ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"20" листопада 2007 р.
Справа №  17/359

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Таран С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні 20.11.2007 року о 14 год. 25 хв. при секретарі Патлаченко А.Л. матеріали адміністративної справи № 17/359

за позовом: Новомиргородського виробничого управління житлово-комунального господарства, м. Новомиргород Кіровоградської області

до відповідача: відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції, м. Новомиргород Кіровоградської області

про скасування постанови

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Челенюк Н.М., довіреність №662  від 29.10.07р., представник;

від відповідача - Цвігун В.М., довіреність №3765  від 17.08.07р., представник.

В судовому засіданні 06.11.2007 р. оголошувалась перерва до 14 год. 20.11.2007 р.

Новомиргородським виробничим управлінням житлово-комунального господарства подано позов про визнання дій ДВС неправомірними щодо винесення постанови від 29.03.2007р. про стягнення з Новомиргродського виробничого управління житлово-комунального господарства виконавчого збору в розмірі 49377,10 грн. та про скасування постанови ВДВС Новомиргородського РУЮ від 29.03.2007р. про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 49377,10 грн.

В судовому засіданні 20.11.2007 р. позивачем подано заяву б/н від 20.11.2007 р. (вх.№02-05/42859 від 20.11.2007р.), в якій він просить відкликати позовну вимогу в частині визнання  дій працівників ДВС неправомірними щодо винесення постанови від 29.03.2007р. про стягнення з Новомиргродського виробничого управління житлово-комунального господарства виконавчого збору в розмірі 49377,10 грн. (а.с.70).

Згідно п. 5 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо надійшло клопотання позивача про відкликання позовної заяви.

Враховуючи викладене вище, а також те, що порядок відкликання позовної заяви не порушений, клопотання підписано особою, яка має відповідні повноваження на його підписання (а.с.41), суд приймає заяву позивача про відкликання позовної заяви в частині визнання дій органу ДВС неправомірними щодо винесення постанови від 29.03.2007р. про стягнення з Новомиргродського виробничого управління житлово-комунального господарства виконавчого збору в розмірі 49377,10 грн. та в порядку п. 5  част. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, залишає позовну заяву в цій частині без розгляду.

Позовні вимоги про скасування постанови ВДВС Новомиргородського РУЮ від 29.03.2007р. про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 49377,10 грн. ґрунтуються на тому, що заборгованість виконавчою службою примусово не стягувалась, ніякі виконавчі дії по стягненню не проводились, а тому стягнення виконавчого збору є безпідставним.

Відповідач позов заперечив, посилаючись на законність та правомірність проведення ним виконавчих дій, зокрема в частині винесення постанови від 29.03.2007 р. про стягнення з відповідача виконавчого збору (а.с.21-22).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський  суд встановив наступне.

16.03.2007р. органом державної виконавчої служби за заявою стягувача (а.с.27) було відкрито виконавче провадження по виконанню вимоги управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області від 15.02.2007 р. (а.с.10, 29). Цією постановою боржнику встановлено строк на  добровільне виконання вимоги від 15.02.2007р.

В зв'язку з тим, що боржником не було в добровільному порядку в строки передбачені Законом України "Про виконавче провадження" виконано вимогу УПФУ в Новомиргородському районі від 15.02.2007 р.  ВДВС Новомиргородського РУЮ було прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 49377,10 грн. (а.с.32), законність та правомірність винесення якої з посиланням на норми Кодексу адміністративного судочинства України і оскаржує позивач.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні  ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства,  в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у  яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого  (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це  органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Статтею 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що органи державної виконавчої служби є урядовим органом державного управління, на яке покладається  реалізація єдиної державної політики у сфері примусового виконання рішень.

Згідно довідки головного управління статистики у Кіровоградській області №15-4965 від  31.07.2007 р. (вх.№02-05/27259 від 01.08.2007 р.)  відповідач є органом державної влади (а.с.19).

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядаються господарським судом. Між тим оскарження до господарського суду дій органів державної виконавчої служби можливе лише стосовно виконання останніми судових рішень вказаного суду; такі скарги розглядаються у межах порушеного судом позовного провадження за скаргами стягувача, боржника або прокурора.

Іншого порядку судового провадження щодо оскарження, дій, бездіяльності чи рішень органу виконання судових рішень чинним законодавством не передбачено, а тому господарський суд дійшов висновку, що дана справа з приводу оскарження рішення та дій державної виконавчої служби стосовно виконання вимоги управління Пенсійного фонду України має розглядатись в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби.

Зокрема  законодавцем чітко визначено, що позовну заяву з приводу рішень, дій або  бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Оскаржувана постанова була надіслана позивачеві 28.04.2007 р. та отримана ним 03.05.2007 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №455 від 05.05.2007 р. (а.с.35). Оригінал вказаного повідомлення оглянуто судом в судовому засіданні 20.11.2007 р.

Новомиргородське виробниче управління житлово-комунального господарства не погодившись з постановою ВДВС Новомиргородського РУЮ від 29.03.2007 р. звернулось до суду 23.07.2007 р. з позовом про її скасування, який датовано 20.07.2007 р.

Частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, якщо не встановлено інакше, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк для звернення до адміністративного суду.

Строк звернення до адміністративного суду є процесуальним строком.

Процесуальні строки-це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.35) позивачем пропущено встановлений статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України строк для звернення до адміністративного суду. При цьому, відповідач заперечує позовні вимоги в тому числі і з підстав пропуску Новомиргородським виробничим управлінням житлово-комунального господарства  строку звернення до суду (а.с.68).

Клопотанням  від 20.07.2007 р., від 20.11.2007 р. позивач просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що, по-перше,  він звертався до суду із скаргою на дії  органу ДВС, між тим в прийнятті скарги йому було відмовлено, по-друге, він  не мав можливості подати відповідний позов до суду  в зв'язку з  відрядженням юриста (а.с.13, 71).

Господарським судом враховано, що позивачем подано документи, які підтверджують факт звернення останнього 26.06.2007 р. до господарського суду Кіровоградської області з заявою в порядку статті 122-2 ГПК України (а.с.14-15) та документи, які свідчать про відрядження юриста ВУЖКГ в період з 18.06.2007 р. по 02.07.2007р. до м.Києва (а.с.72), між тим позивачем не подано доказів  та обґрунтувань на підтвердження унеможливлення чи ускладнення звернення до суду з відповідним позовом в період з 04.05.2007р. (з дня, наступного за днем отримання  оскаржуваної постанови) по 18.06.2007 р. (по дату початку відрядження юриста підприємства позивача).

За таких обставин у господарського суду відсутні підстави вважати причини пропущення строку звернення до суду поважними.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи викладене та з огляду на відсутність поважних причин пропуску строку, встановленого законодавцем для звернення з позовом з приводу рішень та дій державної виконавчої служби, позовні вимоги заявлені необґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 100, 155, 160, 162, 163, 181, частинами 1-4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 6 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги в частині визнання дій ДВС неправомірними щодо винесення постанови від 29.03.2007р. про стягнення з Новомиргородського виробничого управління житлово-комунального господарства виконавчого збору в розмірі 49377,10 грн. залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили  після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня  складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 23.11.2007 року.

Суддя

С.В. Таран