ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 р.
№ 14/241

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду)

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.02.2006

зі справи  № 14/241

за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду

до комунального підприємства “Швидкісний трамвай”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі –Підприємство)

про стягнення 30 221 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2005 року відділення виконавчої дирекції Фонду звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Підприємства 21 118, 58 грн. недоїмки зі сплати страхових внесків,                        2 383, 46 грн. донарахованих страхових внесків та 6 718, 96 грн. пені, всього 30 221 грн. на підставі статей 45, 47 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2005 (суддя Панна С.П.) позов задоволено. У прийнятті  зазначеного рішення місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості позовних вимог та їх відповідності  чинному законодавству України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.02.2006 (колегія суддів у складі: Науменко І.М. –головуючий, судді Білецька Л.М. і Голяшкін О.В.) апеляційну скаргу Підприємства задоволено частково; рішення місцевого господарського суду скасовано; провадження у справі в частині стягнення з відповідача 26 672 грн. заборгованості припинено; з Підприємства стягнуто на користь відділення виконавчої дирекції Фонду 5 733, 12 грн. заборгованості зі сплати страхових внесків; на Підприємство віднесено судові витрати зі справи. У прийнятті зазначеної постанови апеляційна інстанція виходила з обґрунтованості позовних вимог в сумі їх задоволення.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України відділення виконавчої дирекції Фонду просить постанову апеляційного господарського суду з даної справи скасувати в частині відмови в стягненні з відповідача           26 672 грн. Скаргу мотивовано порушенням апеляційною інстанцією норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Підприємство заперечує проти доводів скаржника і просить відмовити в задоволенні скарги, а також розглянути справу без участі представника Підприємства.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з Підприємства недоїмки зі сплати страхових внесків, донарахованих страхових внесків  та пені в загальній сумі 30 221  грн.

У зв’язку з набранням чинності Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України) з 01.09.2005 до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові спори, позивачами в яких є особи, на захист прав, свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб’єкта владних повноважень (статті 2, 3, 17, 50 і 104 названого Кодексу).

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів статті 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт 4 статті 17 КАС України визначає, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб’єкта владних повноважень наведено в пункті 7 статті 3 КАС України: це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов’язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, визначає Закон.

Відповідно до статей 15, 16, 18 цього Закону страхування від  нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків (далі – Фонд) -  некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням; управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих осіб і роботодавців; безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція; робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах та містах обласного значення.

Згідно з статтею 1 Цивільного кодексу України до відносин з загальнообов’язкового державного соціального страхування цивільне законодавство не застосовується.

Отже, даний спір є публічно-правовим та відповідно до приписів статті 4 та частини другої статті 17 КАС України (за відсутності встановленого законом іншого порядку його судового вирішення) на нього поширюється компетенція адміністративних судів.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим та апеляційним господарськими судами в порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України розглянуто в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 04.04.2006 касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.02.2006 разом з матеріалами справи № 14/241 передано для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.08.2007 відмовлено у відкритті касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Підприємства та її разом зі справою повернуто до Вищого господарського суду України, що мотивовано відсутністю у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду судових рішень, постановлених не за правилами КАС України.

Таким чином, розгляд господарськими судами попередніх інстанцій публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначені судові рішення підлягають безумовному скасуванню згідно з статтею 11110 ГПК України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ                          № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2005 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.02.2006 зі справи № 14/241 скасувати.

Справу передати до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов