ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2007                                                                                   Справа № 39/366-07(10/348-06)

Дніпропетровський апеляційний господарський суду у складі колегії суддів:

головуючого судді –Тищик І.В. (доповідач)

суддів – Сизько І.А., Чоха Л.В.

при секретарі – Врона С.В.

за участю представників сторін:

позивач: Козлов А.Г., Марцин І.В.

відповідач: Проскурін Д.О.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „ДІД Конс”, м. Коломия Івано-Франківської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  07.08.07р. у справі № 39/366-07 (10/348-06)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ДІД Конс”, м. Коломия Івано-Франківської області

до відкритого акціонерного товариства „Дніпродзержинська теплоелектроцентраль”, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 28 568 452 грн. 06 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2007 року у справі №39/366-07 (10/348-06) (суддя Ліпинський О.В.) позивачу відмовлено в задоволенні позову про стягнення з відповідача суми 31608712,33 грн., з яких: 19000000 грн. - заборгованість за опротестованими простими векселями, №№

0215, 0216, 0217, 0218, 0219, 0220, 0221, 0223, 0224, 0225, 0226, 0227, 0228, 0229, 0230, 0231, 0232,          0233,           0234,

емітованими ВАТ “Дніпродзержинська теплоелектроцентраль”; 7391000,0 грн. –інфляційні нарахування за період з жовтня 2003р. по червень 2007р., 2173808,22 грн. –3% річних з простроченої суми за період з 08.10.2003р. по 07.08.2007р., 3043904,11 грн. –штрафні санкції за порушення строків виконання зобов’язання за період з 07.10.2005р. по 07.08.2007р.

Вмотивовуючи рішення, господарський суд прийшов до висновку, що відповідач не отримував вимоги про сплату суми боргу за векселями, внаслідок чого обов’язок щодо виконання цього зобов’язання у нього не виник; відповідно, відповідача не можна вважати таким, що прострочив виконання зобов’язання.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач – ТОВ „ДІД Конс”, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому скаржник посилається на невідповідність висновків господарського суду нормам матеріального права.

Так, скаржник зазначає, що у випадку передачі векселів за цивільно-правовими угодами, а не шляхом вчинення індосаменту, до них застосовуються правила звичайної цесії. При винесенні рішення судом не враховано, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто, при відступленні права вимоги не відбувається припинення або зміна зобов’язання, не змінюється строк виконання зобов’язання, а лише змінюється кредитор в зобов’язанні.

За вказаних обставин посилання господарського суду на ч. 2 ст. 530 ЦК України щодо строку (терміну) виконання зобов’язання та висновок суду, що обов’язок боржника щодо сплати боргу виникає через сім днів після пред’явлення йому новим кредитором відповідної вимоги є, на думку скаржника, необґрунтованим, оскільки змінює порядок обчислення та перебігу строку позовної давності.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки невиконання позивачем приписів чинного законодавства (ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 530 ЦК України), а саме, неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов’язанні та непред’явлення відповідної вимоги щодо виконання зобов’язання, надає боржнику право не виконувати свого обов’язку новому кредиторові.

Окрім того, відповідач вказує на те, що позивач є не єдиним кредитором щодо суми за спірними векселями; кредиторами за спірними векселями окрім нього являються АТЗТ „АППЕК” та ТОВ „Афінаж”.

Позивачем заявлені клопотання щодо залучення АТЗТ „АППЕК” та ТОВ „Афінаж” до справи у якості третіх осіб та витребування доказів щодо права останніх на спірну суму.

Заявлені клопотання не підлягають задоволенню, оскільки в силу ч. 3 ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2006р. у даній справі позивачу у задоволенні позову було відмовлено; постановою апеляційної інстанції від 08.02.07р. рішення суду першої інстанції було скасовано, а позовні вимоги задоволено у повному обсязі; постановою Вищого господарського суду України від 17.04.07р. рішення та постанова судів першої та апеляційної інстанції були скасовані, а справа передана на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 05.11.07р.

У судовому засіданні 05.11.07р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного:

07.10.2002р. відкрите акціонерне товариство „Дніпродзержинська теплоцентраль” видало виробничо-збутовому підприємству „Нафтогаз” НАК „Нафтогаз України” прості векселі №№ 0215 –0221, 0223 –0234 на суму 19 000 000 грн. зі строком платежу „за пред’явленням”.

07.10.2003р. зазначені векселі були опротестовані внаслідок відмови векселедавця - ВАТ “Дніпродзержинська ТЕЦ” у платежі, про що на спірних векселях було вчинено відповідні написи.

Порядок видачі, передачі, платежів за векселями регламентується Уніфікованим законом про переказні та прості векселі. Відповідно до ст. 11 Уніфікованого закону про переказні та прості векселі передача векселів іншим способом ніж вчинення індосаменту має наслідки звичайної цесії. Встановлений зазначеним законом порядок передачі векселів не передбачає відчуження їх шляхом здійснення цивільно-правових угод.

Водночас, як визначено Вищим господарським судом України, чинне законодавство України не забороняє торгівлю векселями, але у цьому випадку послідовну передачу векселя слід вважати перерваною, і, якщо на векселі відсутній індосамент, питання, пов’язані із стягненням заборгованості за векселем, регулюються нормами цивільного права, а не вексельним законодавством, оскільки у таких випадках вексель втрачає свою силу і набуває статусу боргового документа (ст. 545 Цивільного кодексу України).

Таким чином, господарський суд правомірно дійшов висновку про те, що після укладення першої цивільно-правової угоди (договору купівлі-продажу цінних паперів №Т-1 від 02.03.2004р. між ДП ВЗП „Нафтогаз” НАК „Нафтогаз України” та  ТОВ „Фондовий дім „АППЕК”) щодо векселів без вчинення індосаменту (передавального напису) зазначені цінні папери втратили вексельну силу та набули статусу боргових документів.

В подальшому спірні векселі як боргові документи на підставі цивільно-правових угод були придбані позивачем: №№ 0215 –0221 за договором купівлі-продажу цінних паперів від 10.05.2006р. та №№ 0223 –0234 за договором міни цінних паперів від 22.06.2006р. Таким чином, позивач набув право вимоги за цивільно-правовими договорами, які є чинними і в установленому порядку  недійсними не визнавалися.

Дані операції не суперечать приписам ч. 1 ст. 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок  передання ним своїх прав іншій особі за правочином; до останніх відповідно до ч.3 ст. 656, ст. 716 ЦК України застосовуються положення про відступлення права вимоги.

Порядок заміни кредитора у зобов’язанні, встановлений Цивільним кодексом, передбачає, що заміна кредитора у зобов’язанні здійснюється без згоди боржника, однак, боржник повинен бути письмово повідомлений про таку заміну.  Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків (ч. 2 ст. 516 ЦК України), а боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України).

Доказів належного повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов’язанні матеріали справи не містять; у судовому засіданні представники позивача пояснили, що про заміну кредитора у даному зобов’язанні відповідач не повідомлявся.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зазначена норма не містить будь-яких винятків і, всупереч твердженням скаржника, є обов’язковою до застосування незалежно від виду зобов’язання.

Позивачем вимога про сплату боргу у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 530 ЦК України, не пред’являлася, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується скаржником.

За вказаних обставин господарський суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що у відповідача не виникло обов’язку щодо виконання спірного зобов’язання, оскільки вимоги сплатити суму боргу останній не отримував, відповідно, факт прострочення виконання зобов’язання відповідачем є недоведеним.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні заявлених вимог до ВАТ „Дніпродзержинська ТЕЦ”.

Окрім того, колегією суддів враховується той факт, що відповідно до матеріалів справи правом вимоги за спірними векселями (окрім позивача) наділені АТЗТ „АППЕК”, що посвідчується дублікатом виконавчого напису від 04.10.2004р. № 1-3633 і постановою про відкриття виконавчого провадження Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 02.10.2007р. та ТОВ „Афінаж” на підставі угоди про поступку права на вимогу №006/02-пв01-09 від 22.02.2006р. та додатком до цієї угоди про передачу останньому спірних векселів.

З огляду на відповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги позивача про скасування зазначеного рішення являються необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07. 08. 2007р. по справі №39/366-07 (10/348-06) залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „ДІД Конс” - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий                                                                             І.В. Тищик

Судді:                                                                                        І.А. Сизько

Л.В. Чоха