ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.07 р.                                                                               Справа № 21/299

Позивач: Відкрите акціонерне товариство “Єнакіївський металургійнийзавод” м. Єнакієве

до відповідача: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

про стягнення 663,60грн.

Суддя  Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Томицька Н.М. – юр.

відповідача: Цвітун М.М. – юр.

Відкритим акціонерним товариством “Єнакіївський металургійний завод” до Державного підприємства “Донецька залізниця” пред’явлено позов про стягнення вартості нестачі вантажу (антрацит), відправленого позивачу 26.05.07р. за залізничною накладною № 49358188 у напіввагоні №66727801, у сумі 663,60грн.

В обґрунтування  позову  позивач  посилається  на те, що після прибуття вагону на станцію призначення перевіркою маси вантажу була встановлена нестача, яка підтверджена  комерційним актом. Нестача, на його думку, виникла у зв’язку з незбереженням вантажу під час перевезення.

Залізниця позов не визнала із посиланням на те, що вагон на станцію призначення прибув у технічно справному вагоні, люки та двері закриті, навантаження здійснене засобами відправника без участі залізниці, маркування не порушене.

Також перевізник наполягає на тому, що відповідальність за нестачу має нести відправник вантажу, який не забезпечив належну підготовку вантажу до перевезення. У Правилах перевезення вантажів навалом і насипом вказано: перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний переконатися,  що перевезення у даному вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори відправник зобов’язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, чого вантажовідправником у спірному перевезенні зроблено не було, оскільки зазор над 6 люком по ходу потягу ним був закладений дошкою, але не настільки щільно, щоб запобігти витіканню вантажу.

Розгляд справи закінчено 12.12.2007р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у засіданні оголошувалась перерва до 15-00 год. 12.12.2007р.

Дослідивши матеріали справи,  заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

26.05.07р. Державне підприємство „Ровенькиантрацит” по залізничній накладній № 49358188 у напіввагоні №66727801 відвантажило позивачу антрацит АС навалом у вологому стані. За даними накладної:  вага брутто – 91,0 т, вага тари – 22,0 т, вага нетто вантажу - 69,0 т.

На станцію призначення вагон прибув 27.05.07р., де перевізником був складений акт загальної форми № 372 від 27.05.07р. Підстава складання акту загальної форми – під час огляду була виявлена над 6 люком конусоподібна заглибина діаметром 800мм  завглибшки 500мм.

На підставі абз.2 ч.1 ст.52 Статуту залізниць України (прибуття вантажу з ознаками недостачі під час перевезення у відкритому рухомому складі) вантаж видавався з перевіркою його маси представниками станції Єнакієве Донецької залізниці.

За результатами перевірки залізницею був складений комерційний акт БН 690232/313 від 28.05.07р., згідно з яким:

·          навантаження в основному у вагоні рівномірне, нижче бортів на 250 мм, є маркування вапном;

·          зліва над 6 люком по ходу потягу конусоподібна заглибина діаметром 800мм  завглибшки 500мм;

·          зліва над 6 люком по ходу потягу згинання шарніру кріплення, нещільне прилягання кришки люка, зазор з внутрішньої сторони вагону закритий дошкою;

·          хребтова балка засипана антрацитом, на час зважування витікання вантажу з вагону відсутнє;

·          зважування вагону проводилося на справних 150 т тензовагах ВАТ “Єнакієвський металургійний завод”, приписаних до залізниці, два рази; нестача виявилася при кожному переважуванні;

·          вага нетто зважування вантажу 66,04 т (брутто 88,04 т, тари з брусу 22,0 т), нестача вантажу складає 2,96 т проти даних залізничної накладної.

Комерційний акт підписано: з боку залізниці – заступником начальника станції, двома старшими прийомоздавальниками; з боку одержувача – особою, яка брала участь у перевірці.

Позивач просить стягнути із залізниці, яка не забезпечила збереження прийнятого до перевезення вантажу, вартість 1,58 т антрациту (з урахуванням норми недостачi), яка з урахуванням ПДВ складає 663,60грн.

Зважаючи на те, що:

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов’язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України “Про залізничний транспорт” залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону “Про залізничний транспорт” передбачено, що перевізники несуть  відповідальність  за  зберігання  вантажу з моменту його прийняття і до видачі  одержувачу в межах,  визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за  незбереження  (втрату,  нестачу,  псування,  пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113  Статуту залізниць  України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника  причин.

Згідно ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт” обставини, які можуть служити підставою для матеріальної  відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної  відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджено, зокрема  комерційним актом.

Виявлена на станції призначення зліва над 6 люком по ходу потягу конусоподібна заглибина діаметром 800мм  завглибшки 500мм свідчить про те, що нестача виникла під час перевезення вантажу, так як у залізничній накладній відповідної відмітки не має.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114  Статуту залізниць  України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення  маси  вантажу  і  природної  втрати  вантажу  під  час перевезення.

Сума недостачi з урахуванням норми недостачi (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 663,60грн. із розрахунку: 1,58 т (нестача вантажу, зданого до перевезення у вологому стані, з урахуванням норми недостачi 2%) х 420,00грн. (вартість 1т вугілля + ПДВ).

Господарський суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у заявленій сумі.

Посилання залізниці на те, що відправник міг бачити несправність вагону перед його завантаженням, і ця обставина, на її думку, дає підстави вважати, що  нестача виникла з незалежних від перевізника причин і, як наслідок, звільняє залізницю від відповідальності за нестачу, господарський суд вважає безпідставним, оскільки на залізниці лежить обов'язок подавати під завантаження справні (у технічному відношенні) вагони (ст.31 Статуту залізниць  України) і тому якщо вона подала несправний вагон, повинна відповідати за нестачу, яка виникла внаслідок цього.

Якщо припустити, що відправник здійснив завантаження у несправний вагон, то постає правомірне питання: чому несправність вагону і витікання вугілля не було виявлено на станції відправлення або на одній із проміжних станцій під час перевезення, яке здійснювалось на відстань 104км? На ці запитання залізниця суду пояснень не дала. Однак, згідно пп. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів вагони, які прибувають і відправляються із станції, оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів. Пунктом 2.2 цих же Правил заборонено відправляти із станції вагони без їх огляду з метою виявлення несправностей і без усунення виявлених несправностей. У зв’язку з цим є правомірним припущення, що якщо б відправник завантажив несправний вагон, то на станції відправлення це було б виявлено.

Заперечення залізниці щодо того, що на відправникові лежить обов’язок підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які б забезпечували його збереження на шляху слідування; придатність рухомого складу для перевезення вантажів у комерційному відношенні визначає відправник, судом до уваги не взяті, так як:

- ч.3 ст.32 Статуту передбачений обов’язок відправника підготувати вантаж з урахуванням його схоронності  під  час транспортування, а не вагон. Подібна норма закріплена і п.4 Правил приймання вантажів до перевезення;

- поняття "технічно несправні вагони" і "вагони в комерційному відношенні непридатні  для  перевезення відповідного вантажу" не тотожні.  Їх варто розрізняти,  тому що вагон може бути цілком  справним, але  таким,  що  не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад,  має стійкий запах,  що впливає на завантажені до нього продовольчі   товари. У такому випадку мова йде про непридатність вагона в комерційному відношенні.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.909, 920, 924 п.2 Цивільного Кодексу України, ст.307, 314  Господарського кодексу України, ст.ст.23, 26 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст.113, ч.2 ст.114, ст.129 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів і керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу  України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, п/р 11 у Донецькій філії АБ “Експрес-банк”, МФО 335838, код ЄДПОУ 01074957)  на користь Відкритого акціонерного товариства “Єнакіївський металургійний завод” (86429, Єнакієве Донецької області, пр. Металургів, 9, п/р 0 у ЗАТ “Донгорбанк” відділення № 1 м. Єнакієве, МФО 334970, ) 663,60грн. основного боргу (вартість нестачі антрациту), 102,00 грн. - відшкодування витрат  по  оплаті державного мита, 118,00 грн. - відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття,  а у разі подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя                                                                         Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1– у справу;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18