ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/619

15.11.07

За позовом                    Державного підприємства «Агентство з реструктуризації заборгованості      підприємств агропромислового комплексу»

До                              Державної акціонерної компанії «Хліб України»

3-я особа                    Відкрите акціонерне товариство «Любомильська реалбаза хлібопродуктів»

Про                              стягнення 9 598, 37 грн.

Суддя Л.В.Прокопенко

Представники:

Від позивача            Сватуха О.В. –п/к (дов. від 19.01.06 р. №221д)

Від відповідача       Луценко О.В. –п/к (дов. від 06.10.06 р. №12-14/582)

Від 3-ї особи            не з’явився

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про стягнення боргу в розмірі 9 598, 37 грн., що становлять суму дебіторської заборгованості, переданої відповідачем позивачу згідно розподільчого балансу від 31.07.03 р.

Відповідач надав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представник 3-ї особи до судового засідання не з’явився, пояснень щодо позову не надав.

В судовому засіданні 06.10.06 р. оголошено перерву.

Ухвалою суду від 08.11.06 р. розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 29.11.06 р. проводилася технічна фіксація судового процесу на підставі клопотання відповідача.

В судовому засіданні 29.11.06 р. оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення у зв’язку з клопотанням відповідача.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою КМ України від 15.05.03 р. №690 «Про утворення державного підприємства «Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу»шляхом виділення зі складу Державної акціонерної компанії «Хліб України»утворено позивача –ДП «Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу»та віднесено його до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

На виконання п. 3 Постанови КМ України від 15.05.03 р. №690 між позивачем та відповідачем підписано розподільчий баланс станом на 31.07.03 р. та акт приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.03 р., що були погоджені протоколом від 02.09.03 р. №5 урядової комісії з реструктуризації ДАК «Хліб України», відповідно до яких до позивача переходить право вимоги до дебіторів відповідача за розрахунками з оплати матеріально-технічних ресурсів, поставлених відповідно до постанови КМУ від 03.09.97 р. №977.

В тому числі, до позивача перейшло право вимоги до ВАТ «Любомильська реалбаза хлібопродуктів»() на суму 9 598, 37 грн. як актив балансу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України до позивача як нового кредитора перейшло право вимоги.

В процесі роботи по стягненню заборгованості позивачем встановлено, що господарським судом Волинської області ухвалою від 01.04.02 р. №4/280-34 припинено провадження по справі про стягнення коштів з боржника у зв’язку з добровільним врегулюванням спору, а отже за відсутністю його предмету. В судовому засіданні представником ДАК «Хліб України»було подано заяву про припинення провадження по справі у зв’язку з погашенням заборгованості.

Отже, станом на 01.04.02 р. ДАК «Хліб України»було відомо про відсутність заборгованості, що не завадило йому передати неіснуючу заборгованість позивачу.

Згідно ч. 1 п. 2 акту приймання-передачі дебіторської заборгованості до розподільчого балансу від 31.07.03 р. в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з відповідачем, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої позивачу за розподільчим балансом, відповідач зобов’язаний перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок позивача.

Позивач 16.06.06 р. надіслав вимогу №987/5 про оплату боргу, на яку не отримано відповіді і задоволення.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з таких підстав.

Постановою КМ України від 15.05.03 р. №690 передбачалася передача відповідачу абсолютно всієї заборгованості без виключень, оскільки в постанові не зазначено ніяких умов передачі боргу.

Передача заборгованості виникла в рамках адміністративних відносин, а не в процесі фінансово-господарської діяльності, а отже відповідач отримав всі ризики щодо стягнення заборгованості, тому в даному випадку не можна говорити про відповідальність позивача згідно ст. 519 ЦК України. у випадку виявлення безнадійної заборгованості позивач повинен був звернутися до її власника – КМ України –з питанням щодо врегулювання проблеми стягнення боргу.

Також відповідач вважає, що в даному випадку акт приймання-передачі від 31.07.03 р. не може бути підставою для стягнення заборгованості, так як відсутні умови, передбачені в ній –факт проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з ДАК «Хліб України».

Відповідач вважає, що факт ухвала господарського суду Волинської області від 01.04.02 р. №4/280-34 не можна вважати фактом проведення повного або часткового розрахунку з Компанією.

Відповідач вважає, що позивача необхідно зобов’язати надати оригінал ухвали суду, який був переданий позивачу разом з підписанням акту приймання-передачі.

Позивач помилково сприймає суму дебіторської заборгованості, що вказана в Реєстрі, як загальну суму, на яку було відпущено ресурсів, оскільки в Реєстрі відображена сума заборгованості станом на дату передачі боргу, незалежно від того, яка робота проводилася позивачем після підписання акту щодо стягнення заборгованості.

Також відповідач зазначає, що надані позивачем копії документів неналежним чином засвідчені, тому не можуть бути прийняті до уваги.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Незважаючи на те, що правовідносини між сторонами щодо передачі дебіторської заборгованості за розподільчим балансом виникли на підставі адміністративного акту –Постанови КМ України від 15.05.03 р. №690 –вони є господарськими та до них застосовуються положення законодавства щодо передачі прав та обов’язків новоутвореній юридичній особі при виділі на загальних підставах.

Відповідно до ЦК УРСР (яким регулювалися відносини сторін на час передачі дебіторської заборгованості) адміністративні акти є одним з джерел виникнення цивільних прав і обов’язків (ст.4), тому факт проведення реорганізації на підставі адміністративного акту не впливає на права та обов’язки сторін щодо передачі дебіторської заборгованості і не надає відповідачу ніяких особливих підстав для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов’язань, що виникли у зв’язку з передачею дебіторської заборгованості позивачу.

Відповідно до законодавства, яке діяло станом на дату прийняття постанови КМУ від 15.05.03 р. №690 та підписання розподільчого балансу від 31.07.03 р. (ЦК УРСР), так і чинного законодавства (ЦК України, ГК України) при виділі права та обов’язки переходять до новоутворюваної юридичної особи згідно розподільчого балансу.

Відповідно до Постанови КМ України від 15.05.03 р. №690 позивачу як новоутворюваному підприємству передано непогашені зобов’язання ДАК «Хліб України», відображені у балансі, тобто, фактично мала місце зміна кредитора у зобов’язанні внаслідок правонаступництва (ст. 512 ЦК України), що відбулася на виконання зазначеної постанови КМУ.

Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання цієї вимоги боржником.

Положення ЦК України застосовуються до правовідносин сторін, так як правовідносини між ними, що виникли з акту від 31.07.03 р., є триваючими.

В акті передачі-приймання від 31.07.03 р. сторони погодили наслідки передачі в якості дебіторської заборгованості, що вже погашена станом на дату підписання акту, тобто, недійсної заборгованості, а саме: відповідно до п. 2 акту в разі виявлення факту проведення повного або часткового розрахунку дебіторів з Компанією, що зменшує суму дебіторської заборгованості, переданої Підприємству за розподільчим балансом, Компанія зобов’язана перерахувати протягом одного місяця отримані суми на рахунок Підприємства.

В даному випадку мають місце саме такі обставини, так як дебіторська заборгованість боржника була погашена станом на дату підписання розподільчого балансу.

Надана суду ухвала господарського суду Волинської області від 01.04.02 р. №4/280-34 за позовом ДАК «Хліб України»до ВАТ «Любомильська реалбаза хлібопродуктів»про стягнення 225 319, 04 грн., якою провадження у справі припинено у зв’язку з відсутністю предмету спору, свідчить про те, що боржник ще у 2002 р. погасив заборгованість перед ДАК «Хліб України».

Обставини щодо фактичного погашення заборгованості були предметом судового розгляду по зазначеній справі.

П. 1-1 ст. 80 ГПК України, на підставі якого припинено провадження по справі, свідчить про те, що суду були надані докази фактичного проведення розрахунку, так як лише за таких обставин провадження у справі могло бути припиненим за цим пунктом.

Згідно тексту ухвали в судовому засіданні суду було надано акт звірки між сторонами від 31.03.02 р., в якому засвідчена відсутність заборгованості.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Предметом спору по справі є борг ВАТ «Любомильська реалбаза хлібопродуктів», що переданий ДАК «Хліб України»позивачу. І ДАК «Хліб України», і ВАТ «Любомильська реалбаза хлібопродуктів»приймають участь по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним факт проведення розрахунку ВАТ «Любомильська реалбаза хлібопродуктів»перед ДАК «Хліб України», в тому числі, і щодо заборгованості згідно постанови КМУ від 24.01.98 р. №77.

Стосовно надання суду оригіналу ухвали господарського суду Волинської області від 01.04.02 р. №4/280-34, то вона не може бути надана позивачем в принципі, так як стороною по справі був саме ДАК «Хліб України», якому як стороні надсилалися процесуальні документи.

Таким чином, на виконання п. 2 акту приймання-передачі від 31.07.03р. ДАК «Хліб України»зобов’язана повернути позивачу отримані від боржника кошти.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 35, 49, 82-89, 93 ГПК України, ст. 519 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути з Державної акціонерної компанії «Хліб України»(01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, п/р 1924 у Печерській філії «Приватбанку»м. Києва, МФО 300711, ) на користь Державного підприємства «Агентство з реструктуризації заборгованості підприємств агропромислового комплексу» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, п/р 2531 в Старокиївському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, ) 9 598, 37 грн. заборгованості, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання чинності судовим рішенням видати наказ.

4.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко