СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.07                                                                                 Справа № 6/582.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Закритого акціонерного товариства „Луганські акумулятори”, м. Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково –виробнича комерційна фірма „Тантал” м. Стаханов  Луганської області

про стягнення 40 000 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Солоніченко О.В., дов. від 10.10.07;

від відповідача –не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача збитків у сумі 40 000 грн. 00 коп. (з урахуванням заяви від 15.10.07).

Відповідач відзив на позовну заяву не надав та до суду не з’явився, а також не повідомив про причини неприбуття. Справа розглядається у порядку ст.. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14.09.04. між ним та відповідачем було укладений договір № 7 на виконання ремонтно-відновлювальних робіт на крані - штабелері. Позивачем відповідно до п.5.1 договору на поточний рахунок відповідача було перераховано 40 000 грн. 00 коп.

Згідно п.6.1 договору відповідач повинен був почати виконану вати роботи протягом двох днів з моменту надходження попередньої оплати на рахунок та закінчити виконання робіт протягом 90 днів.

Остання частина коштів по передплаті позивачем була перерахована 22.07.05 але відповідачем умови договору не виконані, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом за яким просить стягнути з відповідача заподіяні збитки у сумі 40 000 грн.00 коп.

Дослідивши обставини справи, надані  матеріали суд  прийшов до наступного.

14.09.2004. між   сторонами у справі було підписано договір № 7 (89/1) за умовами якого „Виконавець” –відповідач у справі зобов’язався виконати ремонтно-відновлювальні роботи на крані - штабелері, а „Замовник” –позивач у справі – прийняти та оплатити  такі роботи.

Пунктом  4.1 договору визначено, що вартість робіт становить 45 000 грн. 00 коп.

Розділом 5 договору визначено, що позивач зобов’язується здійснити 1 частину передплати у розмірі 20 000 грн. 00 коп. до 01.10.04, 2 частину у розмірі 20 000 грн. 00 коп. до 01.11.04, кінцевий розрахунок –за фактом виконаних робіт протягом 5 днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Із матеріалів справи вбачається, що  позивач перерахував відповідачу передплату: за платіжним дорученням № 1957 від 05.11.04 у сумі 20 000 грн. 00 коп., за платіжним дорученням № 46 від 13.01.05. у сумі 10 000 грн. 00 коп. та за платіжним дорученням № 1358 від 22.07.05 у сумі 10 000 грн. 00 коп., усього на 40 000 грн. 00 коп.

Разом з цим  відомості щодо початок та закінчення виконаних робіт у матеріалах справи відсутні.

Як було зазначено вище за договором позивач зобов’язався оплатити кошти.

Відповідачем позовні вимоги не оспорені.

За своєю правовою природою та текстом договір  №7 від 14.09.04 є договором підряду.

Згідно ст.. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу на замовлення, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

У даному випадку позивач вимагає відшкодування збитків за рахунок відповідача, але фактично позивач не повідомив відповідача про відмову від договору підряду.

Так,  позивачем до суду залучена претензія на ім’я відповідача від 06.04.07, за якою позивач просить відповідача повернути йому заборгованість у сумі 40 000 грн. 00 коп., яка утворилась за договором №7.

Вказана претензія не може розглядатися як відмова позивача від договору підряду оскільки за своїм текстом не визначає відмову від договору та суперечить зазначеній вище нормі закону.

Відповідно до правил ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень до суті спору.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до норми ст.19 Основного Закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки особі, права або законні інтереси якої порушено. Згідно з ч. 2 цієї статті і відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Так, позивач зобов’язаний довести суду обставини щодо наявності шкоди, протиправної поведінки відповідача, яка спричинила шкоду, причинний зв'язок між шкодою та поведінкою, вину відповідача як підставу для настання відповідальності, підстави виникнення обов’язку відповідача по відшкодуванню збитків та надати докази понесених позивачем збитків у заявленому розмірі.

Разом з цим,  позивачем не було дотримано вимог діючого законодавства та не надано доказів відмови від договору підряду та заявлення до відшкодування збитків.

На підставі викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –06.11.2007.

Суддя                                                                      Т.А.Василенко

Помічник судді                                                  Т.В.Шкуть