донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

19.12.2007 р.                                                                           справа №38/248

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Ліпатов І.В.(дов.№ 11 від 10.12.2007р.),

від відповідача:
Олійник Г.О. (дов. б/н від 07.08.2007р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватної науково-виробничої компанії „Інтербізнес” м.Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
17.10.2007 року

по справі
№38/248

за позовом
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма „Дружба” с.Удачне, Красноармійського району Донецької області

до
Приватної науково-виробничої компанії „Інтербізнес” м.Донецьк

про
Стягнення заборгованості у сумі 24072грн.85коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма „Дружба” с.Удачне, Красноармійського району Донецької області (далі СТОВ агрофірма „Дружба”), звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до господарського  суду Донецької області про стягнення з відповідача, Приватної науково-виробничої компанії „Інтербізнес” м.Донецьк (далі ПНВК „Інтербізнес”) основної заборгованості за поставлений товар у сумі 14656грн.00коп., пені у розмірі 8526грн.88коп., індексу інфляції у розмірі 455грн.68коп., збитків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 162грн.62коп., 3%  річних у розмірі 121грн.67коп., юридичних послуг у розмірі 150грн., а всього 24072грн.85коп.

У ході розгляду справи, позивач неодноразово змінював предмет позову, та остаточно наполягав на стягненні з ПНВК „Інтербізнес”  заборгованості  у розмірі 14656грн.00коп., пені –13876,32грн., індексу інфляції у розмірі 714грн.93коп., штрафних санкцій за використання чужими грошовими коштами у розмірі 430грн.54коп., 3% річних у розмірі 183грн.10коп., моральної шкоди у розмірі 5000грн., 150грн.00коп. юридичних послуг відповідно договору, як компенсація завданих позивачу збитків, а усього 35010грн.99коп.

Рішенням від  17.10.2007року господарський суд Донецької області (суддя  Радіонова О.О.) позовні вимоги задовольнив частково. Стягнувши з відповідача  основний борг у сумі 14656грн.00коп., пеню –13876,32грн., індекс інфляції у розмірі 714грн.93коп., 3% річних у розмірі 183грн.10коп., штрафні санкції у розмірі 430грн.64коп., а всього 29860грн.99коп. В іншій частині позову відмовив.

Судове рішення мотивоване тим, що причиною виникнення спору є протиправне порушення відповідачем умов договору, а також норм Цивільного кодексу України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині стягнення пені у сумі 13876,32грн. та штрафних санкцій у розмірі 430грн.64коп. скасувати. Прийняти нове рішення. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що  судом першої інстанції порушені норми матеріального права. Так, заявник вважає, що  суд при обчисленні суми пені, не врахував, що пеня не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ. Відповідно до Закону України „Про  відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” сума пені повинна становити 1290грн.13коп. Стосовно сплати штрафних санкцій у розмірі 430грн.64коп., на його думку, суд невірно застосував  п.6 ст.231 ГК України, де мова йде про пеню, яка заявлена і задоволена окремою вимогою.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Розпорядженням заступника голови Донецького  апеляційного господарського суду  змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність  застосування судом норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів встановила наступне:

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що між СТОВ агрофірма „Дружба” та ПНВК „Інтербізнес”, 14.03.2007року укладений договір купівлі-продажу №168, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у власність, а відповідач прийняти та оплатити фуражну озиму пшеницю у кількості 300тн за ціною 800,00грн. за 1 тн з ПДВ.

Відповідно до п.п.3.1; 3.2; 3.3 договору,  поставка товару здійснюється транспортом на склад покупця, строк поставки товару протягом 15 днів після підписання договору, форма розрахунку  –100% передплата.

Із матеріалів справи видно,  у порушення п.3.3 договору (без отримання передоплати), позивачем було відпущено відповідачу пшеницю у кількості 27,21тн на суму 216168грн., що підтверджується  товарно-транспортними накладними (а.с.21-38).

Спірний товар відповідачем отриманий та оплачений частково  в сумі 201512грн.00коп. Залишок заборгованості складає 14656грн.00коп.  Вказана заборгованість відповідачем визнана  у повному обсязі, про що вказано у відзиві на позовну заяву (а.с.57). Отже,  борг у сумі 14656грн.00коп., стягнутий судом правомірно відповідно до ч.5 ст.78 ГПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову.

Крім основного боргу предметом позову є також додаткові вимоги у вигляді інфляційних, 3% річних, штрафних санкцій, моральної шкоди та юридичних послуг.

Відповідно до  ч.1,7 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до  умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник  зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту (статті 526,527 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи  вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням  відповідачем грошового зобов'язання, позивачем були нараховані інфляційні у сумі 714грн.93коп., 3% річних у сумі 183грн.10коп. А також, на підставі п.4.1, у зв'язку з порушенням строків, встановлених у п.п.3.2 та 3.3  договору, нарахована пеня у розмірі 0,5% від непоставленої (неоплаченої) суми  товару за кожен день прострочення платежу, що за розрахунком позивача складає 13876грн.32коп. за період з 07.04.2007року по 03.10.2007року (а.с.87). Дані вимоги  були задоволені господарським судом у повному обсязі.

З таким висновком  судова колегія не погоджується, а тому вважає, що рішення в цій частині підлягає скасуванню, з наступного:

Відповідно до умов договору, сторонами встановлена форма розрахунку –100% передплата.

Як видно із матеріалів справи, саме позивач на свій ризик без отримання передоплати поставив товар.

Оскільки поставка товару відбувалася на договірній та платній основі, а строк проведення розрахунків не встановлений ані угодою сторін, ані законом, то це зумовлює застосування статті 530 Цивільного кодексу України.

Не визначення строку виконання боржником зобов’язання, зумовлює право кредитора (позивача) вимагати його виконання такого обов’язку в семиденний строк від дня пред’явлення вимоги (ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України).

Як стверджує позивач, така вимога про оплату боргу була направлена відповідачеві шляхом пред'явлення претензії №81 від 07.05.2005року (а.с.39-40). Але, вказана претензія не може бути доказом вимоги про сплату боргу на підставі ст.530 ЦК України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що претензія від 07.05.2007р. була направлена  на адресу відповідача (опис вкладення у поштовий конверт та фіскальний чек з поштового відділення, або докази вручення нарочно). В апеляційній інстанції позивач не надав доказів про направлення претензії.

За таких підстав, у позивача  відсутнє право на нарахування штрафних санкцій.

Крім того,  позивачем   невірно   визначений період     для    нарахування пені у сумі 13876грн.32коп.   з 07.04.2007року по 03.10.2007року, оскільки  п.6 ст.232 ГК України визначено, що  початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день,  наступний за днем,       коли воно мало бути виконано.  В даному випадку, як вказувалося вище, у позивача не виникло права вимоги щодо стягнення з відповідача  штрафних санкцій.

Таким чином, враховуючи  викладене, судова колегія вважає, що у задоволенні інфляційних у сумі 714грн.93коп., 3% річних у сумі 183грн.10коп, пені у сумі 13876грн.32коп. слід відмовити, у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій  у розмірі 430грн.64коп. за порушення грошових зобов'язань, які заявлені позивачем на підставі п.6 ст.231 ГК України висновок суду першої інстанції є не обґрунтованим, оскільки,  пунктом 1 ст.230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин  зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6 ст.231 вказаного Кодексу визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відсотки не є різновидом неустойки. Це компенсація кредитору за неправомірне користування понад встановлений строк коштами, які він має отримати від боржника.

В даному випадку, штрафні санкції в редакції позивача, не є штрафними санкціями у розумінні ст.ст.230 та 231 ГК України, а тому вони не підлягають задоволенню.

Таким чином, рішення суду в цій частині також  підлягає  скасуванню.

Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 5000грн. з посиланням на порушення з боку відповідача ділової репутації позивача, а також юридичних послуг у сумі 150грн, то суд першої інстанції,  правомірно відхилив ці вимоги у зв'язку з безпідставністю, оскільки невиконання або неналежне виконання однією із сторін умов договору не може бути визнано порушенням ділової репутації, а юридичні послуги  не входять до складу судових витрат.

З  огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до прийняття по спору неправильного рішення, яке не ґрунтується на законі. Рішення господарського суду Донецької області від  17.10.2007 р. у справі №38/248 підлягає скасуванню в частині стягнення  інфляційних714грн.93коп., 3% річних у сумі 183грн.10коп., пені у сумі 13876грн.32коп., штрафу у сумі 430грн.64коп. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по апеляційній скарзі покладаються на сторони пропорційно задоволенню позовних вимог.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,104,105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії „Інтербізнес” м.Донецьк на рішення господарського суду Донецької області від 17.10.2007року у справі №38/248 –задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 17.10.2007року у справі №38/248 –скасувати в частині стягнення  інфляційних у сумі 714грн.93коп., 3% річних у сумі 183грн.10коп., пені у сумі 13876грн.32коп., штрафу у сумі 430грн.64коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма „Дружба” с.Удачне, Красноармійського району Донецької області до Приватної науково-виробничої компанії „Інтербізнес” м.Донецьк задовольнити частково в частині стягнення основного боргу у сумі 14656грн.00коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма „Дружба” с.Удачне, Красноармійського району Донецької області до Приватної науково-виробничої компанії „Інтербізнес” м.Донецьк про стягнення інфляційних у сумі 714грн.93коп., 3% річних у сумі 183грн.10коп., пені у сумі 13876грн.32коп., штрафу у сумі 430грн.64коп.

Стягнути з Приватної науково-виробничої компанії “Інтербізнес” м. Донецьк (83059 м. Донецьк, вул.Сеченова,2, рр 80 в АБ “УкрБизнесБанк” м. Донецька, МФО 334969, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба” Донецької області, Красноармійського району, с. Удачне (85334, Донецька область, Красноармійський район, с. Удачне, вул. Залізнична,53, р/р 0491 у Красноармійському відділенні ПІБ, МФО 334497, ) основний борг у сумі 14656грн.00коп, витрати по сплаті держмита у розмірі 146,54грн., витрати на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 49,37грн.

Господарському суду Донецької області видати наказ.

Припинити дію наказу про примусове виконання рішення від 29.10.2007року.

У разі стягнення сум за наказом від 29.10.2007року господарському суду Дон0ецької області на підставі ст.122 Господарського процесуального кодексу України видати поворотний наказ  після подання довідки, підписаної керівником чи заступником керівника або головним бухгалтером підприємства  про те, що суми, стягнуті за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС