ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 р.
№ 5/5-05/14/8

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                 Уліцького А.М.,

суддів                                                  Жаботиної Г.В., Савенко Г.В.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:          Ющенко О.М.

від відповідача:      Бондаренко А.О., Чорноштан О.Г.

розглянувши  касаційну скаргу Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль”

на постанову  Київського міжобласного  апеляційного господарського суду  від 06.08.2007р.

у справі №  5/5-05/14/8 Господарського суду Київської області

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Квірін”

до Бориспільської митниці

до Державного міжнародного аеропорту  “Бориспіль”

про  стягнення 15000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Квірін” звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Бориспільської митниці та Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” про стягнення 15000грн. збитків у зв’язку з пошкодженням вантажу та зникненням однієї одиниці пристрою ST 031 “Піранья”.

Заявами від 11.02.2005р., 21.02.2005р., 08.04.2005р. позивач  уточнив позовні вимоги та просить стягнути з належного відповідача 17026,36 грн. збитків, які складаються з витрат у розмірі вартості одного втраченого пристрою ST 031 “Піранья” у розмірі 10886,29грн.; витрат, понесених у зв’язку з переказом грошових коштів у розмірі 140,07 грн.; витрат, понесених у зв’язку з отриманням послуг адвоката у розмірі 4000грн.; та юридичних послуг у розмірі 2000грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.04.2005р. (суддя І.М.Фаловська) у задоволені позовних вимог до Бориспільської митниці відмовлено, позовні вимоги до Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” задоволено частково, стягнуто з Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” суму збитків у розмірі 11026,36грн. та судові витрати: 170грн. державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 4000грн. витрат на послуги адвоката, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням  Господарського суду Київської області від 29.04.2005р., Державний міжнародний аеропорт “Бориспіль” подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського міжобласного господарського суду від 25.10.2005р. (судді: Г.В.Корсакова, О.І.Лобань, С.Г.Рудченко) апеляційну скаргу Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2005р. змінено, стягнуто з Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” суму збитків у розмірі 11026,36 грн. та судові витрати: 110,26грн. державного мита, 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 2000грн. витрат на послуги адвоката, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Державний міжнародний аеропорт “Бориспіль” подав касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2006р. касаційну скаргу Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” задоволено частково, рішення Господарського суду Київської області від 29.04.2005р. та постанову Київського міжобласного господарського суду від 25.10.2005р. у справі № 5/5-05 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

За новим розглядом справи, якій присвоєно № 5/5-05/14, рішенням Господарського суду Київської області від 30.05.2006р. (суддя О.Є.Короткевич), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 06.09.2006р. (судді: Г.М.Андрейцева, В.Ю.Шевченко, А.О.Рибченко), у задоволенні позовних вимог до Бориспільської митниці відмовлено, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Квірін" до Державного міжнародного аеропорту "Бориспіль" задоволено частково, стягнуто з Державного міжнародного аеропорту "Бориспіль" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квірін" 11026,36 грн. збитків, витрати по сплаті держмита у розмірі 110,26 грн.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн. та витрати на послуги адвоката у розмірі 2000,00 грн.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Державний міжнародний аеропорт “Бориспіль” подав касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2006р. касаційну скаргу Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” задоволено частково, рішення Господарського суду Київської області від 30.05.2006р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 06.09.2006р.  у справі № 5/5-05/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

За новим розглядом справи, якій присвоєно номер №5/5-05/14/8, рішенням Господарського суду Київської області від 22.05.2007р. (суддя Л.В.Чорна), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 06.08.2007р. (судді: Г.А.Жук, Т.О.Писана, Л.М.Мазур), стягнуто з Державного міжнародного аеропорту  “Бориспіль” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Квірін” 10886,29 грн. збитків, 2000,00 грн. витрат на послуги адвоката, 128,86 грн. витрат по сплаті держмита та 101,37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим у даній справі судовими рішеннями,

Державний міжнародний аеропорт  “Бориспіль” подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського міжобласного  апеляційного господарського суду  від 06.08.2007р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до Державного міжнародного аеропорту  “Бориспіль”. Свою вимогу  Державний міжнародний аеропорт  “Бориспіль” мотивує тим, що  господарським судом  першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” не підлягає задоволенню.

Господарським судом встановлено:

25.05.2004р. Товариство з обмеженою відповідальністю “СмерШ Технікс” (Росія) та Товариство з обмеженою відповідальністю “Квірін”  уклали договір поставки №01/05/2004 відповідно до умов якого постачальник - ТОВ “СмерШ Технікс” прийняв на себе зобов'язання передати покупцю - ТОВ “Квірін” обладнання - ST 031 “Піранья” (в кількості 4 шт.) на загальну суму 236916 російських рублів. Згідно договору поставка здійснювалася за умови повної передплати.

На виконання даного пункту договору позивачем 03.06.2004р. було перераховано вищевказані кошти Товариству з обмеженою відповідальністю “СмерШ Технікс” (Росія).

Поставка обладнання здійснювалася на умовах СІР відповідно до Правил ІНКОТЕРМС-2000. Пунктом 2.3 вищезгаданого договору визначено, що датою поставки вважається день прибуття обладнання на митний склад м. Києва.

На виконання вищезгаданого договору Товариство з обмеженою відповідальністю “СмерШ Технікс” (Росія) відвантажив чотири пристрої обладнання - ST 031 “Піранья” вагою 20кг., у кількості 4 шт., партія склала одне місце за авіанакладною № від 08.07.2004р.

Перевізником виступала Авіакомпанія „Пулково" агентом її було товариство з обмеженою відповідальністю „Авіа-Експрес" згідно авіа накладної №3

Відміток про пошкодження вантажу, у встановленому законодавством порядку ні в авіанакладній, ні в ВМД (ТД) 37495885 митний пост Пулковський, ні в акті митного огляду №10221010/060704/000190 від 06.07.2004р. (Пулковська митниця), ні в вантажній авіанакладній №3 не зазначено, тобто доказів про пошкодження вантажу перевізником до суду не подано.

09.07.2004р. вантаж перетнув митний кордон України та попав під митний контроль Бориспільської митниці.

Спірний вантаж біля літака приймали уповноважені представники польової митниці, Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” (далі аеропорт) та перевізника. Представник аеропорту оглянув вантаж і не знайшовши порушення упакування вантажу (коробка була отшикована чотирма металевими шинками, не була пошкоджена та заклеєна коричневою стрічкою, тобто не було виявлено доступу до вмісту вантажу) та отримавши дозвіл від представника митниці на вивантаження вантажу з борту літака прийняв вантаж для перевезення до вантажного терміналу аеропорту. Вищезазначеними представниками було оформлено карго-маніфест - зведену вантажну відомість на рейс, в якому не було зроблено відмітку про пошкодження вантажу, так як явних пошкоджень не було виявлено.

Вантаж було доставлено представником аеропорту до вантажного терміналу на склад аеропорту №1, де прийомо-здавальник на авіанакладній поставив штамп зі своїм особистим номером "№20". Таким чином, вантаж прибув на територію України в повному об'ємі та кількості, як це передбачено договором поставки №01/05/2004 від 25.05.2004р. та знаходився на складі аеропорту № 1.

09.07.2004р. та 21.07.2004р. на адресу позивача аеропортом було направлено телеграми №1137 та №1354 щодо надходження до аеропорту “Бориспіль” на його ім'я позивача вантажу (місць - 1, вага - 20кг.)

В процесі митного огляду вантажу для проведення митного оформлення було з'ясовано, що упаковка містить пошкодження. При огляді внутрішнього змісту упаковки було з'ясовано, що вантаж містить три прилади ST 031 “Піранья”, а його вага складає 16кг. брутто.

Розмитнення вантажу, що складалося з трьох одиниць пристрою ST 031 “Піранья” було здійснено 24.09.2004р. відповідно до ВМД №100000012/4/640619.

Позивач одержав від аеропорту вантаж, що складався з трьох одиниць пристрою ST 031 “Піранья”.

Згідно п.п. 4.2.3. п. 4.1 ст. 4 Правил повітряних перевезень вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2003р. № 793 (далі Правил), чинних на час виникнення спірних правовідносин, якщо перевезення вантажу включає операції з повітряного перевезення чи фізичного розподілу, то таке перевезення регулюється цими Правилами та Інструкцією з організації перевезень вантажів повітряним транспортом.

Згідно ст. 3 Правил термін "повітряне перевезення" застосовується у значенні - транспортування товарів повітряним транспортом, включаючи період, коли товари перебувають під контролем перевізника як повітряного перевізника; термін "фізичний розподіл" - будь-яка операція щодо обробки вантажів, яка здійснюється протягом часу, коли товари перебувають під контролем перевізника як повітряного перевізника, включаючи завантаження, розвантаження, наземну обробку, упакування, відбір, зберігання, збирання, відкриття вантажних відсіків, консолідування і деконсолідування, удосконалення контролю зберігання, обробку замовлень, оформлення рахунків, обмін інформацією, менеджмент щодо товарів чи будь-які операції інші, ніж повітряні перевезення, транспортування наземним чи морським (річковим) транспортом, обслуговування до кінцевого міського пункту.

Згідно п.п. 10.2.2 п. 10.2 ст. 10 Правил при ввезенні товарів на митну територію відповідної країни вважається, що вантаж відправлений митному брокеру в пункт призначення, що вказані в авіавантажній накладній, або якщо така особа не визначена, уважається, що вантаж відправлений перевізнику або такому митному брокеру, якого визначить перевізник. З цією метою копія авіавантажної накладної вважається оригіналом. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що при ввезенні на митну територію країни, якщо не визначений митний брокер, то вважається, що вантаж відправлений перевізнику.

Господарським судом не встановлено, що позивачем –вантажоодержувачем була уповноважена особа на виконання операцій з митного оформлення вантажу. За таких обставин, доставлений перевізником –Авіакомпанією "Пулково" на митну територію України вантаж вважається вантажем перевізника.

Господарським судом встановлено, що між Державним міжнародним аеропортом  “Бориспіль” та Авіакомпанією “Пулково” укладено угоду від 13.07.2000р. № 25.10-12, за якою відповідач –Державний міжнародний аеропорт "Бориспіль" взяв на себе обов'язок по обслуговуванню вантажів, а саме: зберігання вантажу на складі тимчасового зберігання, повідомлення вантажоотримувача про його прибуття також і видачу. Отже, Державному міжнародному аеропорту  “Бориспіль” перевізником делеговані зобов'язання за договором повітряного перевезення.

Правила щодо видачі вантажу встановлені п. 12.2. ст. 12 Правил, згідно п.п. 12.2.1. та п.п. 12.2.2. яких вантажоодержувач має право вимагати від перевізника, з моменту прибуття вантажу в пункт призначення, видачі йому вантажу після сплати перевізнику відповідних сум і виконання умов договору перевезення. Якщо про інше попередньо не домовлено, перевізник зобов'язаний негайно повідомити вантажоотримувача про прибуття вантажу. Повідомлення про прибуття вантажу, у разі відсутності інших указівок, надається вантажоодержувачу чи будь-якій іншій особі, яка зазначена в авіавантажній накладній і яку перевізник повинен повідомити. Таке повідомлення має бути відправлене звичайними (зрозумілими) способами. Перевізник не відповідатиме за неотримання чи затримку такого повідомлення.

Як вже було зазначено відповідач –Державний міжнародний аеропорт “Бориспіль” повідомив позивача про прибуття вантажу, проте, видав вантаж не повністю, у зв’язку з його втратою.

Відповідальність перевізника та межі компенсації за шкоду при перевезенні вантажу встановлені ст. 20 Правил, згідно п.п. 20.1.1, п.п. 20.1.3., п.п. 20.1.5 п. 20.1 якої відповідальність перевізника при перевезеннях, визначених у пункті 4.2.1 цих Правил, обмежена нормами, що встановлені в цих Правилах, і за будь-яких обставин не може перевищувати суми доведених збитків. Перевізник не несе відповідальності за непрямі, побічні, опосередковані збитки, неодержану вигоду (прибутки). Якщо це встановлено згідно з застосованими законами, перевезення вантажу може підпадати під додаткову відповідальність з боку суб'єктів, що беруть участь у перевезенні. Будь-які винятки або обмеження відповідальності перевізника, установлені цими Правилами, поширюються на агентів, службовців і представників перевізника, а також будь-яку особу, повітряне судно якої використовується перевізником, і агентів, службовців та представників такої особи. Загальна сума, що може бути одержана від перевізника і від таких агентів, службовців, представників і таких осіб, не може перевищувати встановлені обмеження відповідальності перевізника.

Враховуючи, що відповідач –Державний міжнародний аеропорт  “Бориспіль” був представником перевізника та втратив вантаж, вартість якого становить 10886,29грн., то господарський суд попередніх інстанцій дійшов правомірного висновку щодо стягнення з даного відповідача вартість втраченого майна.

Згідно ч. 1 ст. 111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Оскільки місцевим господарським судом та апеляційним господарським судом норми матеріального та процесуального права порушено не було, то підстави для скасування даних судових рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного міжнародного аеропорту “Бориспіль” залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного  апеляційного господарського суду  від 06.08.2007р. у справі №5/5-05/14/8  залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                 Уліцький А.М.

судді                                                                           Жаботина Г.В.

Савенко Г.М.