ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  20/65пн-45/355

15.10.07

За позовом
Корпорації "Індустріальна спілка Донбасу"

До відповідача 1:
Закритого акціонерного товариства "Фондова біржа "Іннекс" в особі Донецької філії

До відповідача 2:
Фонду державного майна України

Третя особа:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Міус"

Про
визнання угоди недійсною частково та стягнення 147015,28 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Хмельницька Н.В., дов. від 04.11.2005 року № 220/2005

відповідача 1: не з’явилися

відповідача 2: не з’явилися

третьої особи: не з’явилися

Суть спору: визнання недійсним біржового контракту від 13.08.1997 року №23 у частині купівлі 2466 акцій на суму 147015,28 грн. та стягнення з відповідача 1 суми у розмірі 147015,28 грн., що отримана за біржовим контрактом від 13.08.1997 року № 23.

Позовні вимоги мотивовані тим, що  за біржовим контрактом від 13.08.1997 №23  позивач ридбав 6239 акцій ВАТ "Донецькміськгаз", проте в наступному через визнання рішеннями Арбітражного суду Донецької області недійсними змін до статуту ВАТ "Донецькміськгаз", якими було збільшено статутний фонд останнього,  2466 акцій ВАТ "Донецькміськгаз" було вилучено з обігу.  Тому позивач просить визнати недійсним біржовий контракт від 13.08.1997 №23 в частині придбання ним 2466 акцій ВАТ "Донецькміськгаз" та  стягнути вартість 2466 акцій ВАТ "Донецькміськгаз", які були вилучені з обігу.

Відповідач 1 проти задоволення позову заперечив, та вказав що кошти які були отримані Акціонерним товариством "Донецька фондова біржа" від позивача, були відповідно до вимог п. 6.11. Положення про порядок продажу на фондовій біржі пакетів акцій, що належать державі, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 11.11.1994 № 1364 та відповідно до Указу Президента України від 22.08.1995 № 765/95 перераховані Харківському облвиконкому (75% суми продажу), Фонду державного майна України (12% суми продажу), ВАТ "Донецькміськгаз" (10% суми продажу). Відповідач 1 стверджує, що він не був стороною оспорюваного договору.

Відповідач 2 проти задоволення позову заперечив та вказав, що отримані від позивача кошти були перераховані Харківському облвиконкому (75% суми продажу), Фонду державного майна України (12% суми продажу), ВАТ "Донецькміськгаз" (10% суми продажу).

Третя особа письмових пояснень до суду не надавала.

Ухвалою   Господарського  Донецької області від 10.07.2007 № 20/65пн (суддя Донець О.Є.) справу Господарського суду Донецької області за позовом Корпорації "Індустріальна спілка Донбасу" до Акціонерного товариства "Донецька фондова біржа", Закритого акціонерного товариства "Фондова біржа "Іннекс" в особі Донецької філії, Фонду державного майна України про визнання угоди недійсною частково та стягнення 147015,28 грн.  передано до Господарського суду міста Києва за підсудністю.

Відповідно до резолюції  Голови Господарського суду міста Києва справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою від 26.07.2007 прийнята до провадження  справа № 20/65пн, присвоєно їй № 20/65пн-45/355 та призначено  до розгляду на 22.08.2007.

В судовому засіданні сторони   звернулися до суду із клопотанням про продовження строку вирішення спору на два місяці. Ухвалою від 22.08.2007 клопотання сторін задоволено, строк вирішення спору продовжено на два місяці. Цією ж ухвалою  замінено відповідача 1 по справі –Акціонерне товариство "Донецька фондова біржа" його правонаступником –Закритим акціонерним товариством "Фондова біржа "Іннекс" в особі Донецької філії. Вказана ухвала мотивована тим, що відповідно до статуту Закритого акціонерного товариства “Фондова біржа “Іннекс” остання є правонаступником прав та зобов’язань  Акціонерного товариства “Донецька фондова біржа” та відповідно до рішення загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства “Донецька Фондова біржа”(протокол № 20 від 12.09.2006 року) змінено найменування з Акціонерного товариства “Донецька фондова біржа” на Закрите акціонерне товариство “Фондова біржа “ІННЕКС”. Також ухвалою від 22.08.2007 залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Міус" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійним вимог на предмет спору. Також ухвалою від 22.08.2007 розгляд справи відкладався на 15.10.2007.

У судовому засіданні 15.10.2007, за згодою позивача, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

11.08.1997 між позивачем та ТОВ "Фінансова компанія Міус" укладено договір-доручення купівлі цінних паперів № 8к (далі - договір). за умовами вказаного договору позивач доручив, а брокер (ТОВ "Фінансова компанія "Міус") зобов’язувався надати посередницькі послуги по купівлі цінних паперів в інтересах позивача та за його рахунок (п. 1.1. договору).

Згідно п.п. 1.2., 2.4. договору брокер (ТОВ "Фінансова компанія "Міус") зобов’язувався придбати 6236 простих іменних акцій ВАТ "Донецькміськгаз", номінальною вартістю 1,05 грн. за мінімальною ринковою ціною.

Позивач за платіжними дорученнями від 18.08.1997 № 1475, від 19.08.1997 № 1489, від 12.08.1997 № 1434 перерахував брокеру (ТОВ "Фінансова компанія "Міус") 384.924,80 грн.

13.08.1997  між Представництвом Фонду державного майна України на Донецькій фондовій біржі, через Брокерську контору № 8, та Брокерською конторою № 5 ТОВ "Фінансова компанія "Міус" укладено біржовий контракт № 23 (далі –біржовий контракт).

За умовами біржового контракту продавець зобов’язувався передати у власність, а  покупець зобов’язувався сплатити та прийняти  6236 акцій ВАТ "Донецькміськгаз" номінальною вартістю 1,05 грн. загальною договірною вартістю 367.000,00 грн. (п. 1. біржового  контракту)

Згідно п. 6 біржового контракту покупець (Брокерська контора № 5 ТОВ "Фінансова компанія "Міус") зобов’язувалася сплатити на рахунок біржі № 467223 в ЦМВ УСБ м. Донецька МФО 335582, ЗКПО 23425110 суму 367.000,00 грн., атакож біржовий збір у розмірі 1% від суми укладеної угоди, податок на додану вартість у розмірі 20% біржового збору, державне мито у розмірі 0,10% від суми угоди, що разом становить 371.771,00 грн.

Відповідач 1, як правонаступник Акціонерного товариства "Донецька фондова біржа"  стверджує, що отримав кошти за біржовим контрактом та відповідно до платіжного доручення від 21.08.1997 № 195 перерахував Харківському облвиконкому 280.840,68 грн. (75% від суми проданих акцій), відповідно до платіжного доручення від 21.08.1997 № 166 перерахував Фонду державного майна України  44934,51 грн., відповідно до платіжного доручення від 21.08.1997 № 167 перерахував  ВАТ "Донецькміськгаз" 36700,00 грн. (10% від суми проданих акцій).

Згідно виписки з реєстру  акціонерів станом на 31.03.1998 позщивачеві належало 7029 простих іменних акцій ВАТ "Донецькміськгаз".

Постановою арбітражного суду Донецької області від 24.06.1999 № 29/11а залишено без змін рішення Арбітражного суду Донецької області від 07.06.1999 № 29/11а, яким визнано недійсним зміни до статуту ВАТ "Донецькміськгаз", зареєстрованих розпорядженням виконкому Донецької міської ради від 13.06.1996 № 1019, статут (нова редакція) ВАТ "Донецькміськгаз", зареєстрованого розпорядженням виконкому Донецької міської ради від 05.11.1996 і відмінено державну реєстрацію вказаних змін та статуту.

Постановою арбітражного суду Донецької області від 24.06.1999 № 29/12а залишено без змін рішення Арбітражного суду Донецької області від 07.06.1999 № 29/12а, яким визнано недійсним наказу Донецького регіонального відділення Фонду державного майна України від 30.05.2006 № 2664 "Про внесення змін і доповнень до акту оцінки вартості майна підприємства Донецьке державне підприємство по газопостачанню та газифікації".

Постановою арбітражного суду Донецької області від 24.06.1999 № 29/13а залишено без змін рішення Арбітражного суду Донецької області від 07.06.1999 № 29/13а, яким визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Донецькміськгаз" від 24.10.1996 про внесення змін до статуту товариства шляхом викладення його в новій редакції.

Листом від 02.10.2000 № 268/1 ТОВ "Південно-східна реєстраційна компанія" (реєстратор ВАТ " Донецькміськгаз") повідомив  позивача про те, що відповідно до рішення Арбітражного суду донецької області від 07.06.1999 № 29/13а, розпорядження Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 66-С від 07.08.2000, свідоцтва про реєстрацію випуску акцій № 409/1/00 від 07.08.2000 акції, які були випущені в обіг з порушенням норм діючого законодавства України вилучені з обігу, в тому числі з рахунків власників іменних цінних паперів. До вказаного листа додавалась виписка з реєстру власників іменних цінних паперів згідно якої позивачеві належить лише 4563 простих іменних акцій    ВАТ "Донецькміськгаз".

Спір виник в наслідок того, що позивач вважає, що виконав свої зобов’язання за умовами біржового контракту, а відповідач 2 не виконав повністю своїх зобов’язань та, внаслідок того що після укладення біржової угоди було вилучено  з обігу 2466 акцій ВАТ "Донецькміськгаз", фактично передав лише 3773 простих іменних акцій ВАТ "Донецькміськгаз". Тому позивач просить визнати недійсним біржовий контракт від 13.08.1997 №23 в частині придбання ним 2466 акцій ВАТ "Донецькміськгаз" та  стягнути з відповідача 1 вартість 2466 акцій ВАТ "Донецькміськгаз", які були вилучені з обігу.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки у відповідача 2 існував обов’язок щодо передачі акцій позивачеві (ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР) до вступу в силу Цивільного кодексу України, то обов’язок відповідача 2 щодо передачі  позивачеві 6239 простих іменних акцій ВАТ "Донецькміськгаз", та  обов’язок позивача щодо сплати коштів за ці акції  регулюється нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Щодо вимоги позивача до відповідача 2 про визнання біржового контракту  недійсним в частині купівлі 2466 акцій на суму 147015,28грн.

Відповідно до ст.ст. 224, 225 Цивільного кодексу Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, належить власникові.

Враховуючи те, що наслідком прийнятих Арбітражним судом Донецької області рішень стало вилучення з обігу  2466 простих іменних акцій ВАТ "Донецькміськгаз", які були продані відповідачем 2 позивачеві, то виходячи з вказаних рішень Арбітражного суду Донецької області відповідач 2 відчужив на користь позивача акції, за якими законодавство не визнавало правового режиму об’єкта права власності. А тому вказані акції не можуть бути  об’єктом  цивільних правовідносин, зокрема угод укладених відповідно до норм Цивільного кодексу Української РСР.

Отже, біржовий контракт в частині продажу акцій, які не є об’єктами цивільних правовідносин,  суперечить ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР оскільки  предмета біржового контракту не існує в частині 2466 простих іменних акцій ВАТ "Донецькміськгаз" і відповідно відповідач 2 не міг їх продати позивачеві.

Відповідно біржовий контракт в частині продажу відповідачем 2 позивачеві 2466 простих іменних акцій ВАТ "Донецькміськгаз" порушує право позивача на набуття права власності на вказані акції, а тому може бути визнаний  судом недійсним відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Отже для вирішення питання про те, чи застосовуються норми Цивільного кодексу України до регулювання спірних відносин необхідно з’ясувати час виникнення у позивача права на позов, і чи не сплив цей строк до набрання чинності Цивільним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення його права з листа ТОВ "Південно-східна реєстраційна компанія" від 02.10.2000 № 268/1, якими  отримано позивачем 05.10.2000.

Згідно ст. 71 Цивільного кодексу Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Статтею 75 Цивільного кодексу Української РСР передбачено, що позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Оскільки позивач дізнався про порушення його прав 05.10.2000, то право на позов у позивача виникло з 06.10.2000 відповідно строк позовної давності сплив 06.10.2003.

Позивач звернувся до суду з позовом 27.02.2007, що підтверджується відбитком вхідного реєстраційного штампу Господарського суду Донецької області на  першій сторінці позовної заяви, тобто позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності.

Враховуючи те, що строк позовної давності сплив 06.10.2003, тобто до набрання чинності з 01.01.2004 року Цивільним кодексом України, то норми останнього до позову позивача не застосовуються.

Згідно ст. 80 Цивільного кодексу Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові

Отже, строк позовної давності закінчився 06.10.2003, тобто до пред’явлення позову, а тому в задоволенні вказаної вимоги  слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення  суми у розмірі 147015,28 грн., що отримана за біржовим контрактом від 13.08.1997 року № 23, то така вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Зазначена вимога є вимогою про застосування наслідків визнання договору недійсним –двосторонньої реституції.

Відповідно до ст. 84 Цивільного кодексу Української РСР  з закінченням строку позовної давності по головній вимозі вважається, що строк позовної давності минув і по додатковій вимозі.

Оскільки строк позовної давності по вимозі про визнання договору недійсним (основна вимога) минув, то строк позовної давності минув і по вимозі про застосування наслідків двосторонньої реституції –стягнення 147015,28 грн. (додаткова вимога).

Отже, в задоволенні вимоги про застосування наслідків двосторонньої реституції –стягнення 147015,28 грн. слід відмовити.

Всі інші доводи та заперечення сторін та надані на їх підтвердження докази судом не приймаються на підставі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не мають значення для справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення  десятиденного  строку з з дня  з підписання рішення,  оформленого відповідно до вимог ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                              Балац С.В.

Дата підписання 30.10.2007