ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 листопада 2007 р.
№ 18/251

Вищий  господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Палій В.М.

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Грека Б.М.

розглянувши    касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства

"Благо" –Страхова компанія"

на                    рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2007р. та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р.

у справі        №18/251

за позовом   Акціонерного товариства закритого типу Страхова компанія "Велта"

до                     Закритого акціонерного товариства "Благо" –Страхова компанія"

про                      стягнення 8 466,91 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Закрите акціонерне товариство "Благо" –Страхова компанія" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р. у справі №18/251, водночас заявивши клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги.

Вказана скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржникові з таких підстав.

Основні вимоги, що пред’являються до форми і змісту касаційної скарги, викладені у статті 111 Господарського процесуального кодексу  (ГПК) України. Так, зокрема, відповідно до ч.4 названої статті, до касаційної скарги додаються докази сплати державного мита.

В силу ст.46 ГПК України, державне мито сплачується в доход держаного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України, при цьому, відповідно до ст.45 ГПК України, позовні заяви і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

За змістом ст.2 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито", одним з об’єктів справляння державного мита є касаційна скарга на рішення та постанови суду.

Відповідно до ст.6 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито" державне мито, що справляється з касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів  сплачується за місцем розгляду та оформлення документів і зараховується до державного бюджету України.

За змістом ст.6 Декрету Кабінету Міністрів та відповідно до Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.93 №15, державне мито з касаційних скарг, зараховується до державного бюджету України.

Відповідно  до  статті   50  Бюджетного   кодексу     України, бухгалтерський облік всіх надходжень до Державного бюджету України здійснює Державне казначейство України.

Порядок виконання державного бюджету за доходами визначений відповідним Порядком, який затверджено   наказом   Державного   казначейства   України   від 19.12.2000 №131. Згідно п.2.2 Порядку, до повноважень Державного казначейства України належить відкриття рахунків для зарахування обов’язкових платежів до бюджетів.

Відповідно  до  Плану  рахунків  бухгалтерського  обліку виконання державного та місцевих бюджетів,  для зарахування  державного  мита  до державного бюджету в управліннях Державного казначейства України АР Крим,  областях,  мм.  Києві та Севастополі  відкриті рахунки за  відповідними кодами бюджетної класифікації.

Так, на момент оплати скаржником державного мита, воно підлягало перерахуванню  з урахуванням наступних реквізитів:

Банк: УДК у м.Києві

МФО: 820019

отримувач –ВДК  у Печерському районі м.Києва;

розрахунковий рахунок 007;

код економічної класифікації доходів 22090200, символ звітності банку –095.

Звертаючись  з касаційною скаргою скаржник не додав до касаційної скарги доказів сплати державного мита на рахунок, відкритий у відповідному управлінні Державного казначейства для зарахування державного мита з касаційних скарг, що розглядаються у Вищому господарському суді України.

До касаційної скарги скаржником додане  платіжне доручення №1387 від 29.10.2007р. на суму 51,0 грн., яке не може бути сприйняте судом в якості належного доказу сплати державного мита у встановленому порядку, оскільки  державне мито скаржником сплачено за такими реквізитами: одержувач “УДК у Шевченківському р-ні м.Києва", р/р 0007, що в силу ч.1 п.4 ст.1113 ГПК України є підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись п.4 ч.1 статті 1113 ГПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Благо" –Страхова компанія" на рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2007р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2007р. у справі №18/251   та додані до неї документи повернути скаржнику.

Головуючий, суддя                                                            В.М.Палій

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                Б.М.Грек