ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.10.07 р.
Справа № 38/273

Господарський суд Донецької області
у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні
Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Приватна фірма „Віола”
м. Донецьк

до відповідача: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 м. Авдіївка Донецької області

про стягнення  2 472грн.06коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: не з”явився

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні оголошувалася

перерва з 23.10.2007р. до 30.10.2007р.

згідно вимог ст. 77 ГПК України

Суть спору:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю „Приватна фірма „Віола”                   м. Донецьк, звернувся до
господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Авдіївка
Донецької області про стягнення заборгованості за поставлений товар  у розмірі 2 312грн.81коп. та пені у розмірі
159грн.25коп., а всього на суму 2 472грн.06коп.

Судове засідання відкладалося у
зв'язку з необхідністю представлення сторонами витребуваних судом документів.

Відповідач у судовому засіданні 23.10.2007р.
надав суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги
визнає частково, а саме суму  основного
боргу у розмірі 2 312грн.81коп., позовні вимоги в частині стягнення пені
відповідач не визнає, оскільки вважає, що порушення строків виконання
зобовязань по договору виникло не з його
вини, посилаючись на форс-мажорні обставини.

Заперечення судом розглянуті,
прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по
суті представників сторін  було ознайомлено
з правами та обов'язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали
клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке
судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК
України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази по справі та вислухавши
уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.2005р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю „Приватна фірма „Віола” м. Донецьк (за договором -
продавець, далі - позивач ) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 м. Авдіївка
Донецької області
( за договором - покупець, далі - відповідач)  було укладено договір купівлі-продажу №1834 (
далі - Договір), згідно до п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у
власність покупцю товар (продукти харчування, алкогольні напої), кількість,
асортимент та ціна вказуються в накладній на кожну партію товару (п.1.2),  а
покупець зобов'язується прийняти цей товар та сплатити за нього визначену
в накладних грошову суму.

Відповідно до п.2.1- п.2.2 строк
оплати кожної партії товару 5 днів з моменту підписання товарних накладних.
Ціна договору включає в себе всі суми з ПДВ запланованих поетапних закупок
товару, відображених у накладних на кожну партію товару.

На виконання вимог договору
позивачем був відпущений відповідачу товар                      (продукти харчування) на
суму 2 312грн.81коп., що підтверджується видатковим накладними від 05.04.2007р.
№ ЛВ-4488 на суму 1 126грн.02коп., від 19.04.2007р.                       № ЛВ-5132 на суму 1
186грн.80коп.

14.08.2007р. за № 886
позивачем була направлена претензія, в якій позивач пропонував відповідачу у
добровільному порядку сплатити суму боргу та пеню за прострочку оплати у
розмірі  2 434грн.19коп., яку відповідач
залишив без розгляду.

Оскільки  до теперішнього часу відповідач не
розрахувався з позивачем за поставлений товар на суму 2 472грн.06коп., позивач
просить суд стягнути її з відповідача.

Відповідно до пункту 5.1 Договору
за прострочку встановленого п.2.2 строку покупець сплачує  пеню в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє на момент прострочки, від вартості несплаченого товару за кожний
день прострочки.

У зв'язку з цим позивачем
нарахована пеня у розмірі 159грн.25коп.

З урахуванням вищезазначеного,
позивач наполягає на стягненні з відповідача основного боргу за поставлений
товар у сумі 2 312грн.81коп. та пені 159грн.25коп., а всього 2 472грн.06коп.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних
вимог посилається на договір купівлі-продажу № 1834 від 19.12.2005р., видаткові
накладні від 05.04.2007р. № ЛВ-4488 на суму                         1 126,02грн., від
19.04.2007р. № ЛВ-5132 на суму 1186,80грн., претензію від 14.08.2007р. № 886,
акт звірки розрахунків, станом на 24.07.2007р., правовстановлюючі документи
тощо.

Відповідач посилається на
заперечення до позовної заяви від 22.10.2007р. та додані до них документи,
свідоцтво про державну реєстрацію.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі
уклалися господарські правовідносини, то
судом застосовані положення Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській
сфері.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема,  з господарського
договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК
України)

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів  абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори
та інши правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання
або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у
силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов”язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК передбачений строк
(термін) виконання зобов'язання, якщо
у  зобов'язанні  встановлений
строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно вимог ч. 1 ст. 692 ЦК
України покупець зобов”язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд вважає, оскільки відповідач до
теперішнього часу не розрахувався за поставлений товар на суму 2
312грн.81коп.,  то вимоги позивача щодо
стягнення заборгованості є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

Пунктом п. 5.1 договору
передбачено, що за прострочення оплати поставленої продукції, покупець сплачує
пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день
прострочки платежу.

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГК
України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, відповідачу за період з квітня
2007р. по вересень 2007р. обґрунтовано нарахована пеня у сумі 159грн.25коп.

Позовні вимоги підтверджуються
представленими доказами по справі та частково визнаються відповідачем.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача щодо не визнання  пені у розмірі
159грн.25коп., оскільки, пунктом п. 5.1 договору передбачено, що за
прострочення оплати поставленої продукції, покупець сплачує пеню у розмірі
подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу,
а надані відповідачем  в обґрунтування
заперечень документи не мають відношення до предмету даного спору.

З урахуванням зазначеного, суд
вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано
довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.174, 193, 343 Господарського кодексу України,  ст.ст.11, 509, 526, 530, 692 ЦК України,
ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю „Приватна фірма „Віола”                   м. Донецьк до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 м. Авдіївка Донецької області про стягнення
заборгованості за поставлений товар  у
розмірі                             2
312грн.81коп. та пені у розмірі 159грн.25коп., а всього на суму 2 472грн.06коп.
задовольнити.

Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1, банківські реквізити відсутні,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Приватна фірма „Віола”
м. Донецьк  (83007, м. Донецьк,
вул.Еременка,15,  р/р 8582 в
ЗАТ “ОТП Банк” м. Донецька, МФО 335775, ) заборгованість у сумі
2 312грн.81коп., пеню у розмірі 159грн.25коп., держмито у сумі 102грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення оголошено у судовому
засіданні 30.10.2007року.

Видати наказ після набрання рішення
законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Радіонова О.О.

Надруковано
3 примірника:

1
- до справи

2-сторонам
у справі