ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.12.2007  року                                                            Справа № 7/515

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі:

головуючого судді                      Бородіної Л.І.

суддів                                          Медуниці О.Є.

Перлова Д.Ю.

Судова колегія призначена розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 20.11.2007 у складі головуючого судді Лазненко Л.Л., суддів Медуниці О.Є. та Перлова Д.Ю. Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 у зв”язку з хворобою  виключено зі складу судової колегії головуючого суддю Лазненко Л.Л. та введено до складу судової колегії головуючого суддю Бородіну Л.І.

При секретарі

судового засідання                   Михайличенко Д.В.

та за участю представників сторін:

від позивача                                      Сторожко І.О., за дов. від 03.05.2007 № 36-4016

від відповідача                     не прибув

Розглянувши

апеляційну скаргу                      Відкритого акціонерного товариства

„Нікопольський завод феросплавів”,

м.Нікополь Дніпропетровської області

на рішення

господарського суду                  Луганської області

від 15.10.2007

у справі                                       № 7/515 (суддя Калашник Т.Л.)

за позовом                                    Відкритого акціонерного товариства

„Нікопольський завод феросплавів”,

м.Нікополь Дніпропетровської області

до відповідача                                    Державного підприємства „Ровенькиантрацит”,

м.Ровеньки Луганської області

про                                          стягнення 1138 грн. 65 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 15.10.2007 у справі                    № 7/515 відмовлено у задоволенні позову ВАТ „Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області, до ДП „Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки Луганської області, про стягнення вартості вагової недостачі антрациту в сумі 286 грн. 48 коп.

Рішення суду з посиланням на статтю 34 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) мотивоване недоведеністю вини відповідача, оскільки акти приймання продукції за кількістю не відповідають вимогам пункту 25 Інструкції „Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю”, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 (далі –Інструкція № П-6), а саме: не зазначено стан маркування вугілля, яке згідно залізничної накладної  промарковане вапном.

ВАТ „Нікопольський завод феросплавів” (позивач у справі) не погодилось з рішенням господарського суду та подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 15.10.2007 у справі № 7/515 через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує на невідповідність висновку суду вимогам Інструкції № П-6, оскільки пунктом 25 цієї Інструкції не встановлений обов”язок зазначати стан маркування продукції.

Клопотанням від 27.11.2007 № 10/35-02 відповідач просить відкласти розгляд справи через неможливість забезпечити участь свого представника в судовому засіданні у зв”язку з його відрядженням до Вищого господарського суду України для участі в розгляді іншої справи.

Представник позивача висловив свою думку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача.

Судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними в справі матеріалами без участі представника відповідача, у зв”язку з чим його клопотання відхилено.

Заслухавши доводи і пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з”ясування місцевим судом обставин справи, апеляційний господарський суд

В С Т А Н О В И В :

03.01.2006 між ВАТ „Нікопольський завод феросплавів” (покупцем) та ДП „Ровенькиантрацит” (постачальником) укладений договір поставки № 217у/08, згідно з яким постачальник зобов”язався постачати покупцеві вугілля марки А (антрацит), а покупець –приймати товар за кількістю відповідно до Інструкції № П-6 та здійснювати за нього сплату  (а.с.11-17).

На виконання названого договору відповідачем за залізничними накладними від 22.05.2006 №№ 52651697, 52651698, від 28.05.2006 № 52651943, від 03.06.2006                    №№ 48341157, 48341156, 48341155, 48341158 поставлено позивачеві вугілля марки АО з відміткою відправника в графі 4 залізничних накладних про маркування вугілля вапном (а.с.23, 24, 29, 34-37).

Вантаж по вказаним накладним прибув у справних вагонах без ознак втрати та був виданий позивачеві без перевірки ваги згідно статті 52 Статуту залізниць, про що в графі 6 залізничних накладних є відмітка залізниці.

При прийманні продукції за кількістю позивачем виявлена недостача вугілля з урахуванням  норми природної втрати (1%) у кількості 2,39т на суму 1138 грн. 65 коп., про що складені акти про приймання продукції за кількістю від 24.05.2006 № 4157/1, від 26.05.2006 № 4157/2, від 31.05.2006 № 4167/1, від 01.06.2006 № 4167/2, від 05.06.2006             № 4171/1, від 07.06.2006 № 4171/2 та розрахунки недостачі (а.с.8-10, 18-22, 25-28, 30-33).

10.07.2007 позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з ДП „Ровенькиантрацит” вартості недостачі вугілля у сумі 1138 грн. 65 коп. (а.с.2-3).

Заявою від 10.09.2007 позивач в порядку статті 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог до 286 грн. 48 коп. у зв”язку з невірним застосуванням первісно норми недостачі (суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) у розмірі 1%, тоді як слід було застосувати 2%, оскільки вантаж надійшов у вологому стані (а.с.60).

Рішенням господарського суду Луганської області від 15.10.2007 у справі                     № 7/515 у задоволенні позову відмовлено з підстав, викладених вище (а.с.87).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає з огляду на наступне.

Предметом даного спору є стягнення вартості недостачі вугілля, поставленого за накладною від 22.05.2006 № 52651698 у вагоні № 64671134 за договором поставки між  сторонами у справі від 03.01.2006 № 217у/08 згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог та уточненого розрахунку від 01.10.2007 (а.с.24, 82, 83).

Відповідно до частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 670 ЦК України встановлено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару  та  його  оплати,  а  якщо  він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як свідчать матеріали справи, встановлено місцевим господарським судом та не заперечується відповідачем, позивачем в якості передоплати вартості спірних поставок перераховано на користь відповідача 1400000 грн. за платіжними дорученнями від 17.05.2006 № 67758, від 19.05.2006 № 67813, від 25.05.2006 № 67914 та від 30.05.2006 № 67966 (а.с.74-77).

За умовами договору сторони домовилися, що приймання вугілля за кількістю здійснюється покупцем у місці призначення відповідно до Інструкції № П-6 (пункт 2.8 договору), яка містить перелік документів-доказів, які є підставою для покладання на відправника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або нестачу вантажу.

Пунктом 14 Інструкції № П-6 передбачено порядок перевірки ваги, зокрема, у разі неможливості переваги продукції без тари визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції, результат якої оформлюється актом.

Визначення ваги нетто шляхом вирахування ваги тари з ваги брутто за даними, вказаними в супроводжувальних і в транспортних документах без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не допускається.

Проте, позивачем не доведено суду дотримання ним вимог пункту 14 Інструкції            № П-6 щодо перевірення ваги тари, акт про вагу тари ним не складався.

В порушення вимог пункту 14 Інструкції № П-6 вага нетто визначена позивачем шляхом вирахування ваги тари з ваги брутто без перевірки фактичної ваги тари, визначивши її за тарифом, тобто за зазначеною вагою відправника в залізничній накладній.

Згідно пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 10.09.2001 за № 796/5987 з метою забезпечення збереженості вантажу на його поверхню може наноситися захисне маркування або застосовуватися покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

При прийманні вантажу від органів транспорту одержувач відповідно до діючих на транспорті правил перевезень вантажів зобов”язаний перевірити, чи забезпечене зберігання вантажу при перевезенні, зокрема, перевірити наявність захисного маркування вантажу, про стан якого зазначити в акті про недостачу продукції (підпункт „а” пункту 4, підпункт „л” пункту 25 Інструкції № П-6).

Наведені вимоги пунктів 4 та 25 Інструкції № П-6 спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновку суду першої інстанції вимогам Інструкції № П-6, оскільки цією Інструкцією встановлений обов”язок вантажоодержувача перевіряти стан маркірування продукції та зазначати про це в акті, що позивачем не здійснено.

Отже, порушення положень Інструкції П-6 при складанні акту приймання продукції за кількістю свідчать про недоведеність позивачем своїх позовних вимог як в частині визначення кількості недостачі продукції, вини вантажовідправника, а також щодо наявності підстав стягнення з відповідача суми недостачі товару згідно статті 670 ЦК України.

З огляду на викладене апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області не підлягає до задоволення, рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги - Відкрите акціонерне товариство „Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області на рішення господарського суду Луганської області від 15.10.2007 у справі № 7/515 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 15.10.2007 у справі                № 7/515 залишити без змін.

3. Судові витрати за апеляційною скаргою покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку у місячний строк до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                       Л.І.Бородіна

Суддя                                                                              О.Є.Медуниця

Суддя                                                                              Д.Ю.Перлов

Надруковано 5 примірників:

1-          до справи

2-          позивачу

3-          відповідачу

4-          ГСЛО

5-          до наряду

Внесено