ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.

№ 2/144-42

Вищий
господарський суд України у складі колегії
суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної
скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Львівського апеляційного
господарського суду від 19.06.2007

у справі

господарського суду Волинської
області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімічно-косметичний центр"Прімотом"

про

стягнення 12211,00 грн.

в судовому засіданні взяли участь
представники:

від позивача:

не з'явилися

від відповідача:

Вацлав Моска -генеральний
директор

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Волинської області від 27.11.2006 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ТОВ Хімічно-косметичний
центр "Прімотом" на користь СПД ФО ОСОБА_1. - 12211,00 грн.
заборгованості, в т.ч. 11000,00 грн. орендної плати та 1211,00 грн. боргу
згідно договору про співпрацю, 207,00грн. витрат зі сплати державного мита та
118,00 грн. витрат пов'язаних зі сплатою послуг на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Виселено ТОВ "Прімотом"
із займаного ним приміщення, яке знаходиться за адресою: Волинська область,
Володимиро-Волинський район, с. Льотниче вул. Перемоги, 29, площею 465,1 кв.м.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.06.2007 рішення господарського суду Волинської
області від 27.11.2007 скасовано в частині стягнення з відповідача на користь
позивача 11000 грн. заборгованості з орендної плати та виселення із займаного
приміщення, з прийняттям в цій частині нового рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В решті частині рішення залишено
без змін.

Постанова апеляційного
господарського суду  мотивована тим, що
відповідно до ст.ст. 526, 767 Цивільного кодексу України,   зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наймодавець
зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають
умовам договору найму та її призначенню.

Однак, позивач передав відповідачу
нежитлове приміщення в оренду в стані, який не відповідав вимогам договору
оренди

Не погоджуючись з постановою
апеляційної інстанції СПД ФО ОСОБА_1. звернулась до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою і просить її скасувати посилаючись на те, що судом
порушенні норми матеріального та процесуального права, зокрема, Закон України
"Про архітектурну діяльність", Закон України "Про планування і
забудову територій", ст.ст. 42, 32, 33, 36, 43, 94, 102, Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права  при винесенні оспорюваного
судового акта, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що
14.02.2005 СПД ФО ОСОБА_1., (орендодавець) та ТОВ "Хімічно-косметичний
центр "Прімотом", (орендар), уклали договір оренди, згідно умов якого
позивач передає відповідачу в оренду нежитлове приміщення, яке знаходиться за
адресою: Волинська область, Володимиро-Волинський район, с.Льотниче вул.
Перемоги, 29 загальною площею 465,1 кв.м. (перший та другий поверхи). Термін
дії договору встановлено з 15.02.2005 до 15.02.2008, тобто 3 роки.

Статтею 759 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до п.п. 1.4 та 2
договору, позивач зобов'язався передати відповідачу в оренду нежитлове
приміщення, стан якого придатний для розміщення ділового офісу та виробництва
побутово-косметичної хімії.

Як встановлено господарськими
судами, позивач передав відповідачу нежитлове приміщення в оренду в стані, який
не відповідав вимогам договору оренди та потребував ремонту. Актом
приймання-передачі майна від 17.02.2005 сторони встановили недоліки нежитлового
приміщення при передачі його в оренду, зокрема, що об'єкт оренди потребує
ремонту, підключення електроенергії та газу, а також налагодження сантехніки та
каналізаційного обладнання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 767 Цивільного
кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у
стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Позивач та відповідач при укладенні
договору оренди пунктом 7 передбачили та погодили, зокрема, що відповідач
зобов'язується використовувати орендоване приміщення за цільовим призначенням,
своєчасно здійснювати платежі, а також здійснювати за власний рахунок тільки
поточний ремонт орендованого майна.

В силу ст. 776 Цивільного кодексу
України, якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає
її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:
відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування
річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту.

Оскільки, відповідач за умовами
договору оренди взяв на себе зобов'язання використовувати приміщення за
цільовим призначенням з лютого місяця 2005 року, а сторони погодили
необхідність проведення в даному приміщенні капітального ремонту, тому
відповідач проводив його в орендованому приміщенні. Затрати орендаря на
проведення капітального ремонту значно перевищили нарахований орендодавцем
розмір заборгованості з орендної плати.

Відповідно зі ст. 778 Цивільного
кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише
за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця,
наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування
їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Як встановлено господарським судом,
14.05.2006 позивач повідомив відповідача про припинення дії договору, оскільки
за останнім, станом на 14.05.2006 рахувалась заборгованість з орендної плати.
Однак, така позиція позивача не відповідає умовам договору оренди.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, оскільки, відповідач за власний рахунок та за погодженням позивача
виконував капітальний ремонт в орендованому приміщенні, для його цільового
використання за умовами договору оренди, то позивач зобов'язаний затрати
понесені відповідачем на капітальний ремонт зарахувати в орендну плату, а не
розривати договір оренди. Укладений позивачем та відповідачем договір оренди
від 14.02.2005 не може вважатись припиненим чи розірваним в односторонньому
порядку.

14.05.2005 позивач та відповідач
також уклали договір про господарську співпрацю, згідно умов якого сторони
взаємно зобов'язались виконувати різні послуги, зазначені в реєстраційних
документах юридичних осіб. Згідно п.2 вищевказаного договору, на кожну форму та
вид співпраці сторони зобов'язались укладати окремі договори, в яких будуть
узгоджені всі умови, в тому числі і фінансові.

На виконання умов даного договору,
18.11.2005 позивач та відповідач підписали акт виконання наданих послуг. Проте,
через непередбачені витрати, пов'язані з виконанням п. 2 договору про
господарську співпрацю відповідач зобов'язувався доплатити позивачу кошти в
сумі 1 211,00 грн.

Даним актом сторони підтвердили, що
послуги виконані позивачем в повному обсязі, тому господарські суди
обгрунтовано дійшли висновку про стягнення з відповідача 1211,00 грн.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів вважає, що апеляційним господарським судом дана правильна юридична
оцінка обставинам справи, тому постанова апеляційної інстанції відповідає
чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для її  скасування
немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115,
п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В
задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову
від 19.06.2007 Львівського апеляційного господарського суду зі справи №  2/144-42 залишити без змін.

Головуючий
В.С. Божок

Судді
Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко