ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2007 р.
Справа № 8а/170-3386

10:55 год.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Гирили І.М.

при секретарі судового засідання  Арзяєві М.І.

Розглянув справу

за позовом: Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів України вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль

до: Закритого акціонерного товариства «Бучацький сирзавод»,вул. Галицька,176, м. Бучач Тернопільської області

про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 22 009,29 грн., в тому числі 591,48 грн. пені

За участю представників сторін:

позивача: Гафтко Н.Л. - головного спеціаліста, доручення № 04-81/648 від 04.07.2007 р.

відповідача: Токарик О.Й. - юрисконсульта, довіреність №347 від 09.08.2007 р.

В судовому засіданні представникам сторін роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені ст.ст. 27,29,49,51,59,60,130 КАС України .

За відсутності відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Тернопіль звернулось до господарського суду з адміністративним позовом про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Бучацький сирзавод», вул. Галицька,176, м. Бучач Тернопільської області 22 009 грн. 29 коп. заборгованості, що становить 21417,81грн. адміністративно –господарських санкцій за невиконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів у 2006 році та 591,48 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не виконав встановленого ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, про що свідчить поданий відповідачем «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік», а тому відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»зобов’язаний сплатити адміністративно –господарські  санкції у розмірі 21417,81 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно –господарських  санкцій в розмірі 591,48 грн.

Як стверджує позивач, норматив робочих місць на підприємстві складає 9 (дев’ять) робочих місць для працевлаштування інвалідів, однак ЗАТ «Бучацький сирзавод»у 2006 році було працевлаштовано лише 6 (шість інвалідів).

Відповідач позовні вимоги вважає безпідставними та просить в задоволенні позову відмовити.

Стверджує, що товариство постійно інформувало відповідні органи про потребу в інвалідах та створення робочих місць для працевлаштування останніх, однак, інваліди направлені не були і самі не звертались, а тому просить відмовити в задоволенні позову. В обгрутування своїх заперечень представив: Наказ №1-а від 02.01.2006 р. «Про створення робочих місць для інвалідів в  2006 році»; лист Бучацького РЦЗ від 20.08.2007 р. про подання відповідачем з січня по грудень 2006 року щомісячної звітності форми 3-ПН «Про наявність вакансій»для осіб з обмеженою працездатністю; лист –звернення №16 від 24.01.2006 р. до Бучацького управління праці; лист –звернення № 15 від 24.01.2006 р. до Бучацького РЦЗ; Наказ № 5 від 10.01.2006 р. «Про проведення атестації робочих місць для інвалідів», інші документи.

Ухвалою суду від 02.08.2007 р. відкрито провадження в порядку ст. 107 КАС України у справі із призначенням попереднього судового засідання на 27.08.2007 р.

Зважаючи на те, що сторонами не врегульовано спір, у порядку, визначеному частиною третьою статті 111 КАС України, у відповідності до статті 121 КАС України, судом закінчено підготовче провадження та призначено справу № 8а/170-3386 до судового розгляду на 08.10.2007 р.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив наступне:

Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»(далі –Закон) визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями та інтересами, а також, встановлює порядок визначення нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової , чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Стаття 20 Закону передбачає, що підприємства (об'єднання), установи і організації, крім тих, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації, у тому числі на підприємстві, організації, громадській організації фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Як вбачається з даних Звіту про зайнятість інвалідів (Форма № 10-ПІ) за 2006 рік, поданого відповідачем до Фонду, середньооблікова чисельність його штатних працівників облікового складу за рік складає 219 осіб, тобто відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів для Закритого акціонерного товариства «Бучацький сирзавод», вул. Галицька,176, м. Бучач Тернопільської області становить 9 (дев’ять) робочих місць.

На підставі поданого Звіту позивачем у справі визначено, що у 2006 році відповідач повинен був працевлаштувати 9 (дев’ять) інвалідів, однак, норматив останнім  виконано не в повній мірі, працевлаштовано лише 6 (шість) інвалідів, а тому позивач за 3 (три) не працевлаштованих  відповідачем інваліди нарахував штрафні санкції в розмірі 21 417,81 грн. та за порушення строків їх сплати, за період з 17.04.2007 р. по 30.07.2007 р. (105 днів), на підставі ч. 3 ст. 20 Закону нарахував пеню в розмірі 591,48 грн., яка обчислюється, виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати.

У відповідності до вимог статті 18 Закону в редакції, що діяла протягом звітного періоду (періоду, за який заявлено до стягнення штрафні санкції), працевлаштування інвалідів на підприємствах здійснюється органами виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Статтею 8 Закону України «Про зайнятість населення»встановлено, що громадяни України мають право на працевлаштування і вибір місця роботи шляхом звернення до підприємств, установ, організацій і до іншого роботодавця або до державної служби зайнятості.

Пунктами 5,10,11,12,13,14 Положення про робоче місце інваліда і Порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року № 314 «Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів»(далі –Положення) передбачено, що підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, однак, працевлаштування останніх здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням їх побажань, стану здоров'я, здібностей і професійних навичок інваліда, висновків МСЕК.

Відповідно до Положення робоче місце інваліда визначено як окреме місце або ділянка виробничої площі на підприємстві в установі, організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда. Робочим місцем інваліда може бути і звичайне робоче місце, якщо за умовами праці та з урахуванням можливостей інваліда воно може бути використане для працевлаштування інваліда. Даним Положенням передбачено, що центри зайнятості та відділення Фонду ведуть облік робочих місць для інвалідів, створюваних понад норматив (п. 6), для чого підприємствам виділяється цільова позика (п. 7)., а робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією за участю МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (п.5,10-14).

Крім того, згідно даного Положення на місцеві органи соціального захисту населення в тому числі і Фонд, покладено обов'язок виявляти інвалідів, які бажають працювати, щомісячно надсилати державній службі зайнятості списки інвалідів, які бажають працювати із зазначенням професій та спеціальностей, подають заявки на професійне навчання інвалідів (п. 11). а державна служба зайнятості сприяє працевлаштуванню інвалідів та направляє інвалідів на професійне навчання за рахунок коштів Фонду.

Отже, нормами чинного законодавства, яке регулює соціальний захист інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по створенню кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок їх працевлаштування. Працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів тощо.

Наведені  вище  норми  Закону дають підстави  говорити про наступні обов'язки підприємств:

- дотримання ними нормативів по створенню визначеної цим законом кількості робочих місць для інвалідів;

- сплати ними адміністративно –господарських санкцій в разі недотримання зазначених нормативів.

Частиною 4 статті 20 Закону визначено, що адміністративно –господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно –господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема поданого відповідачем відзиву, та долучених в судовому засіданні документів, доводи позивача, щодо недотримання ЗАТ «Бучацький сир завод»нормативу встановленого ст. 19 Закону та як наслідок застосування до останнього адміністративно –господарських санкцій за невиконання даного нормативу по працевлаштуванню інвалідів у 2006 році спростовуються, з огляду на наступне:

Для виконання вимог закону відповідачем вчинено ряд заходів, зокрема :

·          Внесено зміни до колективного договору ЗАТ «Бучацький сирзавод», зокрема  затверджено додаток № 15 до колективного договору, згідно якого товариство в 2006  передбачило створення 5 (п’яти) нових робочих місць, в т.ч. 4 місця для інвалідів;

·          28.12.2006 р. атестаційною комісією товариства розглянуто питання, щодо визначення видів виробництва, цехів та дільниць де доцільно використовувати працю інвалідів, та головою комісії запропоновано створити такі робочі місця: зливник молока, менеджер із збуту, прибиральник, апаратник виробництва сухих молокопродуктів, бухгалтер. За результатами засідання комісії прийнято рішення про створення вищезазначених робочих місць, затверджено постійно діючу атестаційну комісію, про що складено протокол засідання постійно діючої атестаційної комісії місць та за участю заступника директора  Бучацького районного центру зайнятості, провідного спеціаліста – експерта  з умов праці Бучацької РДА та представника Бучацької районної поліклініки атестовано наступні робочі місця: зливник молока, менеджер із збуту, апаратник виробництва сухих молокопродуктів та бухгалтер, про що складено складені відповідні акти;

·          Наказом № 1-а від 02.01.2007 р. «Про створення робочих місць для інвалідів у 2006 році»створено робочі місця для інвалідів (Приймальник –зливник молока –1 одиниця, менеджер із збуту  - 1 одиниця, апаратник виробництва сухих молокопродуктів –1 одиниця, бухгалтер –1 одиниця);

·          Наказом № 5 від 10.01.2006 р. «Про проведення атестації робочих місць для інвалідів» затверджено умови проведення атестації робочих місць для працевлаштування інвалідів;

·          у 2006 році проінформовано Бучацький районний центр зайнятості (звіти форми 3 - ПН) про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, про що свідчить лист від 17.08.2007 р. Бучацького РЦЗ;

·          24.01.2006 р. направлено листи –звернення №№ 15,16  до Бучацького РЦЗ щодо направлення інвалідів, з метою їх працевлаштування у ЗАТ «Бучацький сирзавод».

Отже, відповідачем створено та атестовано 4 робочих місця для праці інвалідів, зазначено їх у колективному договорі (додаток № 15), проінформовано центр зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів, проте дані робочі місця не введено в дію шляхом працевлаштування на них інвалідів, оскільки компетентними органами осіб з обмеженими фізичними можливостями (інвалідів) на підприємство відповідача не направлено.

Вказане також підтверджується і листами Бучацького районного центру зайнятості №03/497 від 03.10.2007р. та від 20.08.2007р., згідно яких відповідач щомісячно, на протязі всього 2006 року  подавав звітність форми № 3-ПН «Про наявність вакансій»для осіб з обмеженою працездатністю та листами №№ 15,16 від 24.01.2006р. інформував ЦЗ про наявність у нього 4  вакансій для осіб з обмеженими фізичними можливостями, проте останні на ЗАТ «Бучацький сирзавод»не направлялись, у зв’язку з відсутністю кандидатур, які б відповідали основним вимогам роботодавця.

Матеріали справи також не містять і доказів відмови у працевлаштуванні інваліда відповідачем у справі.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доказів на предмет встановлення їх належності та допустимості здійснюється господарським судом, що передбачено положеннями статей 70,138 КАС України.

Позивач, всупереч вимог ст.ст. 70, 138 КАС України, не довів належними та допустимими доказами факт невиконання відповідачем обов'язку по забезпеченню робочих місць для працевлаштування інвалідів, не представив суду належних та допустимих доказів вчинення ЗАТ «Бучацький сирзавод» порушень, визначених спеціальним законом.

Враховуючи, що ЗАТ «Бучацький сирзавод»дотримано норматив по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів, позовні вимоги щодо притягнення останнього до відповідальності на підставі ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»суд визнає необґрунтованими, безпідставними та  такими, що не підлягають до задоволення.

У відповідності до приписів ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 1,17,49,51,59,70,130,138,161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 8,18,19,20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Постанова складена в повному обсязі 02 листопада 2007 року.

Суддя                                                                                                    І.М. Гирила