ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2007 р.

№ 32/240

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Панової І.Ю.,
Заріцької А. О.,
Продаєвич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Приватного спеціалізованого виробничого підприємства "АСКОМ", смт. Якимівка, Запорізька обл.

на ухвалу

за заявою

про
господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2007
Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля",
м. Павлоград, Дніпропетровська обл.
визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі
№ 32/240

за позовом
Приватного спеціалізованого виробничого підприємства "АСКОМ", смт. Якимівка, Запорізька обл.

до

Державного відкритого акціонерного товариства шахти імені М.І.Сташкова Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії "Павлоградвугілля", правонаступником є Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля",
м. Павлоград, Дніпропетровська обл.

про
стягнення 10974,11 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:
від відповідача:

не з'явилися
Скиба С.Г. за дов. від 28.12.2006,
Вовкотруб О.О. за дов. від 26.04.2007

ВСТАНОВИВ:

Доповідач: Продаєвич Л.В

Приватне спеціалізоване виробниче підприємство "АСКОМ" (надалі –ПСВП "АСКОМ") у листопаді 2003 року звернулося до господарського суду   Дніпропетровської області із позовом до Державного відкритого акціонерного товариства шахти імені М.І.Сташкова Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії "Павлоградвугілля" про стягнення заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та  пені у загальній сумі 10974,11 грн., яка виникла за договором від 05.03.2001 №32/01.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2003 (суддя: Васильєв О.Ю.) позов задоволений: з ДВАТ шахти  ім. М.І.Сташкова ДП ДХК "Павлоградвугілля" на користь позивача стягнуто 9633,37 грн. –основного боргу, 634,00 грн. –інфляційних втрат,  706,74 грн. –пені та судові витрати.

На виконання зазначеного рішення судом видано наказ від 08.01.2004 року.

За заявою Відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції м. Першотравенськ щодо заміни сторони виконавчого провадження (відповідача у справі на Відкрите акціонерне товариство "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля" у зв'язку з ліквідацією боржника –ДВАТ шахти ім. М.І.Сташкова ДП ДХК "Павлоградвугілля") господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 13.04.2004 замінив відповідача у справі на його правонаступника –Відкрите акціонерне товариство "Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля", а ухвалою від 06.12.2004 за заявою Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції щодо заміни боржника здійснено заміну відповідача у справі його правонаступником –Відкритим акціонерним товариством "Павлоград-вугілля" (надалі –ВАТ "Павлоградвугілля").

17.07.2007 боржник звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою до стягувача, ІІІ особи –Державної виконавчої служби в м. Павлограді та Павлоградському районі  про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку статті 117 Господарського процесуального кодексу України, яка вмотивована  відсутністю обов'язку боржника перед стягувачем з посиланням на те, що вимоги ПСВП "АСКОМ" виникли до порушення справи про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" і є конкурсними, а в силу приписів частини 2 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ці вимоги не розглядаються і вважаються погашеними.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2007 цю заяву було призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2007 (суддя: Васильєв О.Ю.) заяву ВАТ "Павлоградвугілля"  задоволено, визнано наказ господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2004 у справі №32/240 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ПСВП "АСКОМ" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її скасування як такої, що прийнята з порушенням норм матеріального права, та просить відмовити в задоволенні заяви відповідача.

В обґрунтування касаційної скарги підприємство посилається на те, що судом неправильно застосовані положення частини 2 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", приписи статей 34, 36 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження", які не передбачають підстав або причин зупинення виконавчого провадження, яке мало місце в даному випадку.

Скаржник вважає, що фактично суд розглянув питання, яке стосується вимог до боржника, які підлягають задоволенню в межах провадження у справі №Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля".

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ "Павлоградвугілля" заперечує проти доводів скаржника, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2007 –без змін.

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 18.10.2007, надіслана сторонам у справі –19.10.2007), проте, позивач не скористався правом, наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 19.11.2007 № 02-12/І/213 призначено колегію суддів у складі: Панова І.Ю. - головуючий, судді –Заріцька А. О., Продаєвич Л.В.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2003 у справі               № 32/240, яким з відповідача на користь позивача стягнуто 9633,37 грн. –основного боргу, 634,00 грн. –інфляційних втрат, 706,74 грн. –пені та судові витрати, 08.01.2004 видано наказ, на підставі якого 25.06.2004 Відділом державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вказаного наказу та постановою від 27.01.2005 зупинено виконавче провадження до розгляду справи про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля".

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що:

- 11.01.2005 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено справу № Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" і з цього моменту боржник знаходиться в особливому правовому режимі, який регламентується нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", і вимоги всіх кредиторів погашаються в межах процедури банкрутства в порядку, встановленому зазначеним Законом;

- заборгованість, яка стягується за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2004, виникла до часу порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори –кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції від 30.06.1999 року набрав чинності з 01.01.2000 року і його положення застосовуються господарськими судами при розгляді справ про банкрутство, провадження яких порушено після 01.01.2000 року.

Як було зазначено вище, 11.01.2005 порушено справу про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля".

24.09.2005 у газеті "Голос України" № 181 було опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Після опублікування оголошення всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі статтею 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Законом України від 07.03.2002 № 3088-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до статті 14 внесені зміни; частиною 2 цієї статті встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що винесеною в порядку статті 14 зазначеного Закону ухвалою від 31.07.2006 господарський суд Дніпропетровської області визнав, що вимоги конкурсних кредиторів ВАТ "Павлоградвугілля", які заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, у тому числі додаткові вимоги, або не заявлені взагалі, - вважаються погашеними.

При цьому, винесення судом рішення про стягнення заборгованості боржника у позовному провадженні не звільняє кредитора від обов'язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що вимоги ПСВП "АСКОМ" не увійшли до затвердженого реєстру вимог кредиторів ВАТ "Павлоградвугілля".

Судом враховані частини 1, 2 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та

стаття 117 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника, зокрема, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, однією з підстав для  визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню, є відсутність обов'язку боржника за наказом повністю або частково у зв'язку з його припиненням з інших причин, до яких слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що погашеними вимогами кредиторів визнаються задоволені вимоги кредитора; вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення зобов'язання, у тому числі його заміну; або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними. Результатом припинення зобов'язанням є звільнення боржника від наступного виконання такого зобов'язання кредиторові. У силу зазначених приписів погашенні вимоги –вимоги, зобов'язання по яких у будь-якому випадку припинилися. Перелік підстав припинення зобов'язань встановлений главою 50 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням наведених обставин справи та норм законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 Господарського процесуального кодексу України та визнав наказ від 08.01.2004 у справі №32/240 таким, що не підлягає виконанню.

Господарський суд Дніпропетровської області встановив, що вимоги ПСВП "АСКОМ" до ВАТ "Павлоградвугілля" є припиненими за законом.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваному судовому акті.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції з'ясовані всі обставини справи, ухвала прийнята при правильному застосуванні норм чинного законодавства, що є підставою для залишення її без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного спеціалізованого виробничого підприємства "АСКОМ" –залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2007

у справі №32/240 – залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                    І.Панова

Суддя                                                                                           А. Заріцька

Суддя                                                                                             Л. Продаєвич