КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2007                                                                                           № 36/84-30/102

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:                                          Барицької  Т.Л.

Ропій  Л.М.

при секретарі:

За участю представників:

від прокуратури - Бондарчук Д.М. - ст.прокурор, посв. № 18 від 18.01.2007;

від позивача1 - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від позивача2- не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від позивача3 - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача - Приходько О.Я. - нач. юридично-договірного відділу,дов. № юр-546/д від 01.12.2006;

від третьої особи1 - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від третьої особи2 - не викликався та не з’явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 27.03.2007

у справі № 36/84-30/102 (Ващенко Т.М.)

за позовом                               Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Погарщинської сільської ради,

Головного фінансового управління Полтавської обласної державної адміністрації,

Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта"

третя особа1           Полтавське обласне головне управління земельних ресурсів

третя особа2                     Полтавська обласна виробнича асоціація "Родючість"

про                                                  стягнення 63710,00 грн.

На підстав ст.ст. 77, 99 ГПК України розгляд справи 31.05.2007 відкладено на 19.06.2007.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2007 у справі №36/84-30/102 залишено позов Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Погарщинської сільської ради, Головного фінансового управління Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації без розгляду на підставі ч. 1 п. 1 ст. 81 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що норму закону, яка надає позивачам повноваження органу виконавчої влади у спірних правовідносинах, прокурор не вказав; ст.ст. 13 – 17 Земельного кодексу України визначено повноваження органів виконавчої влади в галузі земельних відносин і серед цих органів не зазначено сільські, селищні, міські, обласні ради, які є лише представницькими органами відповідних територіальних громад без надання їм функцій виконавчих органів; відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 положення абзацу четвертого частини першої ст. 2 ГПК України в контексті пункту 2 ст. 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави і ця заява за ст. 2 ГПК України є підставою для порушення справи в арбітражному суді; під поняттям „орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах”, зазначеним у частині другій ст. 2 ГПК України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади; прокурором не надано правовстановлюючих документів на підтвердження повноважень другого та третього позивачів для представлення інтересів Полтавської обласної ради та Лохвицької районної ради; п. 27 ст. 2 Бюджетного кодексу України дано визначення не фінансовим управлінням відповідних районних та обласних державний адміністрацій, а місцевим фінансовим органам; відповідно до п. 3 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 22.05.2002 № 04-5/570 „Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам” господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов’язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов’язаних із захистом інтересів держави, якщо господарський суд порушив справу за позовом прокурора чи його заступника, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України; Господарський суд міста Києва вважає, що Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор визначив позивачем у даній справі орган місцевого самоврядування, якому законом не надані повноваження у спірних правовідносинах органу виконавчої влади, а тому даний позов підлягає залишенню без розгляду.

В апеляційному поданні прокурор просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2007 у справі № 36/84-30/102 скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Підстави апеляційного подання обґрунтовуються наступними доводами.

Прокурор стверджує, що в даному конкретному випадку згідно зі ст.ст. 1, 33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” сільській раді надано повноваження органу виконавчої влади.

Заявник вказує, що відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, п. „ї” ст. 15 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” до повноважень сільських рад відноситься розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за використанням та охороною земель, додержанням земельного та екологічного законодавства на своїй території, а згідно зі ст. 209 Земельного кодексу України та ст. 50 Закону України „Про державний бюджет України на 2003 рік” кошти, які надходять в рахунок відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, підлягають зарахуванню, в розмірах визначених чинним законодавством, на спеціальні рахунки відповідних місцевих рад, тому саме Погарщинська сільська рада Лохвицького району в даному випадку є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, і вірно визначена в якості позивача у даній справі.

Прокурор зазначає, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1204 від 19.08.2002 „Про затвердження типових положень про Головне фінансове управління обласної, Київської міської та фінансове управління Севастопольської міської адміністрацій, про фінансове управління районної, районної у м. Києві та фінансовий відділ районної у м. Севастополі державної адміністрації” фінансові управління, які створені при облрайдержадміністраціях, є юридичними особами та структурними підрозділами вказаних державних установ, тобто є органами державної влади, основними завданнями яких є забезпечення реалізації державної бюджетної політики, здійснення загальної організації та управління виконанням бюджету, координація учасників бюджетного процесу.

Заявник стверджує, що відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, а тому ненадходження даних коштів на відповідні рахунки місцевих рад призводить до недофінансування заходів, спрямованих на охорону та покращення родючості земель і суперечить охоронюваним законом інтересам держави.

На виконання ухвали апеляційного господарського суду від 31.05.2007 прокурором та третім позивачем надані документи.

У відзиві на апеляційне подання відповідач, заперечуючи проти доводів подання, зокрема посилається на те, що застосування норми ст. 32 Закону України "Про власність" є помилковим, норми ст. 13 Конституції України, ст. 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" є нормами загальної дії, які не конкретизують повноваження прокурора у даній справі; відповідач вважає, що суд першої інстанції законно і обґрунтовано застосував статтю 81 ГПК України та залишив позов без розгляду, оскільки відповідно до п.п. 1 та 5 частини першої цієї статті господарський суд залишає без розгляду позов у випадках, якщо позов підписано особою, яка не підтвердила свої повноваження; позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Розглянувши апеляційне подання, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників прокуратури та відповідача, враховуючи доводи відзиву на апеляційне подання, колегія суддів встановила наступне.

Полтавським міжрайонним природоохоронним прокурором до Господарського суду міста Києва подана позовна заява в інтересах держави в особі Погарщинської сільської ради, Головного фінансового управління Полтавської обласної державної адміністрації, Фінансового управління Лохвицької районної державної адміністрації про стягнення з відповідача на користь держави в особі Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 60 відсотків від суми нарахованих сільськогосподарських втрат в розмірі 38 226 грн., на користь Головного фінансового управління Полтавської обласної державної адміністрації 25 відсотків від суми нарахованих сільськогосподарських втрат в розмірі 15 927,5 грн., на користь Фінансового управління Полтавської районної державної адміністрації 15 відсотків від суми нарахованих сільськогосподарських втрат в розмірі 9 556,5 грн.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 N 3-рп/99 у справі № 1-1/99 в основі інтересів держави завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо; під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 34 ст. 26 Закону від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 209 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, зумовлені вилученням сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, підлягають відшкодуванню і зараховуються на спеціальні рахунки відповідних місцевих рад у таких розмірах: Автономній Республіці Крим, обласним радам - 25 відсотків; районним радам - 15 відсотків; міським, сільським, селищним радам - 60 відсотків, міським радам Києва та Севастополя - 100 відсотків.

Таким чином, Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор у межах наданих законом повноважень щодо представництва інтересів у суді обґрунтовано подав позов в інтересах держави в особі Погарщинської сільської ради про стягнення з відповідача на користь держави в особі Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області суми нарахованих сільськогосподарських втрат.

Також зазначені висновки відповідають судовій практиці, про що свідчить постанова Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 09.08.2005, "Рішення Верховного Суду України", № 1, 2006.

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Статтею 118 Конституції України встановлено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Згідно із ст. 119 Конституції України місцеві державні адміністрації на відповідній території у числі інших функцій також забезпечують виконання програм охорони довкілля, підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів, взаємодію з органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами; держава прагне до збалансованого бюджету України.

Згідно з Положенням про Головне фінансове управління Полтавської обласної державної адміністрації, затвердженим розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 08.10.2002 № 304, серед основних завдань управління є забезпечення реалізації державної бюджетної політики в області; здійснення загальної організації та управління виконанням обласного бюджету, координація діяльності учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету. Зазначене управління згідно із Положенням відповідно до покладених на нього завдань у тому числі забезпечує надходження доходів до обласного бюджету та вживає заходів до ефективного витрачання бюджетних коштів; забезпечує захист фінансових інтересів держави; складає розпис доходів і видатків обласного бюджету, забезпечує його виконання.

Як встановлено Положенням про фінансове управління Лохвицької районної державної адміністрації, затвердженим розпорядженням голови районної державної адміністрації № 441 від 17.12.2002, серед основних завдань управління є забезпечення реалізації державної бюджетної політики в районі, здійснення загальної організації та управління виконанням районного бюджету, координація діяльності учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету і управління, відповідно до покладених на нього завдань у тому числі організовує виконання районного бюджету, забезпечує надходження доходів до районного бюджету.

Прокурором в позовній заяві самостійно визначено, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовано необхідність їх захисту, а також вказано органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином у справі № 36/84-30/102 прокурором пред’явлено позов із дотриманням положень, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 та відповідно до вимог ст. 2 ГПК України.

Крім того, справа № 36/84-30/102 на новий розгляд передано постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2007 у справі № 36/84.

Згідно із ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

У постанові Вищого господарського суду від 22.02.2007 у справі № 36/84 вказано, що оскільки в законі відшкодування втрат пов’язується з вилученням земель, то в даній справі слід встановити момент фактичного вилучення спірної земельної ділянки із користування того користувача, який використовував її за сільськогосподарським призначенням; судам слід встановити саме момент вилучення земельної ділянки та дату встановлення розміру втрат в процедурі Постанови № 1279 і виходити із того, яке законодавство ЗК 1990 року чи ЗК України на той час діяли; має бути чітко встановлено яку заборгованість і які втрати було дозволено органом місцевого самоврядування відшкодовувати структурному підрозділу відповідача способом поставки мінеральних добрив; судам слід встановити чи була включена в заборгованість, яка мала погашатись відповідно до рішень органу місцевого самоврядування та розпорядження державної адміністрації, та, яка є предметом спору в даній справі або чи був на момент прийняття вищенаведених актів визначений розмір втрат, які просять стягнути в даній справі (зазначивши не дату з точністю до року, а зазначивши дату з точністю до числа місяця, місяця, року). Зазначено, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги наведене у цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об’єктивного встановлення обставин справи, прав і обов’язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Таким чином, вказівки, що містяться у постанові Вищого господарського суду України від 22.02.2007 у справі № 36/84, не передбачають можливості залишення судом першої інстанції позову прокурора з підстав, передбачених ч. 1 п. 1 ст. 81 ГПК України.

Твердження відповідача у відзиві на апеляційне подання не відповідають нормам чинного законодавства та матеріалам справи, враховуючи викладене, крім того, посилання на п. 5 ст. 81 ГПК України є безпідставним, адже хоча  в оскаржуваній ухвалі і зазначено про те, що в судове засідання 27.03.2007 представники позивачів та третьої особи-2 не з’явилися, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 36/84-30/102 не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, проте підставою залишення позову прокурора без розгляду не зазначено обставини, передбачені пунктом 5 ст. 81 ГПК України, а вказано лише підставу, встановлену ч. 1 п. 1 ст. 81 ГПК України.

Крім того, матеріали справи є достатніми для вирішення спору та не зазначено чи перешкоджає вирішенню спору нез’явлення представника позивача вирішенню спору і яким чином.

Статтею 106 ГПК України встановлено, що у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали про залишення позову без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційного подання, скасування ухвали суду першої інстанції та передачі справи на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Задовольнити апеляційне подання Полтавського міжрайонного природоохоронного прокурора.

2.          Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.03.2007 у справі № 36/84-30/102 скасувати.

3.          Справу № 36/84-30/102 передати на розгляд Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя                                                                      Губенко Н.М.

Судді                                                                                          Барицька  Т.Л.

Ропій  Л.М.

25.06.07 (відправлено)