ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  22/280

04.09.07

За позовом     Закрите акціонерне товариство "РПЦ "Діалог"

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю "Дисплей Ленд"

про                    про стягнення - 11 795,90грн.

Суддя  Шкурат А.М.

Представники

від позивача          Журавльов С.О. (дов. № 4 від 25.08.2007р.)

від відповідача   не з’явився

ОБСТАВИНИ  СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство “Рекламно-поліграфічний центр “Діалог” звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Дисплей Ленд” 10 054,50 грн. основного боргу, 828,00 грн. пені, 160,32 грн. трьох процентів річних, 753,08 грн. збитків від інфляції, а загалом 11 795,90 грн.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує укладеним з відповідачем 10 лютого 2006 року договором № 3-050/10/02/2006 про виготовлення поліграфічної продукції, із додатковими угодами до нього, на підставі якого позивач виконав роботи, тоді як відповідач свої зобов’язання по оплаті прийнятих робіт виконав частково, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 10 054,50 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення пені в розмірі 828,00 грн., трьох процентів річних в розмірі 162,32 грн., збитків від інфляції в розмірі 753,08 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав та не надіслав, представник відповідача в судове засідання не з’явився.

Враховуючи те, що нез’явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем матеріали, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів.

10 лютого 2006 року між позивачем і відповідачем був укладений договір № 3-050/10/02/2006 про виготовлення поліграфічної продукції (надалі –договір), за яким позивач зобов’язався за дорученням відповідача виготовити та передати у власність відповідача поліграфічну продукцію, специфікація якої вказується у додаткових угодах до договору, а відповідач зобов’язався прийняти і оплатити продукцію у відповідності до умов договору.

Між сторонами 6 липня 2006 року було укладено додаткову угоду № 4 до договору, за якою позивач зобов’язався за дорученням відповідача виготовити та передати у власність відповідача поліграфічну продукцію –заготівки на пластику на загальну суму 10 054,50 грн.

Позивач передав відповідачу заготовки на пластику на загальну суму 10 054,50 грн., про що свідчить видаткова накладна № 3-231 від 12 липня 2006 року.

Пунктом 2 додаткової угоди № 4 від 6 липня 2006 року встановлено, що відповідач проводить оплату ціни продукції протягом 10 календарних днів з моменту передачі продукції позивачем відповідачу.

Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмові від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 193 Господарського кодексу України також наголошено, що суб’єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов’язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору.

Відповідач доказів оплати існуючої заборгованості в сумі 10 054,50 грн. не надав, доводи позивача щодо розміру заборгованості не спростував.

У зв’язку з вищенаведеним вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 10 054,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач свої зобов’язання виконав належним чином, тоді як відповідач ухилився від виконання свого обов’язку сплатити за прийняті результати робіт у встановлений договором строк, внаслідок чого порушив норми статей 526, 530 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 193 Господарського кодексу України порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Згідно із частиною другою статті 217 Господарського кодексу України, штрафні санкції є видом господарських санкцій, які застосовуються у сфері господарювання. Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Прострочивши виконання своїх зобов’язань, відповідач відповідно до пункту 7.3. договору зобов’язаний сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Таким чином вимоги позивача про застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені в сумі 828,00 грн., нарахованої по заявлену позивачем дату 19 лютого 2007 року, є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 160,32 грн., нарахованих з 23 липня 2006 року по заявлену позивачем дату 19 лютого 2007 року та збитків від інфляції в розмірі 753,08 грн., нарахованих за серпень-грудень 2006 року, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Державне мито у сумі 117,96 грн. та витрати позивача на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 525, 526, 625 (ч.2) ЦК України, ст.ст. 193 (ч.ч. 1, 2), 217 (ч.2), 230 (ч.1) ГК України, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Дисплей Ленд”

(03162, м. Київ, пр. 50-річчя Жовтня, буд. 26, к. 605; 03162, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, к. 414, п/р 2000 в АТ «Каліон Банк Україна», м. Києва, МФО 300379, код 31107029) на користь Закритого акціонерного товариства “Рекламно-поліграфічний центр “Діалог” (04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 6; 07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, 7, п/р 0521 в Радянському відділенні Київської філії АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 322012, код 32445909) 10 054 (десять тисяч п’ятдесят чотири) грн. 50 коп. суми основного боргу, 828 (вісімсот двадцять вісім) грн. 00 коп. пені, 160 (сто шістдесят) грн. 32 коп. суми трьох процентів річних, 753 (сімсот п’ятдесят три) грн. 08 коп. суми збитків від інфляції, 117 (сто сімнадцять) грн. 96 коп. державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після  закінчення  десятиденного  строку з дня  його прийняття.

Суддя                                                                            А.М.Шкурат

20 вересня 2007 року