СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

04 грудня 2007 року
Справа № 2-26/7784-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

представник позивача: Вишневський Вікентій Леонідович, довіреність №  б/н   від 05.04.07,  товариство з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Утьос";

представник відповідача: не з'явився, Управління головного архітектора виконавчого комітету Ялтинської міської ради Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю міста Ялта.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Утьос" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Проніна О.Л.) від 17 липня 2007 року по справі № 2-26/7784-2007А

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Утьос" (вул. Гоголя, 4-40,Ялта,98600)

до Управління головного архітектора виконавчого комітету Ялтинської міської ради Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю міста Ялта (вул. Свердлова, 21,Ялта,98600)

про визнання незаконними дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю „Санаторій Утьос”, звернувся до господарського суду  Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до  відповідача, Управління головного архітектора  виконавчого комітету Ялтинської міської ради  Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю міста Ялти про визнання незаконними дій по зупиненню дозволу ДАБК № 42-г/08-06 від 11 серпня 2006 року, направленню листа № 336 від 04 квітня 2007 року та припису від 09 квітня 2007 року.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2007 року у справі № 2-26/7784-2007А (суддя Проніна О.Л.) в задоволенні  позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, товариство з обмеженою відповідальністю „Санаторій „Утьос” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якій просить постанову господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати та прийняти нове рішення, яким  позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, а також неповним з’ясуванням та недоведеністю всіх обставин, що мають значення для справи.

Так, апелянт стверджує, що судом першої інстанції не надано уваги тому, що підставою для видачі дозволу  ДАБК № 42-г/08-06 від 11 серпня 2006 року було рішення виконавчого комітету Гурзуфської  селищної ради № 236 від 07 липня 2006 року „Про надання дозволу ГО „Лагуна” і товариству з обмеженою відповідальністю „Санаторій Утьос”  на будівництво елінг-центру з  рятувальною станцією та пляжними спорудами”, яке було оскаржено прокурором, але протест був відхилений. Рішення Гурзуфської селищної ради № 19 від 27 квітня 2007 року, яким відхилено  протест  прокурора № 2723 від 03 квітня 2007 року, прокурором не оскаржене, що, на думку апелянта, свідчить про правомірність видачі дозволу на виконання будівельних робіт.

У зв’язку з зайнятістю суддів Видашенко Т.С. та Котлярової О.Л.,  на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, здійснено заміну суддів Котлярової О.Л. та Видашенко Т.С. на суддів Дугаренко О.В. та Ткаченко М.І..

У судове засідання представник відповідача не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином  рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що згідно з пунктом 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає  судовому  розгляду справи, судова колегія вважає  можливим розглянути скаргу за відсутності  представників нез’явившихся сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Рішенням виконавчого комітету  Гурзуфської селищної ради  № 236 від 07 липня 2006 року товариству з обмеженою відповідальністю „Лагуна” та товариству з обмеженою відповідальністю „Санаторій Утьос” наданий дозвіл на будівництво елінг-центру з рятувальною станцією та пляжними спорудами в смт. Гурзуф.

11 серпня 2006 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю товариству з обмеженою відповідальністю „Санаторій Утьос” виданий дозвіл на виконання будівельних робіт № 42-г/08-06 на здійснення будівельних робіт з будівництва елінг-центру з рятувальною станцією та пляжними спорудами в смт. Гурзуф.

03 квітня 2007 року прокурор  міста Ялти вніс протест №  2723 щодо скасування рішення виконавчого комітету  Гурзуфської селищної ради  № 236 від 07 липня 2006 року у зв’язку з тим, що в господарському суді Автономної Республіки Крим розглядається справа за позовом Фонду майна в Автономній Республіці Крим щодо наявності об’єктів ППВКХ Південного узбережжя Криму на ділянці, переданій під будівництво елінг-центру.

04 квітня 2007 року листом № 366  Управління головного архітектора виконавчого комітету Ялтинської міської ради Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю міста Ялти повідомило  товариство з обмеженою відповідальністю „Санаторій Утьос” про те, що у зв’язку з протестом прокурора міста Ялти № 2723 від 03 квітня 2007 року Інспекція зупиняє дію дозволу ДАБК № 42-г/08-06 від 11 серпня 2006 року на  виконання  робіт  з будівництва елінг-центру, рятувальної станції та пляжних споруд в смт. Гурзуф  до завершення судового розгляду позову Фонду майна в Автономній Республіці Крим в господарському суду Автономної Республіки Крим та розгляду виконавчим комітетом Гурзуфської селищної ради протесту прокурора міста Ялти.

09 квітня 2007 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю міста Ялти Управління головного архітектора виконавчого комітету Ялтинської міської ради винесений припис у відношенні товариства з обмеженою відповідальністю „Санаторій Утьос”, яким запропоновано зупинити всі  види будівельних робіт на об’єкті до завершення судового розгляду позову Фонду майна в Автономної Республіки Крим в господарському суду Автономної Республіки Крим та розгляду виконавчим комітетом Гурзуфської селищної ради протесту прокурора міста Ялти.

27 квітня 2007 року рішенням Гурзуфської селищної ради № 19 протест прокурора міста Ялти № 2723 від 03 квітня 2007 року був відхилений.

Зупинення дії дозволу     на виконання будівельних робіт, направлення  листа № 366 від 04.04.2007 року та припису від 09.04.2007 року стало  підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю „Санаторій Утьос” до господарського суду Автономної Республіки Крим із даною позовною заявою.

Заслухавши представників сторін, присутніх у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 7 Закону України  „Про основи містобудування”  державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до статі 13 Закону України „Про архітектурну діяльність” N 687-XIV  від 20.05.1999 року до спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури належать: центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури; уповноважений орган містобудування та архітектури Ради міністрів Автономної Республіки Крим; управління містобудування та архітектури обласних, Київської та Севастопольської міських, відділи районних державних адміністрацій; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Законом, що   встановлює   правові   та   організаційні  основи планування,  забудови   та   іншого   використання   територій   і спрямований на забезпечення сталого розвитку населених пунктів, є Закон України „Про планування та забудову територій” № 1699-ІІІ від 20.04.2000 року.

Відповідно до частини 4 статті 24 вказаного Закону  у разі прийняття сільською, селищною чи міською радою рішення про надання земельної ділянки із земель державної  чи  комунальної власності   для   розміщення  об'єкта  містобудування  в  порядку, визначеному земельним законодавством,  зазначене рішення одночасно є дозволом на будівництво цього об'єкта.

Статтею 31 Закону України „Про планування та забудову територій” передбачено, що державний контроль за плануванням, забудовою та іншим використанням територій здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури і відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури, їх інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, а також іншими спеціально уповноваженими на це органами виконавчої влади. Порядок здійснення державного контролю за плануванням, забудовою та іншим використанням територій визначається законодавством.

Пунктом 4 статті 15 Закону України „Про основи містобудування” N 2780-XII від 1992.11.16 встановлено, що компетенція спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури виконавчих органів міських рад міст обласного значення визначається відповідними виконавчими органами рад.

Так, згідно з абзацом 6 пунктом 4 Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.03.1993 № 225, Інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю надається право, зокрема: зупиняти будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, державних  стандартів, норм і правил, архітектурним вимогам, технічним умовам, затвердженим проектним рішенням, місцевим правилам забудови населених пунктів або здійснюються без дозволу на їх виконання, а також виробництво і застосування в будівництві будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, виготовлених з порушенням державних стандартів.

Частиною 2 статті 20 Закону України „Про прокуратуру” № 1789-ХІІ від 05.11.1991 встановлено, що при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право, зокрема, вносити подання або протест на рішення місцевих Рад залежно від характеру порушень.

Згідно зі статтею 8 Закону України „Про прокуратуру” вимоги прокурора, які відповідають чинному законодавству, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки. Невиконання без поважних причин законних вимог прокурора тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до статті 21 Закону України „Про прокуратуру” протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження.

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про наявність у відповідача повноважень щодо зупинення дії раніш виданого дозволу на виконання будівельних робіт, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Перелік викладеного свідчить про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206, статтею 212, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну  скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю  „Санаторій Утьос”  залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2007 року  у справі № 2-26/7784-2007 А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подачі касаційної скарги протягом одного місяця після набрання законної сили цією ухвалою та в порядку,  передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді