СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.07.07                                                                                 Справа № 7/422ад.

м. Луганськ

Суддя господарського суду Луганської області Калашник Т. Л., при секретарі судового засідання Михайлевич М.Ю., розглянув матеріали справи за позовом

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Інженерно-виробничого центру "В+В", м. Сєвєродонецьк  Луганської області

про стягнення  3257 грн. 11 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Семенюк В.М., довіреність № 13 від 31.05.07;

від відповідача –не прибув.

Суть спору: про стягнення 1170 грн. 23 коп. недоїмки по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 1560 грн. 22 коп. фінансових санкцій та 526 грн. 66 коп. пені.

По справі слід уточнити повну назву підприємства відповідача, якою є –  Мале приватне підприємство Інженерно-виробничий центр "В+В".

Відзивом на позовну заяву № 37 від 11.07.07 відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив розглянути судове засідання без його участі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Засади і механізми системи  функціонування  загальнообов‘язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів  Пенсійного фонду, що формуються  за рахунок страхових внесків  роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон  України  від 09.07.2003 № 1058-ІУ “Про загальнообов‘язкове державне  пенсійне  страхування” (далі –Закон).

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст.17  Закону  страхувальники  (роботодавці) зобов‘язані нараховувати,  обчислювати  і сплачувати  в установлені строки  та в повному обсязі страхові внески.

Порядок обчислення і сплати  страхувальниками  та застрахованими  особами внесків  на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування  до Пенсійного фонду  України  встановлений однойменною  Інструкцією,   затвердженою Постановою  Правління Пенсійного фонду  України від 19.12.03 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві  юстиції України 16.01.04 № 64/8663 (далі –Інструкція).

Розміри  страхових внесків  на загальнообов‘язкове  державне пенсійне страхування  встановлюються відповідно  до Закону України  “Про збір на обов‘язкове  державне  Пенсійне  страхування”  (п.4 Інструкції).

З матеріалів справи  вбачається, що відповідач  зареєстрований  в Управлінні Пенсійного фонду України  в м. Сєвєродонецьку Луганської області  як платник збору  на обов‘язкове державне пенсійне  страхування та своєчасно  не перераховує  названий збір, у зв‘язку  з чим  за ним утворилась заборгованість (недоїмка) у сумі 1170 грн. 23 коп. за період з 01.04.07 по 30.04.07.

Згідно ч. 2 ст. 106 Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Рішенням про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 74 від 20.03.07 відповідачу були нараховані фінансова санкція у сумі 1560 грн. 22 коп. та пеня –526 грн. 66 коп.

Згідно зі ст. 106 Закону позивач направив відповідачу відповідну вимогу № Ю-422/4 від 04.05.07 про сплату заборгованості. Але борг відповідачем було не сплачено, у зв’язку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою.

Сума заборгованості по сплаті страхових внесків в розмірі 1170 грн. 23 коп., фінансової санкції у сумі 1560 грн. 22 коп. та пені у сумі 526 грн. 66 коп.   підтверджена документально, у тому числі Актом звірення станом на 10.07.07.

Відповідачем позовні вимоги визнано у повному обсязі, доказів перерахування заборгованості не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 121 КАС України, якщо під час попереднього провадження відповідач визнав позов, суд може прийняти постанову про задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п’ятиденний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112, 121 ч. 4, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства Інженерно-виробничий центр "В+В", м. Сєвєродонецьк  Луганської області, вул. Новикова, 23, на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Шевченко, 9, - недоїмку у сумі 1170 грн. 23 коп., фінансову санкцію у сумі 1560 грн. 22 коп. та пеню у сумі 526 грн. 66 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 17.07.07.

Суддя                                                                                Т.Л. Калашник