СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

03 грудня 2007 року

Справа № 2-27/10636-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Щепанської О.А.,

суддів
Горошко Н.П.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_1, довіреність №б/н   від
01.05.2007,  фізичної особи -
підприємця  ОСОБА_2;

відповідача:
не з'явився,  Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 24.09.2007 року у справі
№ 2-27/10636-2007А,

за позовом  фізичної особи - підприємця  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до          Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки,
1/9,Сімферополь,95053)

про визнання незаконними дій та
зобов'язання до вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 24.09.2007 року у справі
№2-27/10636-2007А задоволено позов суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2
до Державної податкової інспекції в місті Сімферополі Автономної Республіки
Крим про визнання незаконними дій та зобов'язання до вчинення певних дій.

Суд визнав протиправними дії
державної податкової інспекції у місті Сімферополі щодо реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 як платника податку на додану вартість від
03.06.2005.

Суд визнав протиправними дії
державної податкової інспекції у місті Сімферополі по відмові в розгляді заяви
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 від 06.05.2005 про відкликання
заяви про реєстрацію платником ПДВ, викладеній в листі ДПІ в місті Сімферополі
від 03.06.2005.

Суд стягнув з Державного бюджету
України на користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 3,40грн.
державного мита.

Не погодившись з постановою суду,
Державна податкова інспекція в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду
першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вказує на те, що
провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 4 частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2007 у справі №
2-27/2164-2007А позивачу вже було відмовлено в задоволенні позовних вимог про
визнання бездіяльності ДПІ у місті Сімферополі щодо анулювання його реєстрації
як платника ПДВ в період з 06.05.2005 по 16.09.2005.

Вказує також, що заява позивача від
06.05.2005 про відкликання раніше поданої реєстраційної заяви в якості платника
ПДВ була ним розглянута, про що свідчить лист вих.. №7621/10/17-2 від 03.06.2005,
і з огляду на те, що позивач відповідно до вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3
статті 2 та пункту 9.3 статті 9 Закону України "Про податок на додану
вартість" підлягав обов'язковій реєстрації в якості платника ПДВ, оскільки
загальна сума від здійснення операцій по поставці товарів, робіт (послуг)
протягом останніх 12 календарних місяців сукупно перевищила 30000,00грн., його
заява про відкликання не була задоволена, а на підставі раніше поданої заяви
від 19.04.2005 позивач був зареєстрований як платник ПДВ 03.06.2005.

Відповідач  також
зазначив,  що  Закон
України  "Про  податок на додану вартість" не
передбачає можливості відкликання поданої платником податків заяви про
включення до реєстру платників ПДВ, а пунктом 9.8 статті 9 передбачена лише
процедура анулювання реєстрації платника ПДВ.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.12.2007 року у складі
судової колегії було здійснено заміну судді Черткової І.В., у зв'язку з
відпусткою, на суддю Горошко Н.П.

У судовому засіданні представник
позивача проти задоволення скарги заперечував, просив постанову господарського
суду Автономної Республіки Крим залишити без змін, вважаючи її законною та
обґрунтованою.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини неприбуття в судове засідання суд не
повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним
чином - рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до пункту 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання
сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

На підставі та за правилами статті
195 Кодексу адміністративного судочинства України,  розглянувши справу, судова колегія встановила
наступне.

Як свідчать матеріали справи, суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі та просив суд визнати незаконними дії ДПІ у місті
Сімферополі щодо реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 як платника податку на додану вартість від 03.06.2005, а також
визнати його неплатником податку на додану вартість за період з 03.06.2005. по
16.09.2005.

Позивач позовні вимоги
обґрунтовував тим, що реєстрація його як платника ПДВ відповідачем 03.06.2005
здійснена з порушенням передбаченого пунктом 9.5 статті 9 Закону України
"Про податок на додану вартість" 10-денного строку, а також без
урахування заяви від 06.05.2005 про відкликання поданої 19.04.2005 заяви про
реєстрацію платником ПДВ.

Позивач заявою від 20.09.2007, з
метою приведення позовних вимог у відповідності до Кодексу адміністративного
судочинства України та не змінюючи підстав позову, змінив позовні вимоги та
просив суд визнати протиправними дії ДПІ у місті Сімферополі щодо реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 як платника
податку на додану вартість від 03.06.2005, а також визнати протиправними дії
відповідача по відмові в розгляді заяви від 06.05.2005 про відкликання заяви
про реєстрацію платником ПДВ, викладеній в листі ДПІ в місті Сімферополі від
03.06.2005.

Суд першої інстанції позов
задовольнив.

Перевіривши матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки обставин і додержання норм матеріального
і процесуального права при прийнятті судом першої інстанції постанови, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.04.2005  позивач у справі звернувся до
ДПІ в місті Сімферополі з заявою, відповідно до якої просив зареєструвати
його   як платника ПДВ.

06.05.2005  позивач, не отримавши результати розгляду
вищевказаної заяви, звернувся до ДПІ в місті Сімферополі з заявою, відповідно
до якої просив відповідача раніш подану 19.04.2005  заяву про реєстрацію як платника ПДВ вважати
відкликаною.

Відповідач 03.06.2005 направив
позивачу лист за №7621/10/17-2 про неможливість задоволення заяви про
відкликання заяви про реєстрацію з тієї підстави, що свідоцтво про реєстрацію
платником ПДВ може бути лише анульовано, що відбувається на підставі заяви про
анулювання.

Позивач 16.09.2005 подав заяву про
виключення його з Реєстру платників ПДВ через застосування спрощеної системи
оподаткування, яке відповідачем задоволено та свідоцтво анульовано, що
визнається сторонами.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню,
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у 2005  був платником єдиного
податку, що не заперечується відповідачем по суті.

В статті 1 Указу Президента України
від 03.06.1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва" визначено, що спрощена
система оподаткування, обліку та звітності вводиться, в тому числі, для
фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Згідно з пунктом 2 даного Указу
доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається
єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за
підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у
трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не
включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника
податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи
членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

У разі порушення вимог,
установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на
загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу) (пункт 5 Указу).

В свою чергу, пункт 2.1 статті 2
Закону України "Про податок на додану вартість" визначає, що
платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка:

а)          здійснює або планує здійснювати
господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як
платник цього податку;

б)          підлягає обов'язковій реєстрації як
платник цього податку;

в)          імпортує товари (супутні послуги) в
обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Крім того, платником ПДВ,
відповідно до пункту 2.2 Закону є також будь-яка особа, яка за своїм
добровільним рішенням зареєструвалася платником податку.

Як встановлено судом першої
інстанції, у 2004-2005 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, що
не заперечується сторонами по суті.

Згідно з підпунктом 2.3.1 пункту
2.3 статті 2 даного Закону, особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник
податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів
(послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена,
надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000,00гривень (без
урахування податку на додану вартість).

Особи, які підпадають під
визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як
платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем
проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному
центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають
оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом, (пункт
9.3).

Відповідно до  пункту 9.5 Закону заява про реєстрацію
направляється на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або
вручається особисто представником такої особи службовій особі податкового
органу. Податковий орган зобов'язаний видати заявнику (відправити поштою)
свідоцтво про податкову реєстрацію такої особи протягом десяти днів від дня
отримання реєстраційної заяви.

Таким чином, даним Законом
передбачена реєстрація особи платником ПДВ не інакше як на підставі відповідної
заяви платника та в строк до 10 днів від дати її одержання.

В статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади і їх посадовці зобов'язані діяти тільки в
межах повноважень і способом, які передбачені Конституцією України і Законами
України.

Стаття 13 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні" також встановлює,   що
посадові   особи   органів
державної   податкової  служби
зобов'язані дотримуватися Конституції і законів України, інших
нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян,
підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм
права.

Із заяви позивача про реєстрацію
платником ПДВ від 19.04.2005 та заяви про її відкликання від 06.05.2005
вбачається, що позивач просив його зареєструвати платником ПДВ за власним
бажанням, у зв'язку з чим посилання відповідача на те, що позивач зобов'язаний
зареєструватися платником податку через досягнення встановленого законом об'єму
операцій з продажу товарів (робіт, послуг) є помилковим.

Крім того, судова колегія вважає,
що подання заяви про відкликання раніше поданої свідчить про зміну бажання
платника зареєструватись в якості платника ПДВ, а фактично є скасуванням раніше
поданої заяви.

При таких обставинах, станом на
03.06.2005 ДПІ в місті Сімферополі не мало встановленої Законом України
"Про податок на додану вартість" підстави для реєстрації позивача
платником ПДВ та видачі йому відповідного свідоцтва, а саме - заяви позивача.

Крім того, суд першої інстанції
враховував ту обставину, що реєстраційна заява позивача була отримана
відповідачем 19.04.2005. За таких обставин, відповідач повинен був видати
заявнику відповідне свідоцтво не пізніше 29.04.2005, чого ним у встановленому
порядку і строки зроблено не було.

Таким чином, дії ДПІ в місті
Сімферополі, які полягали у реєстрації позивача платником ПДВ з порушенням
строку та без відповідної заяви (свою заяву від 19.04.2005 позивач відкликав
заявою від 06.05.2005), є протиправними та не ґрунтуються на положеннях Закону
України "Про податок на додану вартість".

Судова колегія  вважає обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання
протиправними дій ДПІ у місті Сімферополі по відмові в розгляді заяви від
06.05.2005 про відкликання заяви про реєстрацію платником ПДВ, викладеній в
листі ДПІ в місті Сімферополі № 7621/10/17-2 від 03.06.2005.

Як вбачається з даного листа,
підставою відмови стало те, що позивач відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3
статті 2 Закону України "Про податок на додану вартість" зобов'язаний
зареєструватись платником ПДВ, а також те, що даним Законом України передбачено
лише анулювання реєстрації платника ПДВ.

Судова колегія вважає, що вказані
дії не ґрунтуються на законодавстві України, оскільки відповідно до пункту 9.8
статті 9 Закону України "Про податок на додану вартість" анулюванню
підлягає вже здійснена реєстрація. Натомість, на момент розгляду заяви позивача
від 06.05.2005 його реєстрація платником ПДВ ще здійснена не була.

Отже, судова колегія вважає, що
подання заяви про відкликання раніше поданої свідчить про зміну бажання
платника зареєструватись в якості платника ПДВ, а фактично є скасуванням раніше
поданої заяви і має розцінюватись як неподання суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_2 заяви про реєстрацію від 19.04.2005.

Вказані дії платника (відкликання
заяви, неподання заяви про реєстрацію) не суперечать положенням Закону України
"Про податок на додану вартість", оскільки відповідно до пункту 9.4,
якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду
перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не
більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу
заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким
звітним податковим періодом.

При цьому визначено, що особа, що
не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність
за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника
без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного
відшкодування.

Згідно з частиною 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності
свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

Проте, як вбачається з
представлених  доказів в матеріалах
справи, таких доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

За нормами статті 13 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" рішення, дії або
бездіяльність органів державної податкової служби та їх посадових осіб можуть
бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового провадження.

В свою чергу, статтею 162 Кодексу
адміністративного судочинства  України
встановлено, що до повноважень суду при вирішенні справи по суті відносить
прийняття постанови про визнання протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції
про те, що позовні вимоги суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 є
обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

При викладених обставинах, судова
колегія Севастопольського апеляційного господарського суду вважає, що постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим
від 24.09.2007 року у справі № 2-27/10636-2007А було прийнято з
додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим,
апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова
господарського суду Автономної Республіки Крим
від 24.09.2007 року у справі № 2-27/10636-2007А підлягає залишенню без
змін.

Керуючись статтями 195,
198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим  від
24.09.2007 року у справі № 2-27/10636-2007А залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим залишити
без змін.

3.Ухвалу можу бути оскаржено до
Вищого Адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
О.А. Щепанська

Судді
Н.П. Горошко

В.М. Плут