки та втратив чинність на підставі наказу
Міністерства будівництва,  архітектури та
житлово-комунального господарства  №303
від 14.09.2006р., умовою для розміщення об'єкту малої архітектурної форми є
наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій планується
розташувати об'єкт малої архітектурної форми.

Як вже було встановлено судом,
договір оренди земельної ділянки припинив свою дію у 2002р. у зв'язку зі
спливом строку, на якій договір був укладений.

Здебільшого, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 14 Наказу
Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства
України від 04.09.2006р. №296 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо
встановлення порядку розміщення малих архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності» термін
дії  дозволу  на
розміщення  малої архітектурної
форми визначається терміном дії документа,
що посвідчує право  на земельну
ділянку.

Таким чином, правові підстави для
розміщення торгівельного кіоску позивачем з дійсного спору відпали із
припиненням строку дії договору оренди.

Надана позивачем у судовому
засіданні довідка Державної податкової інспекції в м. Сімферополі вих.
№52239/Е/192 від 18.10.2007р. про відсутність заборгованості перед бюджетом з
орендних платежів за позивачем з дійсного спору станом на 17.10.2007р. не є
взагалі доказом з відновлення договору оренди земельної ділянки, його
переукладення або укладення нового договору оренди земельної ділянки у
АДРЕСА_2, здебільшого, що зазначена довідка видана стосовно земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до Положення про порядок
демонтажу об'єктів рухомого майна, розміщених без правовстановлюючих
документів, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради від 23.08.2006р. №1570, у разі виявлення об'єкту рухомого майна,
який розміщений без правовстановлюючих документів виноситься відповідний припис
про демонтаж об'єкту, а у разі його невиконання виконавчим комітетом
Сімферопольської міської ради готується рішення про його примусовий демонтаж.

Додатково суд вважає за необхідне
зазначити, що на виконавчий комітет місцевої ради відповідно до положень
розділу 12 Перехідних положень Земельного кодексу України та ст. 33 Закону
України «Про місцеве самоврядування в Україні» покладений обов'язок з контролю
та забезпечення порядку використання земель, які віднесені до земель
комунальної форми власності, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що на час
прийняття оспорюваного рішення виконавчий комітет Сімферопольської міської ради
діяв в межах наданих йому повноважень та рішення прийняте відповідно до діючого
законодавства. При цьому, суд звертає увагу на те, що у разі, якщо за
наслідками виконання Сімферопольською міською радою клопотання фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки буде
прийнято позитивне рішення, та у разі укладення такого договору, це може бути
підставою для розміщення торгівельного кіоску - об'єкту малої архітектурної
форми у встановленому законом порядку та не є підставою для скасування рішення
про демонтаж такого об'єкту, оскільки під час прийняття зазначеного рішення у
позивача з дійсної справи були відсутні правові підстави у розумінні діючого
законодавства на його розміщення по АДРЕСА_2.

За такими обставинами, позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного,  керуючись
ст.ст. 82-84 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ковтун  Л.А.