Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.07                                                                                            Справа №  22/155

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Тарасенко К. В. (доповідач по справі),

суддів:                                 Міщенко  П. К. суддів:                                 Рудченка С.Г.

.

При секретарі судового засіданні –Огієнко В.О.

за участю представників сторін:

від позивача:           не з’явились;

від відповідача:          Даніленко О.В.- дов. №10 від 02.03.2007р. представник.

розглянувши апеляційну скаргу Гадяцької районної спілки споживчих товариств на постанову господарського суду Полтавської області від 14.12.2006р.

у справі №22/155 (суддя Георгіївський В.Д.)

за позовом Прокурора Гадяцького району в інтересах держави в особі управління

Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі, м. Гадяч,

Полтавська область

до                Гадяцької районної спілки споживчих товариств, м. Гадяч,

Полтавська область

про              стягнення 37369,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Гадяцького району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Гадяцької районної спілки споживчих товариств про стягнення 37369,01 грн..

Постановою господарського суду Полтавської області від 14.12.2006р. по справі № 22/155 позов задоволено повністю. Стягнуто на користь управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі 37369,01 грн. заборгованості, 373,69 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Гадяцька районна спілка споживчих товариств звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю постанову господарського суду Полтавської області від 14.12.2006р. у справі № 22/155 і прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права.

Київським міжобласним апеляційним господарським судом ухвалою від 01.02.2007р. відкрито апеляційне провадження по справі  №22/155 та, відповідно до ухвали від 02.02.2007р., проведені підготовчі дії, достатні для закінчення підготовки та призначення справи до апеляційного розгляду. Ухвалою від 12.02.2007р. апеляційну скаргу призначено до розгляду на 02.03.2007р.

Позивач скористався наданим йому ст. 191 КАС України правом на подання заперечень на апеляційну скаргу, у яких управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі не погоджується з вимогами апеляційної скарги та просить оскаржувану постанову господарського суду Полтавської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у тексті заперечень.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У відповідності до п.4 частини третьої ст.129 Конституції України, та ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі  яких   суд     встановлює наявність  або  відсутність  обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.1, п.1 ст.15 Закону України № 1058-VI „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” (далі-Закон №1058) відповідач є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Об'єкт оподаткування, коло платників збору, ставки і порядок справляння збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування врегульовані Законом України „Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідно до п. п. 5.1.5. п. 5 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1 платники зобов'язані сплачувати до Пенсійного фонду України відповідну суму коштів у порядку та строки визначені чинним законодавством.

Відповідно вимог ст. 20 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно із ч. 8 п. 3 ст.106 „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” орган Пенсійного фонду України має право звернутися до господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем суми, зазначені в розрахунках страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування своєчасно та в повному обсязі не сплачувались, тому станом на  01.02.2006р. заборгованість перед Пенсійним фондом, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 20130,94 грн.

Відповідно до п. 2 частини дев'ятої ст. 106 Закону №1058 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, нараховується штраф залежно від строку затримки платежу.

На підставі викладеного вище, позивачем застосовано фінансові санкції в сумі 12436,94 грн. та нарахована пеня в сумі 4801,75 грн., відповідно до рішень про застосування фінансових санкцій, яки були надіслані позивачу. Однак жодне із рішень відповідачем не було оскаржене в установлений законом строк ні в адміністративному, а ні в судовому порядку.

За ст. 17 Закону України № 1058-VI „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” страхувальник зобов'язаний виконувати вимоги, передбачені цим Законом, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 64 Закону України № 1058-ІV управління Пенсійного фонду має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми.

Оскільки позивачем заявлена до стягнення сума в розмірі 37369,01 грн. (20130,32 + 12436,94 + 4801,75) заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування (недоїмка з урахуванням фінансових санкцій та пені), то колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого суду щодо задоволення заявленої суми в повному обсязі.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що відповідно ст. 86 КАС України місцевим судом належним чином досліджено обставини справи  та  наведено цим обставинам  відповідну правову оцінку, рішення господарського суду Полтавської області по справі №22/155 від 14.12.2006 р. відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1.          Апеляційну скаргу Гадяцької районної спілки споживчих товариств на постанову господарського суду Полтавської області від 14.12.2006 року по справі №22/155 залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Полтавської області від 14.12.2006 року по справі №22/155 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №22/155 повернути до господарського суду Полтавської області.

Ухвала, відповідно до ст. 254 КАС України, набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                          Тарасенко К. В.                                            Судді:                                                                                      Міщенко  П. К.  Судді:                                                                                      Рудченко С.Г.