ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.07 р.                                                                               Справа № 44/365пд

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою приватного підприємства „Агро-Бізнес” (директор Дика О.В., паспорт ВА 410773), до Державної податкової інспекції в Куйбишевському районі міста Донецька (представник Присяжний С.М., довіреність від 29.08.07 року), про визнання дійсним договору купівлі-продажу (біржового контракту) № 016-н від 21.04.04 року, укладеного на Донецькій товарній біржі, стосовно продажу нежитлового приміщення загальною площею 593,9 м2, яке знаходиться у місті Маріуполі по бульвару Приморському 29, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Агро-Бізнес” (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Куйбишевському районі міста Донецька (далі – Інспекція) про визнання дійсним правочину, викладеного у договорі купівлі-продажу (біржового контракту) № 016-н від 21.04.04 року, укладеного на Донецькій товарній біржі (далі – Договір), стосовно продажу Підприємству нежитлового приміщення загальною площею 593,9 м2, яке знаходиться у місті Маріуполі по бульвару Приморському 29 (далі – Будівля). Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на тому, що нездійснення сторонами передбаченого ЦК України нотаріального посвідчення Договору порушує майнові права позивача, не зважаючи на те, що умови Договору Підприємство виконало у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник Інспекції усно заперечив проти позову та зазначив, що Договір є дійсним без нотаріального посвідчення в силу закону.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

21.04.04 року на Донецькій товарній біржі між продавцем державним підприємством „Управління з експлуатації адмінбудівель податкових органів Донецької області”, яке виступало за договором доручення від імені Інспекції, та покупцем Підприємством укладено Договір, за яким позивач придбаває, а відповідач продає об’єкт нерухомості (Будівлю) вартістю 18’813 грн. Актом приймання-передачі від 26.04.04 року сторони здійснили передачу спірної нерухомості, а платіжними дорученнями № 144 від 19.04.04 року та № 146 від 21.04.04 року позивач сплатив за Будівлю належну суму коштів.

Статтею 640 ЦК України зазначено, що договори купівлі-продажу нерухомості набувають чинності лише з моменту їх нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Наразі, вимоги позивача щодо визнання Договору дійсним за приписами статті 219-220 ЦК України – позбавлені жодних правових підстав, оскільки згідно приписів статті 15 Закону України „Про товарну біржу”, правочини, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому нотаріальне посвідчення Договору не вимагається, а Договір є дійсним та правомірним в силу презумпції, встановленої статтею 204 ЦК України.

Позивач також не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили те, що про нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від волі позивача, або про те, що відповідач Інспекція умисно ухилився від нотаріального посвідчення Договору (тобто, що у позивача виникли правові підстави вимагати визнання Договору дійсним в порядку частини 2 статті 220 ЦК України).

З огляду на все наведене, позовні вимоги Підприємства задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин, які б свідчили про наявність у позивача права вимагати в суді визнання дійсності Договору (на момент подання позову Договір і так був дійсним та не вимагав нотаріального посвідчення, а відповідач не ухилявся від його нотаріального посвідчення).

Таким чином, причиною виникнення спору є неправильне розуміння позивачем норм права, які регулюють порядок укладення договорів на товарній біржі, а також відсутність порушення прав позивача на момент подання позову через визначену імперативними нормами Закону України „Про товарну біржу” дійсність Договору.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

На підставі ст.ст.203, 209, 215, 219, 220, 328, 392, 640 та 657 ЦК України, ст.15 Закону України „Про товарну біржу”, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову приватного підприємства „Агро-Бізнес” до Державної податкової інспекції в Куйбишевському районі міста Донецька про визнання дійсним договору купівлі-продажу (біржового контракту) № 016-н від 21.04.04 року, укладеного на Донецькій товарній біржі, стосовно продажу нежитлового приміщення загальною площею 593,9 м2, яке знаходиться у місті Маріуполі по бульвару Приморському 29.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області