ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2007 р.
№ 2-23/592.1-2005 (2-16/592-2005, 2-16/14413-04)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Кравчука Г.А.

суддів:
Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду

від
09.02.2006р.

у справі
№2-23/592.1-2005

Господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Закритого акціонерного товариства "Крим-Лада"

до
Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

за участю представників

- позивача:

Новікової І.М. (довіреність від 15.01.2007р.)

- відповідача:

не з'явився, -

В С Т А Н О В И В:

Оскарженою постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.02.2006р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Дугаренко О.В., суддів Голика В.С., Волкова К.В.) залишено без змін постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.12. –20.12.2005р. (суддя Іщенко Г.М.), якою постановлено визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі в Автономній Республіці Крим від 28.09.2004 №/0, також постановлено стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.07.2006р. було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим на постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.12. –20.12.2005р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.02.2006р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.05.2007р. касаційне провадження закрито, а касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим разом зі справою повернуто до Вищого господарського суду України з посиланням на те, що оскаржені судові рішення постановлені після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України за нормами та правилами Господарського процесуального кодексу України.

В своїй касаційній скарзі відповідач просить постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.12. –20.12.2005р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.02.2006р. скасувати і ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: п.п.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5, п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідач не використав наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судове рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи судами розглянуто справу за позовом позивача про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, прийнятого податковим органом –відповідачем у справі.

Пунктом 7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України дано визначення суб'єкта владних повноважень, згідно з яким - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Статтею 4 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади. Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковуються Державній податковій адміністрації України. Державні податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районні у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції підпорядковуються відповідним державним податковим адміністраціям в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Відповідно до ст.2 цього Закону завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Системний аналіз змісту зазначених норм права свідчить про те, що органи Державної податкової адміністрації України є органами виконавчої влади, їм надано право здійснювати контроль за правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів та здійснювати заходи погашення податкового боргу, зокрема, примусово.

Виходячи з положень п.1 ст.3, п.1 ч.1 ст.17 вказаного Кодексу, справа за позовом юридичної особи до суб’єкта владних повноважень про оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Враховуючи викладене, даний спір є публічно-правовим спором і підвідомчий адміністративним судам України.

Згідно п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, судом апеляційної інстанції в порушення зазначених вимог процесуального закону розглянуто справу адміністративної юрисдикції за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином прийнята в даній справі постанова суду апеляційної інстанції є незаконною, і тому підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до приписів п.6 ч.4 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, після початку діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в адміністративних справах, подані до відповідних апеляційних господарських судів, передаються цими судами до апеляційного адміністративного суду, якщо апеляційне провадження у справі ще не відкрито.

Як вбачається із п.1 та п.6 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, апеляційний господарський суд не мав правових підстав для прийняття апеляційної скарги 18.01.2006р. керуючись при цьому положеннями Господарського процесуального кодексу України. При цьому суд мав порушувати апеляційне провадження у справі на підставі відповідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, з посиланням на який і було подано апеляційну скаргу. Також апеляційний господарський суд не мав правових підстав для прийняття за правилами положень Господарського процесуального кодексу України і постанови по суті розгляду апеляційної скарги.

Місцевий ж господарський суд розглянув по суті спір в даній справі на підставі положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки даний спір є публічно-правовим спором і підвідомчий адміністративним судам України, у Вищого господарського суду України відсутні правові підстави для перегляду у касаційному порядку постанови місцевого господарського суду, прийнятої на підставі положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином враховуючи викладене, оскільки оскаржене судове рішення апеляційної інстанції є незаконним, апеляційне провадження у адміністративній у справі ще не відкрито, оскаржена постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для виконання вимог розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 3, 11110 ч.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Сімферополі задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 09.02.2006р. у справі №2-23/592.1-2005 Господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для виконання вимог розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                 Г.А. Кравчук

С у д д і                                                                                     Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало