ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 р.

№ 30/54-07-1199

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Грека Б.М.,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у
відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від
позивача:            Косинська С.П.

від відповідача:        Кушнір В.В.

розглянувши
касаційну скаргу  Дочірнього
підприємства “Одеський облавтодор“ Відкритого акціонерного товариства “Державна
акціонерна компанія “Автомобільні дороги України“

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007р.

у справі №  30/54-07-1199 Господарського суду Одеської
області

за позовом
Дочірнього підприємства “Одеський облавтодор“ Відкритого акціонерного
товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України“

до  Новодолинської сільської ради Овідіопольського
району Одеської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Приватний підприємець ОСОБА_1

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Відкрите акціонерне товариство
“Агроспецмонтаж“

про визнання права власності та
визнання права на отримання державного акту,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство “Одеський
облавтодор“ Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія
“Автомобільні дороги України“ звернулося до Господарського суду Одеської
області з позовом до Новодолинської сільської ради Овідіопольського району
Одеської області про визнання права власності за ДП “Одеський облавтодор“ на
земельну ділянку розміром 4,2 га за адресою: Одеська область, Овідіопольський
р-н, АДРЕСА_1  та визнання за ДП
“Одеський облавтодор“ права на отримання державного акту на земельну ділянку
розміром 4,2 га за адресою: Одеська області, Овідіопольський р-н, АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду
Одеської області від 06.04.2007р. (суддя Н.В.Рога), залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007р. (судді:
В.В.Шевченко, В.В.Бєляновський, М.А.Мирошниченко), в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній
справі судовими рішеннями,

Дочірнє підприємство “Одеський
облавтодор“ Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія
“Автомобільні дороги України“ подало касаційну скаргу, в якій просить
скасувати  рішення Господарського суду
Одеської області від 06.04.2007р.  та
постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007р. та
прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свою вимогу Дочірнє
підприємство “Одеський облавтодор“ Відкритого акціонерного товариства “Державна
акціонерна компанія “Автомобільні дороги України“  мотивує тим, що  господарським судом  першої та апеляційної інстанції неправильно
застосовано норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд
України дійшов висновку, що касаційна скарга Дочірнього підприємства “Одеський
облавтодор“ Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія
“Автомобільні дороги України“ не
підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено,
що:

- відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_1, виданого Радою 30.04.2004р. на
підставі рішення її виконкому №51 від 29.04.2004р. Дочірньому підприємству
“Одеський облавтодор“ на праві приватної власності належать складські
приміщення та споруди, розташовані за адресою: Одеська обл., Овідіопольський
р-н, АДРЕСА_1. На підставі зазначеного свідоцтва про право власності позивач
зареєстрований в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

- згідно Витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 09.10.2006р. об'єкт, що належить
Дочірньому підприємству “Одеський облавтодор“ складається з: літ. “А“ -
прохідна площею 24 кв. м.; літ. “Б“ - адміністративний будинок площею 224
кв.м.; літ. “В“ - майстерня площею 1346,8 кв. м.; літ. “Г“ - склад площею 509
кв.м.; літ. “Д“ - вбиральня площею 9,2 кв. м.; літ. “Е“ - котельня площею 400
кв.м., літ. 1-3 та І - спорудження. Загальна площа об'єктів складає 2513 кв.м.,
площа земельної ділянки 20000 кв.м. При цьому, у витягу зазначено, що літ.
"Д" - вбиральня, знаходиться на землях ВАТ “Агроспецмонтаж“, а літ. №
4 - ворота знесені.

Згідно п. 3 ст. 78 Земельного
кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та
державній власності.

Відповідно до п. 1 ст. 83
Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Як встановлено господарським судом,
спірна земельна ділянка знаходиться у розпорядженні Новодолинської сільської
ради. Отже, спірна земельна ділянка є землею комунальної власності.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЗК України
юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України)
можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької
діяльності у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування,
міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її
засновниками до статутного фонду; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших
підстав, передбачених законом.

Позивач посилається що він є
власником земельної, оскільки на ній розташовано майно, яке є його власністю.

Згідно п. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що юридичні
особи набувають права власності земельними ділянками із земель комунальної
власності за рішенням органів місцевого самоврядування.

Проте, господарським судом
попередніх інстанцій не встановлено, що за рішенням відповідача позивачем набуто
право власності на оспорювану позивачем земельну ділянку, не посилається на цю
обставину і позивач.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України при
переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а
право користування - на підставі договору оренди. Таким чином, приписами даної
правової норми встановлено, що при переході права власності на будівлю і
споруду від однієї особи, яка є власником або користувачем земельної ділянки,
до іншої особи, то до цієї особи може перейти і право, яке належало первісній
особі. Проте, позивач не посилається на те, що відповідач був власником майна,
що перейшло до позивача.

Враховуючи наведене, постанова
Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007р.  у справі №30/54-07-1199  є такою, що відповідає вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1
ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства “Одеський облавтодор“ Відкритого акціонерного товариства “Державна
акціонерна компанія “Автомобільні дороги України“ залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 03.07.2007р.  у
справі № 30/54-07-1199  залишити без
змін.

Головуючий - суддя
Грек Б.М.,

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.