ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" вересня 2007 р.
Справа  № 3/169-07-5156

За позовом: Приватного підприємства "МАЛСІ"

До відповідача: Державного дослідного господарства "Богунівська еліта" Селекційно-генетичного інституту-Національного Центру насіннєзнавства та сортовивчення УААН

Про: зобов’язання передати у власність 160 тон соняшнику за договором купівлі - продажу №037 від 16.11.2004р.

Суддя  Д’яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: Громадський О.В. - представник, діючий за довіреністю №1 від 25.03.2005р.; Барган Н.М. - представник, діючий за довіреністю №6 від 23.10.2006р.

Від відповідача: не з’явився

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 12.09.2007р. до 14.09.2007р. на підставі ст.77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Приватне підприємство "МАЛСІ" звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою та заявою, в якій просив суд стягнути з Державного дослідного господарства "Богунівська еліта" Селекційно-генетичного інституту-Національного Центру насіннєзнавства та сортовивчення УААН суму заборгованості у розмірі 168000 грн. за договором купівлі - продажу № 037 від 16.11.2004р.

26.07.2006р. Приватне підприємство "МАЛСІ" звернулося з письмовими уточненнями позовних вимог в яких просило суд зобов’язати відповідача передати йому у власність 160 тон соняшнику за договором купівлі - продажу № 037 від 16.11.2004р.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, обґрунтував свою позицію у письмовому відзиві, посилаючись на невиконання договірних зобов’язань у зв’язку з наявністю форс-мажорних обставин.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

16 листопада 2004 року між Державним дослідним господарством "Богунівська еліта" (Продавець) та Приватним підприємством "МАЛСІ" (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу № 037 (далі за текстом –Договір), згідно якого Продавець зобов’язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити соняшник, врожаю 2005 р., у кількості 160 тон, по ціні 700 грн. за тону на умовах, передбачених Договором. Загальна сума договору складає 112000 грн., у тому числі ПДВ. Продавець зобов’язався відпустити товар Покупцю в асортименті, кількості та у строки, обумовлені Договором та додатками до нього, з наданням документів, що визначають походження та якість товару. Згідно домовленості сторін Продавець повинен був поставити товар у жовтні 2005 року. Покупець вносить передплату у розмірі 50000 грн., шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок Продавця, решту суми у розмірі 62000 грн. - на протязі 5 днів після зарахування повної кількості Товару .

На виконання умов Договору Покупцем було внесено передплату за повну вартість Товару на загальну суму 112000 грн. , що підтверджено копіями платіжних доручень № 304 від 17.11.2004р. та  № 1261 від 20.11.2006р., наявних у матеріалах справи.

Своє зобов’язання поставити 160 тон соняшника, у відповідності до умов Договору відповідач не виконав, що і обумовило дії Приватного підприємства "МАЛСІ" по зверненню до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

З огляду на доводи відповідача у письмовому відзиві, суд вважає доречним зауважити наступне.

Відповідно до п.п. 6.1 6.2 Договору форс мажорними обставинами слід вважати стихійні лиха, воєнні дії та урядові постанови. Сторона, для якої склалась неможливість виконання зобов’язань по Договору, повинна невідкладно повідомити іншу сторону про настання та припинення обставин, що роблять неможливим виконання зобов’язання.

Як вбачається з платіжного доручення № 304 перший авансовий платіж було внесено  17.11.2004р.,  строк поставки товару, відповідно до умов Договору, настав у жовтні 2005р., отже саме з цього моменту відповідач повинен був повідомити позивача про наявність форс –мажорних обставин або виконати зобов’язання. Як вбачається з платіжного доручення №1261 від 02.11.2006р. відповідач отримав решту суми, передбаченої умовами договору у розмірі 62000 грн. –дана сума відповідачем не повернута. У Довідці Про наявність „несприятливих погодних умов для формування врожаю сільськогосподарських культур у весняно - літній період 2005р. на землях ДПДГ” Богунівська еліта Іванівського району Одеської області” від 24.02.2006р. № 22/17А, наданій відповідачем, ідеться мова про значне зниження врожайності, а не про форс-мажорні обставини, які згідно дефініції повинні унеможливлювати виконання зобов’язання. Крім того, про наявність таких обставин позивач був повідомлений лише у судовому засідання 12.09.2007р.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позовні вимоги Приватного підприємства "МАЛСІ" підлягають задоволенню зі зобов’язанням Державного дослідного господарства "Богунівська еліта" Селекційно-генетичного інституту - Національного Центру насіннєзнавства та сортовивчення УААН   передати у власність позивача 160 тон соняшнику за договором купівлі - продажу № 037 від 16.11.2004р.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита в сумі 1120 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 78,65 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.  44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов’язати Державне дослідне господарство "Богунівська еліта" Селекційно-генетичного інституту-Національного Центру насіннєзнавства та сортовивчення УААН ( 67252, Одеська область, Іванівський район, с. Богунове), р/р в „Райффайзен банк Аваль”, в м. Києві, МФО 380805, ) передати у власність Приватного підприємства "МАЛСІ" (65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, 92/94), р/р 3550 у філії ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 328618, ) 160 (сто шістдесят) тон соняшнику за договором купівлі - продажу № 037 від 16.11.2004р.

3. Стягнути з Державного дослідного господарства "Богунівська еліта" Селекційно-генетичного інституту-Національного Центру насіннєзнавства та сортовивчення УААН ( 67252, Одеська область, Іванівський район, с. Богунове), р/р в „Райффайзен банк Аваль”, в м. Києві, МФО 380805, ) на користь Приватного підприємства "МАЛСІ" (65088, м. Одеса, Люстдорфська дорога, 92/94), р/р 3550 у філії ВАТ „Укрексімбанк”, МФО 328618, ) 1120 (тисяча сто двадцять) грн.  державного мита та 78 (сімдесят вісім) грн. 65 коп. витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя