ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

24.09.07                                                                                           Справа№ 13/232А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л.,  при секретарі Щигельській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ДП „Львіввуглезбут”, м.Сокаль

до відповідача: ДПІ у Сокальському районі, м.Сокаль

про  скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.07р. №000497231/0, №000496231/0, №000495231/0 та від 24.07.07р. №000497231/1, №000496231/1, №000495231/1

За участю представників сторін:

Від позивача: Лехан Н.М. –гол. бухг., Радик А.В. –голова ліквід.комісії

Від відповідача: Сольвар О.М. –зав.юр.сектору

Відкрито провадження у справі за позовом ДП „Львіввуглезбут”, м.Сокаль до відповідача: ДПІ у Сокальському районі, м.Сокаль про скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.07р. №000497231/0, №000496231/0, №000495231/0 та від 24.07.07р. №000497231/1, №000496231/1, №000495231/1.

З”ясовано:

ДПІ у Сокальському районі проведено документальну перевірку ДП "Львіввуглезбут" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005р. по 31.12.2006р., за наслідками якої складено Акт від 08 травня 2007 року №350/23-1/32562287 та прийнято повідомлення-рішення від 21 травня 2007 року:

-          № 000497231/0 - з податку на прибуток підприємств на загальну суму 47997,40

гривень (33638,10 гривень - основний платіж,  14359,30 гривень - штрафні

санкції);

-          № 000496231/0 - з податку на додану вартість на загальну суму 25552,20 гривень (17034,80    гривень    -    основний    платіж,    8517,40    гривень   -   штрафні санкції);

-          №000495231/0 - про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на суму

3914,80 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 1957,4 грн.

За результатами розгляду первинної скарги ДП Львіввуглезбут», яка була залишена без задоволення , ДПІ у Сокальському районі прийнято повідомлення - рішення від 24.07.2007р року:

- № 000497231/1 - з податку на прибуток підприємств на загальну суму 47997,40 гривень (33638,10 гривень - основний платіж, 14359,30 гривень - штрафні санкції);

-  № 000496231/1 - з податку на додану вартість на загальну суму 25552,20 гривень (17034,80 гривень - основний платіж, 8517,40 гривень    - штрафні санкції);

-  №000495231/1 - про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 3914,80 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 1957,4 грн.

Позивачем вважається, що вказані повідомлення-рішення суперечать законодавству та підлягають скасуванню, оскільки:

1. Податок на прибуток підприємств

У пункті 3.1.4. Акту перевірки вказано на заниження податку на прибуток підприємств на суму 33638,10 гривень за період з IV квартал 2005 року по IV квартал 2006 року внаслідок заниження валових доходів на суму 29802,2 гривень та завищення валових витрат на суму 104 749,8 гривень.

1.1.          У IV кварталі 2005 року підприємство провело ремонт автомобіля,

пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрати на який склали

38929,4 гривень, які у податковому обліку підприємства були розподілені таким чином: 15019,0 грн. - до складу валових витрат в межах 10% балансової вартості групи 2

основних фондів на підставі абзацу 1 п.п. 8.7.1. п. 8.7. ст.8 Закону України "Про

оподаткування прибутку підприємств "; 17422,17 грн. - на збільшення балансової вартості групи 2 основних фондів на підставі абзацу 2 п.п. 8.7.1. п. 8.7. ст.8 вказаного Закону.

На підставі договору страхування від 18 серпня 2004 року зі Страховою компанією "Кредо", ДП "Львіввуглезбут" отримало страхове відшкодування збитків, понесених внаслідок ДТП, у сумі 29802,80 гривень. На вказану суму підприємством було зменшено балансову вартість групи 2 основних фондів, як того вимагає пп.8.4.9. п.8.4. ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Таким чином, вимоги відповідача щодо включення до валового доходу отриманого страхового відшкодування у розмірі 29802,80 гривень позивачем вважаються такими, що не ґрунтуються на законі, і нарахування податку на прибуток підприємств в цій частині, є неправомірним.

1.2.Основною діяльністю ДП "Львіввуглезбут"  є  реалізація  вугілля,  що становить 99,98% в структурі доходів підприємства. Поставка вугільної продукції на

електростанції здійснюється через Оптовий ринок енергетичного вугілля (ОРЕВ),

оператором якого виступає Державне підприємство «Вугілля України»з яким ДП

«Львіввуглезбут»укладений договір на поставку вугілля №9-01/2-к від 29.01.2004 року. Даний договір укладений у відповідності до Угоди про співробітництво

та  організацію  взаємовідносин  з  оптового  постачання  енергетичного  вугілля  від

12.11.2003р. та Правил оптового ринку енергетичного вугілля (ОРЕВ),

створення якого було розглянуте на колегії Мінпаливенерго, яка відбулася 31.10.2003р. і

запроваджена на засіданні установчих зборів учасників ОРЕВ - 12.11.2003р. У відповідності з п. 1.2. Угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин з

оптового  постачання  вугільної продукції - учасники  ОРЕВ  виходять  з  того,  що

інтересам кожного з них відповідає організація оптового постачання енергетичного

вугілля у відповідності до даної угоди та Правил оптового ринку енергетичного вугілля.

Визначальною умовою участі в ОРЕВ є визнання та виконання умов цієї Угоди, Правил

ОРЕВ та договорів постачання енергетичного вугілля на засадах цієї Угоди.

Саме відповідно до п. 2.1 договору на поставку вугілля №9-01/2-к від 29.01.2004 року поставка вугілля здійснюється залізничним транспортом, а залізничний тариф оплачує ДП "Вугілля України" (покупець) згідно з п. 4.1.1.Правил ОРЕВ, який і передбачає, що вугільна продукція постачається Оператором ОРЕВ з позначкою «Власність оператора ОРЕВ - ДП «Вугілля України»з включенням витрат на залізничний тариф та збагачення в оптову ціну вугілля»

Для належного виконання своїх зобов'язань за вказаним договором ДП "Львіввуглезбут" користується залізничними перевезеннями, як відправник вугілля, який оплачує додаткові послуги залізниці (ст.57, 62 Статуту Залізниць України, п.2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України  від  21.11.2000  р.№644,  зареєстровано  в  Міністерстві  юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 8645085). Відповідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги та їх вартість. Витрати підприємства на додаткові послуги залізниці з доставки вугілля покупцю підтверджуються відповідними накопичувальними картками та безпосередньо пов'язані з його господарською діяльністю - продажем вугілля. Отже, відповідно до пп.5.2.1. п.5.2. ст. 5 Закону.України "Про оподаткування прибутку підприємтств", позивачем вважається, що підприємством правомірно віднесено такі витрати до складу валових і висновок податкового органу в цьому аспекті є необгрунтованим.

Посилання ДПІ в Акті перевірки на Наказ Міністерства вугільної промисловості України №60 від 24.02.1995 року "Про затвердження Прейскуранта оптових регульованих цін на вугілля, продукти збагачення вугілля та брикети " не можуть бути взяті до уваги, оскільки даний Наказ втратив чинність на підставі Наказів Мінвуглепрому №93 від 27.03.1995, №387 від 05.12.1995, №158 від 29.04.1996, №534а від 21.10.1996.

2. Податок на додану вартість

2.1.          ДПІ у Сокальському районіні вважає, що підприємством позивача  занижено ПДВ на загальну   суму   17034,8   гривень   у   зв'язку   із   заниженням   податку   на   прибуток підприємств. Оскільки, відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" до податкового кредиту відносяться суми ПДВ, безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю та валовими витратами платника податку, право на які обґрунтовано вище, позивачем вважається, що ним не занижено податку на додану вартість на суму 17034,8 гривень.

2.2.          Повідомлення-рішення   №000495231/0   -   про   зменшення   бюджетного

відшкодування з ПДВ на суму 3914,80 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі

1957,4 грн. прийнято податковою інспекцією без будь-яких обґрунтувань, що є грубим

порушенням  вимог до  складання  описової частини  акта  перевірки,  встановлених

Наказом   ДПА   України   №327   від   10.08.2005   року   «Про   затвердження   Порядку

оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових

перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства».

