ПОСТАНОВА

"14" грудня 2007 р.

Справа № 14/161-3945

10 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового
засідання

Розглянув справу

За позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1АДРЕСА_1

до відповідача
Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції вул. Білецька, 1, м.
Тернопіль

про скасування
податкового повідомлення - рішення від 20.04.2007 р. № /1/29124.

За участю представників сторін:

Позивача:
ОСОБА_2, довіреність № 9454;

Відповідача: Ковальська
З.В., довіреність № 61300/7/10-015 від 13.09.07 р.;

Гнатів
С.О., довіреність № 65639/7/10-015.

Суть справи:

Суб'єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1звернувся до господарського
суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської об`єднаної державної
податкової інспекції про скасування податкового повідомлення - рішення від
20.04.2007 р. № /1/29124.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник
позивача посилається на безпідставність донарахування контролюючим органом
підприємцю податку на додану вартість, вказуючи при цьому на відсутність з боку
платника податків порушень норм податкового законодавства, що регулює спірні
правовідносини.

У запереченнях на позов та згідно з
поясненнями повноважних представників, відповідач позовні вимоги відхилив
повністю, посилаючись на їхню безпідставність, зазначивши при цьому, що
оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесене контролюючим органом в
межах повноважень та у відповідності до чинного законодавства, з врахуванням
фактичних обставин та досліджених в процесі перевірки документів.

Учасникам судового процесу
роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно  ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного
судочинства України

За відсутності відповідного
клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

За результатами проведеної планової
документальної виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1і.н. НОМЕР_1, посадовими
особами контролюючого органу 07.03.2007р. складено акт за №2209/17-326/НОМЕР_1.
Період діяльності платника податків, що охоплений перевіркою: з 01.01.2005 року
по 31.12.2006 року.

За наслідками дослідження
документів позивача, податковим органом зроблені, поряд з іншими, висновки про
порушення підприємцем вимог Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997р. №168/97 (надалі,- Закон про ПДВ) внаслідок чого
контролюючим органом донараховано податок на додану вартість в сумі 6371 грн.
за період січень 2005 року по грудень 2006 року.

Зважаючи на наведені обставини,
21.03.2007р. контролюючим органом відповідно до підпункту "б"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"
та згідно з підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" (далі - Закон №2181) позивачу, згідно з податковим
повідомленням-рішенням №/0/22606 визначено податкове зобов'язання по
податку на додану вартість в розмірі 9556,50 грн. (в т.ч. 6371 грн. за основним
платежем, 3185,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Як слідує із матеріалів справи та
пояснень представників сторін у засіданні, вказаний вище акт ненормативного
характеру оскаржувався позивачем із застосуванням процедури апеляційного
узгодження податкового зобов'язання в порядку визначеному пунктом 5.2 статті 5
Закону  № 2181.

За результатами розгляду
контролюючим органом первинної скарги податкове-повідомлення рішення
№/0/22606 від 21.03.2007р. скасоване в частині визначення до сплати
податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 5899,50 грн. в тому числі 1966,50 грн., в
іншій частині залишене без змін, натомість прийняте податкове
повідомлення-рішення №/1/29124 від 20.04.2007р., яким визначено
податкове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 3657 грн. (в
т.ч. 2438 грн. за основним платежем, 1219 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями).

За результатами розгляду
контролюючим органом повторної скарги податкове-повідомлення рішення
№/1/29124 залишене без змін, а скаргу без задоволення.

Наведений правовий акт
індивідуальної дії оспорений платником податків у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Перевіркою правильності визначення
суб'єктом господарювання податкового зобов'язання із податку на додану вартість
встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_1 протягом обревізованого  періоду включав до складу податкового кредиту
вартість паливно-мастильних матеріалів придбаних ним за готівку і використаних для
заправки власного автомобіля марки Шкода "Октавія".

На підставі чеків реєстратора
розрахункових операцій платником податку включено до складу податкового кредиту
з ПДВ вартість паливно-мастильних матеріалів в сумі 14628 грн., в тому числі
ПДВ - 2438 грн.

Вирішуючи спір по суті суд
враховує, що згідно з пп. 7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок
на додану вартість" (в редакції Закону, що діяла на час спірних
правовідносин у першому кварталі 2005 року) податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи
нематеріальних   активів, що підлягають
амортизації.

Згідно з п.5.1 Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" валові  витрати виробництва та обігу, - сума
будь-яких  витрат  платника
податку  у  грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх  подальшого використання у власній
господарській діяльності.

До складу валових витрат
включаються (п.5.2) суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою,  організацією, веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг)

Згідно із редакцією пп. 7.4.1.
п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", що діяла
з 01.04.2005 року податковий кредит звітного періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником податку, протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника податку.

В розумінні Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств" (п.1.32 ст.1) господарська
діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня
участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

Під господарською діяльністю у
статті 3 Господарського Кодексу України
розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного
виробництва,  спрямована на виготовлення
та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову визначеність.

Як слідує із акту перевірки
(стор.3-4) у обревізованому періоді приватний підприємець провадив діяльність
пов'язану із торгівлею промтоварами, наданням рекламно-інформаційних послуг та
здачею в оренду нежитлових приміщень.

Відповідно до п.1 статті 44 ГК
України підприємництво здійснюється зокрема на основі самостійного формування
підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції,
що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів
ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на
продукцію та послуги відповідно до закону.

При цьому статтею 320 ЦК України власнику
майна надано право використовувати його для здійснення підприємницької
діяльності.

За таких обставин, зважаючи на
перелічені вище правові норми суд констатує, що суми податку на додану вартість
сплачені при придбанні паливно-мастильних матеріалів за операціями, що
здійснені в межах ведення, організації та підготовки переліченої вище
господарської діяльності платника податку (провадження якої підлягає
підтвердженню відповідними первинними, розрахунковими, платіжними документами,
договорами, тощо) підлягають включенню до складу податкового кредиту з податку
на додану вартість.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема подорожніх листів службового автомобіля №2/1 від 03.04.2006р., №2/2 від
05.04.2006р., №2/3 від 10.04.2006р., №2/4 від 14.04.2006р., №2/5 від
28.04.2006р., №2/6 від 04.05.2006р., №2/7 від 11.05.2006р., №2/8 від
15.05.2006р., №2/9 від 22.05.2006р., №2/10 від 23.05.2006р., №2/11 від
29.05.2006р. підприємцем в межах господарської діяльності здійснювались поїздки
по Україні на власному автомобілі марки Skoda Octavia державний номер НОМЕР_3

Підтвердженням того, що придбання
паливо-мастильних матеріалів здійснено позивачем в межах господарської
діяльності є наступні документи:

- м. Чернівці - Договір №ТХ/119 від
05.10.2005р. з додатками, податкова накладна №2043 від 28.10.2005р., рахунок
№Т/166 від 05.10.2005р., акт здачі-приймання робіт №Т-121, накладна №27 від
01.11.2005р., видаткова накладна № Б02-001330 від 11.05.2005р., податкова
накладна №Б02-001330 від 11.05.2005р.;

- м. Львів - податкова накладна №2
від 31.01.2005р., накладна №2 від 31.01.2005р., податкова накладна №1253257/3
від 31.08.2005р., податкова накладна №41 від 31.10.2005р., акт про виконання
договірних зобов'язань сторін згідно договору суборенди від 21.09.2005р.між суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та філією ЗАТ
"Київстар Дж.Ес.Ем." у м. Львові від 31.10.2005р., рахунок №4 від
31.10.2005р., податкова накладна №1 від 11.01.2006р., рахунок №1 від
11.01.2006р., податкова накладна №9 від 15.02.2006р., накладна №1 від
15.02.2006р., податкова накладна №28 від 16.05.2006р., накладна №9 від
16.05.2006р., податкова накладна №47 від 17.08.2006р., накладна №20 від
17.08.2006р., рахунок №21 від 16.08.2006р., рахунок №35 від 29.09.2006р.,
податкова накладна №69 від 25.10.2006р., накладна №35 від 25.10.2006р.,
податкова накладна №70 від 26.10.2006р., рахунок №32 від 26.10.2006р.;

- м. Київ - договір купівлі-продажу
від 01.04.2002р., договір підряду від 24.05.2005р., акт здачі приймання
виконаних робіт складений 15 червня 2005 року до договору від 24 травня 2005
року, акт здачі приймання виконаних робіт складений 12 грудня 2005 року до
договору від 24 травня 2005 року;

- м. Івано-Франківськ - податкова
накладна №82 від 16.11.2006р., накладна №42 від 16.11.2006р.;

- м. Хмельницьк - накладна
№00000117 від 20.01.2005р., податкова накладна №00117 від 20.01.2005р.,
податкова накладна №7 від 03.02.2005р., накладна №6 від 03.02.2005р., товарний
чек від 03.02.2005р., накладна №00000970 від 20.04.2005р., податкова накладна
№00000970 від 20.04.2005р., накладна №00002041 від 20.07.2005р., податкова
накладна №00002041 від 20.07.2005р., податкова накладна №43 від 31.10.2005р.,
акт про надані послуги по підключенню до мережі "Київстар Дж.Ес.Ем."
від 31.10.2005р., накладна №00000109 від 10.01.2006р., податкова накладна
№00000109 від 10.01.2006р., податкова накладна №24 від 30.04.2006р., акт про
надані послуги по підключенню до мережі "Київстар Дж.Ес.Ем." від
30.04.2006р., податкова накладна №43 від 31.07.2006р., акт від 31.07.2006р.,
податкова накладна №74/1 від 31.10.2006р., акт від 31.10.2006р.;

- Вінницька область - податкова
накладна №7077 від 30.05.2005р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг)
№Р-00004156, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №Р-00015441, податкова
накладна №22647 від 28.12.2005р.;

- м. Бережани - податкова накладна
№26 від 02.06.2005р., накладна №21 від 02.06.2005р., податкова накладна №97 від
25.12.2005р., накладна №52 від 25.12.2006р.;

- м. Бучач - податкова накладна №17
від 28.03.2006р., накладна №4 від 28.03.2006р., рахунок №5 від 16.03.2006р.,
податкова накладна №27 від 12.05.2006р., накладна №8 від 12.05.2006р., товарний
чек від 12.05.2006р., податкова накладна №41 від 25.05.2005р., накладна №17 від
26.07.2006р., податкова накладна №58 від 07.09.2006р., накладна №28 від
07.09.2006р.;

- м. Борщів - податкова накладна
№11 від 23.03.2005р., накладна №9 від 23.03.2005р., товарний чек від
23.03.2005р., податкова накладна №31 від 04.07.2005р., накладна №26 від
04.07.2005р., податкова накладна №80 від 14.11.2006р., накладна №40 від
14.11.2006р., товарний чек від 14.11.2006р.

Копії вищезазначених документів
знаходяться у матеріалах справи.

Доводи контролюючого органу, щодо
відсутності у приватного підприємця наказів про відрядження та відрядних
посвідчень, не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Відповідно до Інструкції про
службові відрядження в межах України та за кордон (Затвердженої Наказом
Міністерства фінансів України від 13.03.98 N59) службовим відрядженням
вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства,
об'єднання, установи, організації (далі - підприємство) на певний строк до
іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його
постійної роботи. Разом з тим, підприємець не є найманим працівником, оскільки
не перебуває у трудових відносинах із роботодавцем, а є самозайнятою особою і
відповідно поїздка в інший населений пункт для нього є не відрядженням, а
нормальним режимом зайняття підприємницькою діяльністю.

Крім того, і у наведеній
Інструкції, і у Постанові КМ України №663 від 23.04.1999 року, на виконання
якої даний нормативно-правовий акт прийнятий, чітко визначено коло суб'єктів на
яких поширюються їхні вимоги, а саме: підприємства, установи та організації
всіх форм власності а не приватні підприємці, як помилково вважає контролюючий
орган.

І у будь-якому разі, провадження
особою господарської діяльності засвідчується саме угодами, первинними,
розрахунковими та іншими документами, які містять відомості про господарську
операцію і засвідчують факт її здійснення (Закон України "Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), а не виключно
відрядними посвідченнями, як хибно вважає суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до Порядку оформлення
результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного
законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами
(затвердженого Наказом ДПА України №326 від 11.06.2004р.) не допускається
відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних
припущень посадовими особами, що здійснюють перевірку, які не мають
підтверджених доказів.

За таких обставин, враховуючи
вищенаведене суд прийшов до висновку, що позивачем правомірно віднесено
підтверджену первинними документами суму ПДВ до податкового кредиту.

При цьому, судом враховано і
положення статті 71 КАС України, згідно із якою в адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій покладено на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Всупереч вказаної норми, належних та допустимих
доказів, які б підтверджували правомірність дій контролюючого органу у спірних
правовідносинах суду не представлено, факт невиконання позивачем вимог
законодавчих актів зібраними у справі доказами не підтверджується, а відтак
позовні вимоги в частині скасування оспорюваного правового акту індивідуальної
дії, яким позивачу визначено зобов'язання по сплаті податку на додану вартість
та штрафних санкцій в сумі 1957 грн. (в т.ч. 1305 грн. за основним платежем,
652 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), як обґрунтовані та належним
чином доведені слід задовольнити.

Разом із тим, відсутність первинних
документів, що засвідчують використання приватним підприємцем паливно -
мастильних матеріалів саме у господарській діяльності (непідтверджена
первинними документами сума податку на додану вартість  за 2005-2006рр. становить 1133 грн., що не заперечується
і позивачем у уточненні до розрахунку від 14.12.2007 року, - копія у справі) є
підставою для відмови в позові в даній частині заявлених вимог.

У відповідності до ст. 94, 95, 97,
98 КАС України судові витрати по справі підлягають відшкодуванню позивачу з
Державного бюджету України пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.6, 7, 86, 89, 94 - 98, 112, 157, 162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.   Позов задовольнити частково.

2. Скасувати
податкове повідомлення - рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової
інспекції від 20.04.2007 року № /1/29124 в частині визначення
позивачу податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 1957
грн. (в т.ч. 1305 грн. за основним платежем, 652 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями).

3.
В частині скасування податкового повідомлення - рішення Тернопільської
об'єднаної державної податкової інспекції від 20.04.2007 року №
/1/29124, яким визначено позивачу податкове зобов'язання по податку
на додану вартість в розмірі 1700 грн. (в т.ч. 1133 грн. за основним платежем,
567 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) в позові відмовити.

4. Стягнути
з Державного бюджету України на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ід.код НОМЕР_1) - 42 (сорок дві) грн. 50 коп.
сплаченого державного мита.

5.
Видати виконавчий лист за заявою СПД-ФО ОСОБА_1

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне
її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі
до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після
подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя