КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

17.01.07 р.                                                                                                    № 10/338

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий                                                                                Андрейцева  Г.М.

Судді

Зеленіна  Н.І.

Фаловська  І.М.

секретар судового засідання   Сувид О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дім шпалер»на рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2006 року

у справі № 10/338 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім шпалер», м. Київ

до
Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Кочерової Лариси Олександрівни, м.Кременчук

про
стягнення 29785,04 грн.

В судове засідання з’явились представники сторін:

Від позивача –Варшавський К.В. –дов. б/н б/д;

Від відповідача –Маслова О.С. –дов. № 2154 від 02.10.2006р.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім шпалер»(далі –позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Кочерової Лариси Олександрівни (далі –відповідач) про стягнення 29650 грн. боргу, 135,04 грн. суми трьох відсотків річних, 20000 грн. витрат на оплату послуг адвоката, судових витрат.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.11.2006 року по справі № 10/338 позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 29650 грн. боргу, 135,04 грн. річних, 297,85 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційні технічне забезпечення судового процесу. Позовні вимоги в частині стягнення 20000 грн. витрат на оплату послуг адвоката залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням господарського суду Полтавської області, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду у справі № 10/338 в частині залишення без розгляду 20000 грн. витрат на оплату послуг адвоката та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Позивач вважає, що в частині залишення без розгляду 20000 грн. витрат на оплату послуг адвоката у рішенні не повністю з’ясовані обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст.98 ГПК України, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Дім шпалер»Київським міжобласним апеляційним господарським судом, ухвалою від 14.12.2006р. порушено апеляційне провадження у справі № 10/338.

Розпорядженням голови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 17.01.07р. у зв’язку з виробничою необхідністю розгляд справи № 10/338 здійснюється в іншому складі колегії суддів: головуючий - Андрейцева Г.М., судді Зеленіна Н.І.,  Фаловська І.М.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити без змін рішення господарського суду Полтавської області, а скаргу позивача –без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оспорюване рішення має бути залишено без змін, а апеляційна скарга –без задоволення з таких підстав.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що апеляційний господарський суд в процесі перегляду апеляційної скарги перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі. Тобто апеляційний суд повторно перевіряє відповідності нормам матеріального та процесуального права вимогу, заявлену позивачем.

Із матеріалів справи вбачається, що по видатковій накладній № РН-0000050 від 27.09.2005 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дім шпалер»відвантажило, а суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа Кочерова Лариса Олександрівна по довіреності серії ЯЗС № 670330 від 27.09.2005р. отримала продукцію, а саме цукор-пісок у кількості 20 тон, на загальну суму 60000,00 грн.

27.09.2005р. позивач виставив відповідачу до оплати рахунок-фактуру № СФ-0000018 на суму 60000 грн.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність господарського зобов’язання між сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач своїх зобов’язань щодо  оплати отриманої продукції належним чином не виконала, на розрахунковий рахунок позивача 24.03.2006 р. перерахувала 10000,00 грн., 03.04.2006 р. було перераховано - 20000,00 грн., а 19.07.2006 р. перераховано - 350,00 грн.

Заборгованість відповідача за отриманий товар становить 29650,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

24.05.2006р. позивач надіслав відповідачу вимогу про оплату за поставлену продукцію (товар) на підставі ч. 2 ст.530 ЦК України № 1/05, яку Відповідач отримав 13.06.2006 р.

Отже, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 29650,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума трьох відсотків річних становить 135,04 грн.

Позивач вимагає стягнути з Відповідача витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 20000,0 грн., які надані позивачу згідно Договору про підготовку та ведення адвокатом справи в суді від 22.05.06р.  та квитанцій до прибуткового касового ордера № 15 від 24.05.06р., № 14 від 23.05.06р.

Згідно вимог ст. 48 ГПК України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх оплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Для участі адвоката у судових засіданнях його повноваження підтверджуються договором на надання послуг та адвокатським свідоцтвом.

Відшкодування послуг адвоката на підставі ст. 44 ГПК України можливе лише при наявності:  по-перше, представництва   інтересів   сторони   у  суді   саме   адвокатом,   а  не   юрисконсультом   або представником за дорученням, по-друге, наявність угоди між адвокатом, або адвокатським об'єднанням на надання послуг при представництві інтересів в суді та стороною по справі, по-третє, оплата послуг саме адвоката або адвокатського об'єднання згідно вищезазначеного договору про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про адвокатуру»від 19.12.92 р. № 2887-ХП, оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Згідно ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 р. протокол від 1-2.10.99 р. № 6/VІ, гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту.

Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обгрунтованим за розміром.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обгрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката. Жодний з факторів, вказаних у частині третій цієї статті, не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку стосовно до обставин кожного конкретного випадку.

Ухвалою від 03.10.2006р. господарський суд витребував у позивача письмове пояснення щодо обґрунтування розміру адвокатських витрат, копію трудового договору адвоката Шиманського В.П. з помічником Белько О.В., докази реєстрації зазначеного договору в центрі зайнятості.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимогу позивача в частині стягнення 20000,00 грн. витрат на послуги адвоката необхідно залишити без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України, оскільки позивач не подав до суду документів, витребуваних господарським судом ухвалою від 03.10.2006р., що необхідні для винесення обґрунтованого й правомірного рішення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що адвокат Шиманський В.П. не був присутній в судовому засіданні 03.10.2006р., 17.01.2007р., інтереси позивача представляли представник Белько О.В., що діяв на підставі довіреності від 22.05.2006р., Варшавський К.В., що діяв на підставі довіреності  б/н б/д.

Вирішуючи питання про розподіл витрат,  які підлягають сплаті за послуги адвоката,  господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат  не  повинен  бути  неспіврозмірним, тобто   явно  завищеним.

Також апеляційний суд погоджується з думкою місцевого господарського суду про те, що  розмір адвокатських послуг неспіврозмірно великий по відношенню до суми та предмету позову, документів в підтвердження їх обгрунтованості місцевому суду не надано.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів чи заперечень.

Надані до апеляційного господарського суду акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), книга обліку готівкових коштів за 23,24.05.2006р., видаткові касові ордери від 23.05.2006р., 24.05.2006р. не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до ч. 1. ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Зазначені об’єктивні причини у матеріалах справи відсутні. Позивач у апеляційній скарзі посилається на факт неможливості прибуття адвоката та його помічника в судове засідання 07.11.2006р. та клопотання про відкладення розгляду справи, про що свідчить телеграма (а.с.23). Проте апеляційний господарський суд погоджується з  думкою місцевого суду про те, що надання повноважень на представництво інтересів сторони у господарському процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, необґрунтоване відкладення розгляду справи затягує судовий процес. Також заявлене представником позивача клопотання документально не підтверджене.

Колегія суддів звертає увагу позивача на те що згідно ч. 4 ст. 81 ГПК України,  після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення  господарського суду Полтавської області, апеляційний господарський суд приходить до висновку про правильність застосування норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції; висновки, викладені в рішенні суду, відповідають обставинам справи та є доведеними. За вказаних обставин колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що підстави скасування рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2006 року у справі № 10/338 відсутні. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 33, 99, 101, п.1 ст.103, ст. 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Полтавської області від 07.11.2006 року у справі № 10/338 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дім шпалер»–без задоволення.

2. Справу № 10/338 повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий                                                                                Андрейцева  Г.М.

Судді

Зеленіна  Н.І.

Фаловська  І.М.