ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.10.2007
Справа №2-22/10142-2007А

За позовом ВАТ «Євпаторійске АТП № 14363» ( м.Євпаторія, вул.2-ї Гвардійської Армії, 20)

До відповідача ДПІ у м.Євпаторія  ( м.Євпаторія. вул. Д.Ульянова, 2/40).

Про скасування податкових повідомлень-рішень.

Суддя Яковлєв С.В.

За участю секретаря Дулімової В.І.

Представники:

Від позивача -  Боровик С.В.  –  пред-к  , дов. від 01.10.2007 р.

Від відповідача -  не з’явився .

Сутність спору: ВАТ «Євпаторійске АТП № 14363» ( далі позивач)  звернулось  до господарського суду АРК з позовом про скасування  податкових повідомлень - ДПІ у м.Євпаторія  (далі відповідач) № /0 від 18.12.2006 р., № 1/1 від 17.01.2007 р, № /2 та № /2 від 28.03.2007 р., №/3 та № /3 від 13.06.2007 р. Вимоги мотивовані тим, що відповідач під час проведення планової  документальної перевірки  фінансово-господарської діяльності позивача зробив помилкові висновки про порушення останнім Закону України  «Про податок з власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів», в наслідок чого нарахував йому  необґрунтований податковий борг та неправомірно застосував фінансові санкції.

Під час судового засідання, яке відбулось 17.09.2007 р., представник відповідача надав відзив на позов  ( вих. №15307/10/10-0 від 14.09.2007 р.), в якому з позовними вимогами не погодився , вказавши, що позивач не сплатив за ставками, передбаченими діючим законодавством , податкові зобов’язання , визначені у Законі України  «Про податок з власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів», в наслідок чого йому був нарахований податковий борг та застосовані до нього фінансові санкції.

Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.10.2007 р. наполягав на відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідач явку свого представника у судове засідання, яке відбулось 11.10.2007 р., не забезпечив про час та день його проведення був сповіщений належним чином.

Представник позивача наполягав на продовженні  розгляду справи.

Вислухавши думку представника позивача, приймаючи до уваги участь представника відповідача  у попередніх судових засіданнях, надання ним необхідних документів, відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, ненадання ним доказів неможливості участі його представника з поважних причин, суд, керуючись ст. 128 КАСУ, вважає можливим продовжити розгляд справи  по наявним в ній документам.

Розглянувши   матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

На підставі направлення № 357 від 17.11.2006 р. працівники відповідача  провели  виїзну планову  комплексну  документальну перевірку  позивача  з питань  дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005 р. по 30.06.2006 р.  За результатами зазначеної перевірки відповідачем складено 12.12.2006 р. акт № 958/23-1, в якому зафіксоване ,зокрема,  порушення позивачем ст. 3,5 Закону України «Про податок з власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів», заниження  податку у 2005 р. на суму 5824 грн.  та на 543 грн. – у 2006 р.

Відповідач на підставі акта перевірки № 958/23-1 від 18.12.2006 р. прийняв 18.12.2006р. податкове повідомлення-рішення № /0 , згідно з яким позивачу нараховане  податкове зобов’язання по  податку  з власників транспортних засобів  у сумі 9449 грн.,  в тому числі   6367 грн. – за основним платежем, 3082 грн. -  штрафних (фінансових) санкції.

Діючи відповідно до ст.5 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” , позивач  27.12.2006 р. звернулось до відповідач зі скаргою  на вказане  податкове повідомлення - рішення .

Відповідач  12.01.2007 р.  прийняв рішення №470/10/25-0  про відмову у задоволенні скарги позивача.

На підставі акта перевірки № 958/23-1 від 18.12.2006 р. відповідач прийняв 17.01.2007р. податкове повідомлення-рішення № 1/1 , згідно з яким позивачу нараховане  податкове зобов’язання по  податку  з власників транспортних засобів  у сумі 9449 грн.,  в тому числі   6367 грн. – за основним платежем, 3082 грн. -  штрафних (фінансових) санкції.

Позивач звернувся до ДПА в АРК зі скаргою на податкове повідомлення-рішення № /0.

ДПА в АРК 22.03.2007 р. прийняла  рішення № 682/10/25-021  по результатам розгляду вказаної скарги, згідно з яким збільшила  суму  податку  з власників транспортних засобів , нараховану позивачу в наслідок проведення перевірки, на  14754,62 грн. та штрафних санкції на 7478,81 грн., залишила без змін  податкове повідомлення-рішення № /0.

Відповідачем на підставі акта перевірки № 958/23-1 від 18.12.2006 р. прийняти   28.03.2007 р. податкові повідомленні-рішення № /2 , яким позивачу нараховане  податкове зобов’язання по  податку  з власників транспортних засобів  та інших самохідних машин  у сумі 22233,43 грн.,  в тому числі  14754,62 грн. – за основним платежем, 7478,81 грн. -  штрафних (фінансових) санкції та № /2, згідно з яким йому нараховане  податкове зобов’язання по  податку  з власників транспортних засобів  у сумі 9449 грн.

Позивач звернувся до ДПА України  зі скаргою, на податкове повідомлення –рішення  відповідача  від 17.01.2007 р. № 1/1.

ДПА України  06.06.2007 р. прийняла рішення № 5472/6/25-0215 , залишила без змін  податкове  повідомлення-рішення  відповідача від 18.12.2006 р. № 000184701/0 ( від 17.01.2007 р. № 1/1) з урахуванням рішення ДПА в АРК від 22.03.2007 р. № 682/10/25-021 .

Відповідачем на підставі акта перевірки № 958/23-1 від 18.12.2006 р. прийняти   13.06.2007 р.  податкові повідомленні-рішення № /3 , яким позивачу нараховане  податкове зобов’язання по  податку  з власників транспортних засобів  та інших самохідних машин  у сумі 22233,43 грн.,  в тому числі  14754,62 грн. – за основним платежем, 7478,81 грн. -  штрафних (фінансових) санкції, та  № 000184701/3, згідно з яким йому нараховане  податкове зобов’язання по  податку  з власників транспортних засобів  у сумі 9449 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування  зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 67 Конституції України  визначає, що кожен  зобов’язаний сплачувати  податки і збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів встановлений Законом України «Про податок з власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів».

Відповідно до ст.1 зазначеного Закону  платниками податку з  власників  транспортних засобів  та інших самохідних машин  і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами та здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/ або мають зареєстровані  в Україні  згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст.2 Закону є об’єктами оподаткування.

Згідно  зі ст. 6 Законом України «Про податок з власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів»  податок  з власників транспортних  засобів та інших  самохідних  машин і механізмів обчислюється юридичними особами на підставі звітних  даних  про кількість  транспортних засобів  та інших самохідних машин  і механізмів   за станом на 1  січня поточного року.  Обчислення податку  з власників  наземних транспортних  провадиться  виходячи  з об’єму  циліндрів  або потужності  двигуна  кожного виду  і марки транспортних засобів  за ставками , зазначеними у ст. 3 Закону.  У разі викрадення  транспортного засобу  податок його власником не сплачується , якщо факт викрадення підтверджується  відповідними документами органів, якими порушено відповідну кримінальну справу.

Законом України  від 25.03.2005 р. № 2505- IV «Про внесення змін  до Закону України  «Про державний бюджет України  на 2005 р.»  та деяких інших  законодавчих актів  України»  внесено  зміни  до ст. 3 Закону України «Про податок з  власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів», збільшено розмір ставок податку.

Матеріали справи свідчать про те, що  на балансі позивача  станом на 01.01.2005 р.  рахувались 58 одиниць  транспортних засобів ,  за  яких ним нараховано  46791 грн. податку з власників  транспортних засобів  та інших самохідних  машин і механізмів .  Позивачем по справі надані докази того, що зазначене податкове зобов’язання було сплачено ним в строки, визначені у  ст. 5 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Із пояснень сторін стає зрозумілим,  що позивач після внесення змін до ст.  3 Закону України «Про податок з власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів»  на підставі Закону України  від 25.03.2005 р. № 2505- IV «Про внесення змін  до Закону України  «Про державний бюджет України  на 2005 р.»  та деяких інших  законодавчих актів  України»  не здійснив перерахунок суми податкового зобов’язання за 2005 р. за новими ставками.

Ст. 95 Конституції України  встановлює, що  виключно  законом про Державний бюджет України визначаються будь-які  видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно зі ст. 4 Бюджетного кодексу України   при здійсненні  бюджетного процесу в Україні  положення нормативно-правових актів застосовуються  лише в частині, в якій вони не суперечать положенню Конституції України, цього кодексу  та закону про Державний бюджет. У ст. 27 Бюджетного кодексу України  встановлено, що Закони України, які впливають на формування  доходної чи видаткової частини бюджетів, повинні бути офіційно оприлюднені до 15 серпня року, що передує плановому. В іншому разі  норми відповідних законів, що впливають на формування доходної та/або видаткової частини бюджетів, застосовуються не раніше  початку бюджетного періоду, наступного за плановим.

Вивчивши зазначені вище положення Конституції, Бюджетного кодексу України, суд вважає, що за своєю природою  закон про Державний бюджет  є фактично  планом формування  та використання  фінансових ресурсів у державі, який не може  регулювати відносини , яки є предметом інших законів. Саме  завдяки реалізації інших законів здійснюється отримання коштів, необхідних для виконання фінансових зобов’язань , визначених у Державному бюджеті.

Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. по справі № 1-29/2007  визначив, що зі зміст положень Конституції України та Бюджетного кодексу України  вбачається, що  закон про державний бюджет не може  вносити зміни , зупиняти дії чинних законів України, а також  встановлювати інше (додаткове) правове регулювання відносин , що є предметом інших законів України.

Конституційний суд України підкреслив те, що  зі змісту  положень Конституції України та Бюджетного кодексу України вбачається, що закон  про Державний бюджет України  як правовий акт, чітко  зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання  фінансових ресурсів, має особливий предмет  регулювання, він  стосується  виключно  встановлення доходів  та видатків держави , тому цим законом  не можуть вноситися зміни,  зупинятися дія чинних законів України,  а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин,  що є предметом  інших законів України.

Конституційний суд України у зазначеному рішенні також визначив, що Верховна рада України не повинна при прийнятті Закону  про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти  дію окремих законів України та/або будь-яким чином  змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

В силу викладеного,  приймаючи до уваги те, що відповідач не заперечує проти вірного  визначення  позивачем за ставками, які були встановлені  на початок 2005 р. у ст. 3 Закону України «Про податок з власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів», суми податкового зобов’язання на 2005 р. по  податку  з власників транспортних засобів та її сплати у строки , визначені у ст. 5 Закону України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, суд вважає, що  у відповідача були відсутні підстави для донарахування ВАТ «Євпаторійске АТП № 14363» вказаного платежу за 2005 р.  у розмірі 20578,62 грн. та застосування до нього  штрафних санкції за несплати у 2005 р. цього податку за ставками, визначеними у   Законі України  від 25.03.2005 р. № 2505- IV «Про внесення змін  до Закону України  «Про державний бюджет України  на 2005 р.» .

Під час розгляду справи відповідач пояснив, що станом  на 01.01.2006 р.  за даними  позивача на його балансі  рахувалось  45 одиниць  транспортних засобів .

Розрахунок податку на 45 одиниць  транспортних засобів  на суму податку  у розмірі 62757 грн. був надісланий на адресу відповідача  у строки , визначені діючим законодавством України.  Відповідач вказує , що при оформленні зазначеного розрахунку  позивача вірно  визначив  ставки  податку .

Під час проведення перевірки позивача відповідачем було встановлено, що на  балансі першого рахувалось 46 одиниць  транспортних засобів .  Позивач  з причин  викрадення  транспортного засобу – автомобіля ЗИЛ 43317- не включив його в розрахунок податкового зобов’язання по зазначеному виду податку на 2006 р.

Позивач не надав документів ,яки б свідчили  про порушення кримінальної справи  по факту викрадення зазначеного автомобіля. У порядку , передбаченому ст.. 71 КАСУ, такі документи не були ним надані суду під час розгляду справи.

За таких обставин, керуючись ст. 6 Закону України «Про податок з власників транспортних  засобів та інших  самохідних машин і механізмів», приймаючи до уваги відсутність зауважень позивача по сумі визначеного податкового зобов’язання за 2006 р., суд вважає, що відповідачем обґрунтовано йому  нараховане податкове зобов’язання  по податку  з власників транспортних засобів  за 2006 р. у сумі  543 грн.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення  зобов’язань  юридичних або фізичних осіб  перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків  і зборів ( обов‘язкових платежів) є Закон України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Ст. 1 закону визначає, що податковим боргом ( недоїмкою)  є податкове  зобов’язання ( з урахуванням  штрафних санкцій  за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку , але не сплачене  у встановлений строк, а також пеня , нарахована  на суму такого податкового зобов’язання.

Ст.17 Закон України “Про порядок  погашення  зобов’язань платників  податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначає порядок  нарахування штрафних санкції за порушення податкового законодавства платником податків.

Як зазначено вище , суд визнав правомірними нарахування позивачу податкового зобов’язання  по податку   з власників транспортних засобів  за 2006 р. у сумі  543грн. За таких обставин, приймаючи до ваги розрахунок штрафних санкцій наведений відповідачем під час винесення податкових повідомлень-рішень, які просить скасувати  позивач, суд вважає, що  у податкового органу  були  підстави для нарахування  штрафних санкцій у сумі  263,03 грн.

В силу викладеного стає зрозумілим, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Під час судового засідання, яке відбулось 11.10.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ  постанову складено  18.10.2007р.

Керуючись ст. 94, 98, 160-163  Кодексу  адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.  Скасувати  податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Євпаторії  (м.Євпаторія. вул. Д.Ульянова, 2/40, ЗКПО 24967480)  № /0  від 18.12.2006 р., № 1/1 від 17.01.2007 р., №   /2 від 28.03.2007 р. та №  /3 від  13.06.2007 р.    в частині  нарахування  ВАТ «Євпаторійське  АТП № 14363»  (  м.Євпаторія, вул.2-ї Гвардійської Армії, 20, ЗКПО 03117547) податкового зобов’язання  з податку  з власників транспортних засобів  у сумі    5824 грн. – за основним платежем та 2818,97 грн.  -  штрафних (фінансових) санкції.

3. Скасувати  податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Євпаторія  (м.Євпаторія. вул. Д.Ульянова, 2/40, ЗКПО 24967480)  № /2 від 28.03.2007 р., №/3 від 13.06.2007 р.

4. Стягнути із Державного бюджету України на користь ВАТ «Євпаторійске АТП № 14363» (  м.Євпаторія, вул.2-ї Гвардійської Армії, 20, р  6011 в КРУ «Приватбанка» МФО 384436 ,  ЗКПО 03117547)  2,55  грн. судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог – у позові відмовити.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня ії проголошення ( у разі складання постанови у повному обсязі  відповідно  до ст. 160 КАСУ – з дня складання у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.