Відповідачем позов заперечено з підстав, викладених у запереченні на позов №14163/10-009 від 17.09.07р., а саме:

перевіркою  правильності визначення валового доходу за період з 01.10.2005 року по 31.12.2006          року, встановлено заниження валового доходу на загальну суму 29802,80грн., в  тому числі по періодах: за IV квартал 2005 року на 3617,0 грн., за І квартал 2006 року на 26185,8 грн. За перевірений період на розрахунковий рахунок ДП "Львіввуглезбут" поступило 29802,8 грн. від страхової компанії "Кредо", як виплата страхового відшкодування, без ПДВ, з них 3617,0 грн. 03.11.2005 року, платіжне доручення № 4645 і 26185,8 грн. 16.03.2006 року, платіжне доручення № 9487.

Підставою, для отримання даних коштів були витрати по ремонту автомобіля Фольксваген «Шаран», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що були понесені ДП "Львіввуглезбут".

Сума витрат по ремонту автомобіля в IV кварталі 2005 року склала 38929,4 грн., з них 6488,23 грн. податку на додану вартість віднесено до податкового кредиту, 15019,0 грн. віднесено на покращення основних засобів і відповідно до валових витрат ( в межах 10 % балансової групи основних фондів), на 17422,17 грн. збільшено балансову вартість групи 2 (основних фондів).

В І кварталі 2006 року ДП "Львіввуглезбут" відповідно до п.п. 8.4.9 п.8.4 статті 8 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями), згідно якого «у разі коли страхова організація або інша юридична чи фізична особа, визнана винною у заподіяній шкоді, компенсує платнику податку втрати, пов'язані з виникненням обставин, визначених у підпункті 8.4.8 цього пункту, платник податку в податковий період, на який припадає така компенсація:

а)          збільшує валовий дохід на суму компенсації за основні фонди групи 1 (окремий об'єкт основних фондів групи 1);

б)          зменшує балансову вартість відповідної групи основних фондів на суму компенсації за основні фонди груп 2, 3 і 4.», було зменшено П групу основних фондів на суму одержаної компенсації, 29802,8 грн.

Але, згідно абзацу 2, п. п. 5.4.6 п.5.4 статті 5 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями)", якщо умови страхування передбачають виплату страхового відшкодування на користь платника податку - страхувальника, застраховані збитки, понесені таким платником податку, відносяться до його валових витрат у податковий період їх понесення, а суми страхового відшкодування таких збитків включаються до валових доходів такого платника податку у податковий період їх отримання", тобто ДП "Львіввуглезбут" суму отриманої компенсації 29802,8 грн. слід було включити до валових доходів, що зроблено не було.

Отже, в порушення абзацу 2, п.п. 5.4.6 п.5.4 статті 5 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями) відповідачем занижено валові доходи на загальну суму 29802,8 грн., в тому числі по періодах: IV квартал 2005 року 3617,0 грн., І квартал 2006 року 26185,8 грн.

Перевіркою також встановлено, що в порушення п.5.1, пп. 5.2.1 п.5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України " Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.97№ 228/97-ВР із внесеними змінами та доповненнями, підприємством віднесено до складу валових витрат, витрати які не пов'язані з веденням господарської діяльності за період 01.10.2005 по 31.12.2006 у розмірі 104749,8 грн.

Пунктом 1.32 статті 1 Закону України від 28.12.94 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР (із змінами та доповненнями) визначено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України від 28.12.94 №334/94-ВР "Про оподаткуванр-ч прибутку підприємств" в редакції Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР (із змінами і доповненнями) встановлено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) -сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п. 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України від 28.12.94 №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР (із змінами та доповненнями), до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абзацом другим п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (змінами та доповненнями), не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов'язаним з таким платником податку особам.

Згідно п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 02.11.1999 року за №751/4044 первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з фактичних витрат як затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фракту) за вантажо-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати із страхування ризиків транспортування запасів).

Транспортно-заготівельні витрати включаються до собівартості придбаних запасів або загальною сумою відображаються на окремому субрахунку рахунків обліку запасів.

Підприємством за перевіряємий період здійснювалась реалізація вугілля ДП «Вугілля України»та іншим споживачам. До складу витрат щодо перевезення та транспортування вугілля належать витрати по послугах залізниці та залізничний тариф.

Відповідно до договору на поставку вугілля №9-01/2-к від 29.01.2004р. укладеного між ДП «Львівуглезбут»та ДП «Вугілля України»залізничний тариф оплачує ДП «Вугілля України».

В ході перевірки встановлено, що ДП «Львіввуглезбут»до скаду валових витрат за період 01.10.2005р.-31.12.2006р. віднесено витрати по транспортуванню вугілля (послуги залізниці та залізничний тариф) по всіх поставках вугілля відповідно до укладених договорів. Витрати по транспортуванню вугілля ДП «Львіввуглезбут»виставляються до оплати іншим покупцям в           повному обсязі, а саме послуги залізниці та залізничний тариф. Внаслідок компенсації покупцями понесених ДП «Львіввуглезбут»витрат, підприємством послуги залізниці по транспортуванню вугілля відносяться до складу валових доходів та податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Перевіркою встановлено, що ДП «Львіввуглезбут»понесені витрати по послугах залізниці щодо поставки вугілля на ДП «Вугілля України», віднесено до складу валових витрат та податкового кредиту. При продажу вугілля ДП «Вугілля України»послуги залізниці оплачуються за рахунок постачальника (ДП «Львіввуглезбут») та до компенсації покупцем (ДП «Вугілля України») не виставляються. В бухгалтерському обліку підприємства витрати по послугах залізниці щодо поставки вугілля на ДП «Вугілля України»відображено проводкою Дт 932 «Витрати на збут»Кт 631 «Розрахунки з іншими кредиторами»та до собівартості запасів підприємством не віднесено. За період 01.10.2005р.-31.12.2006р. ДП «Львіввуглезбут»понесено вказаних витрат на загальну суму 104749,8 грн.

Враховуючи вищенаведене ДП «Львіввуглезбут», в порушення п. 5.1, пп. 5.2.1 п.5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.97№ 228/97-ВР із внесеними змінами та доповненнями, безпідставно віднесено до складу валових витрат, витрати по послугах залізниці які не пов'язані з веденням господарської діяльності за період 01.10.2005 по 31.12.2006 року у розмірі 104749,8 грн.

Перевіркою правильності визначення суми податку на прибуток за період з 01.10.2005 року по 31.12.2006 року встановлено заниження податку на прибуток підприємства на загальну суму 33638,1 грн., з них IV квартал 2005 року -6346,3 грн., І квартал 2006 року - 10865,4 грн., II квартал 2006 року - 6336,0 грн., Ш квартал 2006 року - 5663,4 грн., IV квартал 2006 року -4427,0 грн.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.5.1, п.п. 5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 абзацу 2, п.п 5.4.6 п.5.4 статті 5 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями) ДП «Львіввуглезбут»занижено валові доходи на загальну суму 29802,76 грн., з них за IV квартал 2005 року в сумі 3617,0 грн., за І квартал 2006 року в сумі 26185,8 грн., завищено валові витрати на загальну суму 104749,8 грн., з них за IV квартал 2005 року - 21768,3 грн., за І квартал 2006 року - 17275,6 грн., з II квартал 2006 року -25344,1 грн., за Ш квартал 2006 року - 22653,6 грн., за IV квартал 2006 року - 17708,2 грн., що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 33638,1 грн., з них IV квартал 2005 року -6346,3 грн., І квартал 2006 року - 10865,4 грн., П квартал 2006 року - 6336,0 грн., Ш квартал 2006 року - 5663,4 грн., IV квартал 2006 року - 4427,0 грн.

Перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за перевірений період з 01.10.2005 року по 30.09.2006 року встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 17034,8 грн., в тому числі в жовтні 2005 року -          1739,9 грн., в листопаді 2005 року- 1724,6 грн., в грудні 2005 року - 889,1 грн., в січні 2006 року - 648,4 грн., в березні 2006 року - 1730,0 грн., в квітні 2006 року - 1913,9 грн., в травні 2006 року - 1732,9 грн., в липні 2006 року - 1967,9 грн., в серпні 2006 року - 1432,8 грн., в вересні 2006 року - 1129,9 грн., в листопаді 2006 року - 1188,4 грн., в грудні 2006 року - 937,0 грн., та завищення суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на суму 3914.8грн., з них в лютому 2006 року - 1076,7 грн., в червні 2006 року - 1421,9 грн., в жовтні 2006 року - 1416,2 грн.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.5.1, п.п. 5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України від 22.05.97 М283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями) підприємством завищено валові витрати на загальну суму 104749,8 грн., в звязку з включенням до валових витрат послуг залізниці які не повязані з власною господарською діяльністю підприємства (порушення описано в п.3.1.2 даного акту).

ДП «Львіввуглезбут»за перевірений період було віднесено до податкового кредиту 20949,6 грн. податку на додану вартість за послуги залізниці по транспортуванню вугілля для ДП "Вугілля України", а саме:жовтень 2005 року - 1739,9 грн.; листопад 2005 року - 1724,6 грн.; грудень 2005 року - 889,1 грн.; січень 2006 року - 648,4 грн.; лютий 2006 року - 1076,7 грн.; березень 2006 року - 1730,0 грн.; квітень 2006 року - 1913,9 грн.; травень 2006 року - 1732.9          грн.; червень 2006 року - 1421,9 грн.; липень 2006 року - 1967,9 грн.; серпень 2006 року -          1432,8 грн.; вересень 2006 року - 1129,9 грн.; жовтень 2006 року - 1416,2 грн.; листопад 2006 року - 1188,4 грн.; грудень 2006 року - 937,0 грн.

Згідно п.п.7.4.4. п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" (із змінами та доповненнями) якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно п.п.7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" (із змінами та доповненнями) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, як вважається ДПІ, в порушення п.п. 7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.1997^ №168/97-ВР „Про податок на додану вартість (з урахуванням змін та доповнень підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 17034,8 грн., в тому числі в жовтні 2005 року - 1739,9 грн., в листопаді 2005 року - 1724,6 грн., в грудні 2005 року - 889,1 грн., в січні 2006 року - 648,4 грн., в березні 2006 року - 1730,0 грн., в квітні 2006 року - 1913,9 грн., в травні 2006 року - 1732,9 грн., в липні 2006 року - 1967,9 грн., в серпні 2006 року -1432,8 грн., в вересні 2006 року - 1129,9 грн., в листопаді 2006 року - 1188,4 грн., в грудні 2006 року - 937,0 грн., та завищено суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на суму 3914,8 грн., з них в лютому 2006 року - 1076,7 грн., в червні 2006 року - 1421,9 грн., в жовтні 2006 року - 1416,2 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази у їх сукупності, господарським судом відзначається наступне:

щодо включення позивачем до валового доходу отриманого страхового відшкодування в розмірі 29802,80 грн., то суд не може погодитись з позивачем, оскільки:  відповідно до п.п. 8.4.9 п.8.4 статті 8 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями), згідно якого «у разі коли страхова організація або інша юридична чи фізична особа, визнана винною у заподіяній шкоді, компенсує платнику податку втрати, пов'язані з виникненням обставин, визначених у підпункті 8.4.8 цього пункту, платник податку в податковий період, на який припадає така компенсація:

а)          збільшує валовий дохід на суму компенсації за основні фонди групи 1 (окремий об'єкт основних фондів групи 1);

б)          зменшує балансову вартість відповідної групи основних фондів на суму компенсації за основні фонди груп 2, 3 і 4.». Позивачем було зменшено П групу основних фондів на суму одержаної компенсації - 29802,8 грн.

Але, згідно абзацу 2, п. п. 5.4.6 п.5.4 статті 5 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями)", якщо умови страхування передбачають виплату страхового відшкодування на користь платника податку - страхувальника, застраховані збитки, понесені таким платником податку, відносяться до його валових витрат у податковий період їх понесення, а суми страхового відшкодування таких збитків включаються до валових доходів такого платника податку у податковий період їх отримання". Тобто, ДП "Львіввуглезбут" суму отриманої компенсації - 29802,8 грн. слід було включити до валових доходів, що зроблено не було.

Отже, в порушення абзацу 2, п.п. 5.4.6 п.5.4 статті 5 Закону України від 22.05.97 №283/97-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями Відповідачем занижено валові доходи на загальну суму 29802,8 грн., в тому числі по періодах: IV квартал 2005 року 3617,0 грн., І квартал 2006 року 26185,8 грн.

Необгрунтованим є висновок ДПІ у Сокальському районі щодо порушеня ДП «Львіввуглезбут»вимог віднесення до складу валових витрат по послугах залізниці, оскільки:

державне підприємство "Львіввуглезбут", відповідно до п. 2.1. Статуту підприємства, створене з метою здійснення виробничо - господарської, комерційно -посередницької, інших видів діяльності для забезпечення функціонування Державного підприємства "Львіввугілля" і одержання прибутку. Основними напрямками діяльності підприємства позивача є організація збуту вугільної продукції та ведення розрахунків за неї. Відповідно до статутних обов'язків ДП "Львіввуглезбут", при визначенні стратегії господарської діяльності, повинно враховувати державні контракти, державні замовлення та інші договірні зобов'язання, інтереси ДП "Львіввугілля". Вся господарська діяльність ДП "Львівуглезбут" тісно пов'язана з діяльністю ДП "Львіввугілля", так як ДП "Львіввуглезбут" виступає виключно реалізатором вугільної продукції придбаної у ДП "Львіввугілля". Придбання вугілля у ДП «Львіввугілля»для подальшої її реалізації здіснюється на підставі договору № 1/К від 01.09.2003р. При купівлі вугілля згідно п. 4.4. вищевказаного договору ДП «Львіввугілля»надає ДП «Львіввуглезбут»торгову скидку, яка протягом 2006р. складала 0,7% вартості однєї тонни вугілля і визначається додатком, який є невід”ємною частиною договору і застосовується з метою покриття витрат пов'язаних з господарською діяльністю підприємсва та віддображена у кошторисі торгової скидки. І саме витрати на послуги залізниці передбачені в п.2. 5. даного кошторису, а також у затверженому Мінвуглепромом фінансавому плані підприємства на відповідний період і відображенні у рядку під кодом 103. Затвердження Мінвуглепромом фінансового плану підприємства, в якому передбачені витрати на послуги залізниці, додатково підтверджує втрату чинності наказу Міністерства вугільної промисловості України №60 від 24.02.1995 року "Про затвердження Прейскуранта оптових регульованих цін на вугілля, продукти збагачення вугілля та брикети ".

Посилання ДПІ на п.5.1, п.п. 5.2.1. п.5.2, п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств»і Положення про стандарти бухгалтерського обліку 9 «Запаси»є безпідставним, оскільки дані витрати входять в собівартість і закладені у торговій скидці, що визначена Договором № 1/К від 01.09.2003р. Посилання ДПІ на продаж продукції за цінами нижчими ніж звичайні є необгрунтованим, так як відповідно до п. 1.20 ст. 1 Закону «Про одаткування прибутку підприємст»звичайною ціною важається ціна товарів (робіт послуг), визначена сторонами договору. Оскільки вся реалізація вугільної продукції ДП «Львівуглезбут»проводиться виключно на договірних засадах із зазначенням цінни вугільної продукції в умовах договру, то висновок ДПІ у Сокальському районні в цому аспекті не має жодного обгругрунтування.

Оскільки основною діяльністю ДП "Львіввуглезбут" є реалізація вугілля, поставка вугільної продукції на електростанції здійснюється через Оптовий ринок енергетичного вугілля (ОРЕВ), оператором якого виступає Державне підприємство «Вугілля України»з яким ДП «Львіввуглезбут» укладений договір на поставку вугілля №9-01/2-к від 29.01.2004 року Даний договір укладений у відповідності до Угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин з оптового постачання енергетичного вугілля від 12.11.2003р. та Правил оптового ринку енергетичного вугілля (ОРЕВ). У відповідності з п. 1.2. Угоди про співробітництво та організацію взаємовідносин з оптового постачання вугільної продукції - учасники ОРЕВ виходять з того, що інтересам кожного з них відповідає організація оптового постачання енергетичного вугілля у відповідності до даної угоди та Правил оптового ринку енергетичного вугілля. І саме відповідно до п. 2.1. договору на поставку вугілля №9-01/2-к від 29.01.2004 року поставка вугілля здійснюється залізничним транспортом, а залізничний тариф оплачує ДП "Вугілля України" (покупець) згідно з п. 4.1.1.Правил ОРЕВ, який і передбачає, що вугільна продукція постачається Оператором ОРЕВ з позначкою «Власність оператора ОРЕВ - ДП «Вугілля України»з включенням витрат на залізничний тариф та збагачення в оптову ціну вугілля».

Для належного виконання своїх зобов'язань за вказаним договором ДП "Львіввуглезбут" користується залізничними перевезеннями, як відправник вугілля, який оплачує додаткові послуги залізниці на підставі Статуту Залізниць України та протоколу узгоджених ставок зборів за додаткові послуги при перевезенні вантажів на Львівській залізниці №330 від 28.02.2005р. та № 276 від 23.02.2006р. до Договору № 75 від 02.02.2004р.. Відповідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги та їх вартість. Витрати підприємства позивача на додаткові послуги залізниці з доставки вугілля покупцю підтверджуються відповідними накопичувальними картками та безпосередньо пов'язані з його господарською діяльністю - продажем вугілля. Отже, відповідно до пп.5.2.1. п.5.2. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємтств", підприємством правомірно віднесено такі витрати до складу валових і висновок податкового органу в цьому аспекті є необгрунтованим.

Необгрунтованим також є посилання ДПІ у Сокальському районі на Наказ Міністерства вугільної промисловості України №60 від 24.02.1995 року "Про затвердження Прейскуранта оптових регульованих цін на вугілля, продукти збагачення вугілля та брикети", оскільки даний Наказ втратив чинність на підставі Наказів Мінвуглепрому №93 від 27.03.1995, №387 від 05.12.1995, №158 від 29.04.1996, №534а від 21.10.1996. Саме наказ Мінвуглепрому № 534А від 21.10.1996р. був виданий відповідно до Постанови КМУ № 1134 від 17.09.1996р. «Про визнання таким, що втратив чинність пункт 3 додатку до постанови КМУ № 109 від 13.02.1995р., який передбачав те, що Мінвуглепром за погодженням Мінекономіки встановлює оптові ціни на вугілля та вугільну продукцію. Оскільки даний пунк визнаний таким, що втратив чинність - отже, встановлення Мінвуглепромом оптових цін на вугілля та вугільну продукцію припинено, а висновок податкового органу в цій частині є необгрунтованим.

Крім того, згідно ст.9 ЗУ „Про залізничний транспорт” від 04.07.96р. №273/96-ВР (із змінами і доповненнями), розрахунки за роботи і послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу, пошти, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.

А оскільки не відбулося заниження податку на прибуток, то не відбулося і заниження податку на додану вартість і податкове повідомлення-рішення про визнання суми податкового зобов”язання з податку на додану вартість на суму 17034,80грн. і 8517,40грн. штрафних (фінансових) санкцій обчислені безпідставно. Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 ЗУ „Про ПДВ”, до податкового кредиту відносяться суми ПДВ, безпосередньо пов”язані з господарською діяльністю та валовими витратами, право на які обгрунтовано вище.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

постановив:

1.Адміністративний позов задоволити частково.

2.Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення №000496231/0 від 21.05.07р., №000496231/1 від 24.07.07р., №000495231/0 від 21.05.07р.,  №000495231/1 від 24.07.07р. повністю, №000497231/0 від 21.05.07р. на суму 26187,40грн. основного платежу та 11178,77грн. штрафних санкцій та №000497231/1 від 24.07.07р.  на суму 26187,40грн. основного платежу та 11178,77грн. штрафних санкцій.

3.В задоволенні решти позовних вимог про визнання нечинними податкових повідомлень №000497231/0 від 21.05.07р. та №000497231/1 від 24.07.07р. на суму 7450,70грн. основного платежу та 3180,53грн. штрафних санкцій  –відмовити.

4.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя