ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"31" жовтня 2007 р.
Справа №  4/373

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  № 4/ 373

за позовом: Державного підприємства Міністерства оборони України "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", м. Конотоп

до відповідача: Військової частини 2269 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 51295 грн. 68 коп.

Представники сторін :

від позивача - Пацала К.А., довіреність № 2272  від 29.10.07

від відповідача - Карнай В.Л., довіреність № 584  від 31.10.07

CУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення боргу в розмірі 51295,68 грн. з Військової частини 2269 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, м. Олександрія Кіровоградської області внаслідок  невиконання  умов  договору про надання  послуг по  зберіганню техніки  на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", м. Конотоп.

Представник позивача вимоги підтримав та просить їх задовольнити  в  повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з”явився,  позовні  вимоги письмово не заперечив, в судовому засіданні  дав  пояснення про неможливість провести оплату через  відсутність належного фінансування. Відповідачем вживаються заходи для погашення заборгованості за  виконані роботи  по ремонту  техніки  та   оплати  вартості наданих послуг  по зберіганню шляхом передачі  позивачу   частини майна, яке перебуває на зберіганні.

Доказів повного погашення заборгованості  відповідачем суду  не представлено.

Розглянувши матеріали справи за наявними в справі документами у  відповідності  до ст.75 ГПК України, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками спору виникли на підставі договору № 9-05/16ИАС відповідального зберігання від 30.07.2005 року  ( в подальшому  договору) предметом якого сторони  визначили  надання  зберігачем (позивач) послуг зі  зберігання  авіаційної  техніки, яка належить  замовнику (відповідачу).

Відповідно до розділу 4 договору сторони  узгодили, що розрахунок за надані послуги здійснюється замовником шляхом прямого банківського переказу на  розрахунковий  рахунок зберігача   на підставі виставленого рахунку на протязі  7-ми календарних днів  з дати його отримання. Згідно  до  п. 4.2  договору встановлено   вартість зберігання  1-го  вертольота на протязі  1-го місяця в розмірі  356 грн. 22 коп. включаючи  ПДВ.

У відповідності  до   додатку №1 до вказаного договору   на зберігання  передано    6 вертольотів. На виконання умов договору позивач забезпечив зберігання   вертольотів та відповідно до акта приймання- передачі виконаних робіт від 29.08.2007 року   запропонував  відповідачу  оплатити  вартість виконаних робіт на суму  51295 грн. 68 коп., яку  вказав  в рахунку №336 від  29.08.2007 року. Вказаний  рахунок та акт вручені відповідачу представниками поштового зв'язку, що посвідчується описом  вкладення (а.с.18) та  повідомленням про вручення поштового  відправлення № 47049 від 04.09.2007 року. Однак, пропозиція позивача про проведення оплати залишена  відповідачем без  реагування, у зв'язку з чим  позивач  змушений  був  звернутися  до суду за  захистом своїх прав.

Проаналізувавши правовідносини між учасниками спору та надавши їм  юридичну оцінку, господарський  суд приходить до переконання, що позовні  вимоги є  обгрунтованими  повністю та  підлягають  до  повного задоволення  враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.173, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов’язань. Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, і вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір про надання послуг від 15.08.2004 року, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов’язання надати  послуги, а відповідач –прийняти  виконані роботи  та оплатити.

Даний договір про надання послуг відноситься до двохсторонніх угод, за якими прав та обов’язків набувають кожна з сторін договору.

За  приписами  п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За приписом ст. 901 Цивільного  кодексу  України за  договором  про надання  послуг  одна  сторона (виконавець) зобов'язується  за  завданням  другої  сторони (замовника)  надати  послугу,  яка  споживається  в  процесі вчинення  певної  дії  або  здійснення  певної  діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві  зазначену  послугу,  якщо  інше  не встановлено  договором.

Відповідачем не  виконано зобов'язання по договору, що  передбачено ст. 610 Цивільного  кодексу  України, і тим самим порушено право позивача на отримання оплати за виконану роботу.

Відповідач не надав  до суду  доказів оплати вартості виконаної роботи на суму   51295 грн. 68 коп.

Статтею 218 ГК України передбачається, що учасник господарських відносин відповідає  за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Поряд з цим, за приписом   ст.  936 Цивільного кодексу України за  договором   зберігання   одна   сторона   (зберігач)  зобов'язується зберігати річ,  яка  передана  їй  другою  стороною

(поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором  зберігання,  в якому  зберігачем  є особа, що здійснює зберігання  на  засадах   підприємницької   діяльності

(професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача   зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.  Договір зберігання  є  публічним,  якщо  зберігання  речей здійснюється  суб'єктом  підприємницької  діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

А згідно до   ст. 937 ЦК України  договір  зберігання  укладається  у  письмовій   формі  у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття  речі  на  зберігання  посвідчене  розпискою,  квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на  відповідача повністю, оскільки  через неналежне виконання  ним  своїх  обов'язків позивач  змушений був  звернутись  до суду  за захистом свої прав і поніс  додаткові  витрати.

Керуючись  ст..ст. 11, 526,639,655,691 ЦК України  ст. ст.34, 49, 80, 82, 83, 84 ГПК  України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити  повністю.

Стягнути з Військової частини 2269 внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, м. Олександрія Кіровоградської області вул Діброви 77/95 заборгованість по оплаті за надані послуги по зберіганню авіаційної техніки  в  сумі   51295 грн. 68 коп., суму  сплаченого державного мита в розмірі 512 грн. 96 коп. та  витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. на користь  Державного підприємства Міністерства оборони України "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", м. Конотоп   Сумської області вул. Рябошапка 25, .

Наказ видати.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України рішення господарського  суду  набирає  законної  сили  після закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття,  а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку  з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому  законом порядку.

Суддя                                             Ю. І. Хилько