ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.
№ 8/205-05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ковтонюк Л.В.,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року у справі № 8/205-05 Господарського суду Чернігівської області за позовом Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), в особі та за довіреністю філії "Чернігівське Центральне відділення Промінвестбанку", м. Київ, до Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації", м. Чернігів, про стягнення 409 911,04 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –Зінченко С.В. (дов. від 21.03.2007р.);

- Штандура Д.А. (дов. від 22.08.2007р.);

відповідача –Лещенко О.В. (директор);

-  Піддубко Д.Є. (дов. № 101 від 26.11.2007р.),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2005 року позивач –Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство), в особі та за довіреністю філії "Чернігівське Центральне відділення Промінвестбанку", пред’явив у господарському суді позов до відповідача –Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації" про стягнення 409 911,04 грн. заборгованості по кредитному договору про відкриття кредитної лінії                 № 306-05 від 23 липня 2004 року, у забезпечення виконання зобов’язань по якому було укладено договір застави обладнання № 306-04 від 23 липня 2004 року та договір застави транспортних засобів № 1294 від 23 липня 2004 року.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього на його користь заборгованість по кредиту в сумі 400 000 грн., відсотки, комісійну винагороду та пеню, а всього 409 911 грн. 04 коп.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 4 жовтня  2005 року (суддя Оленич Т.Г.) позов задоволено частково.

Постановлено  стягнути з відповідача на користь позивача 400 000 грн. основного боргу 7 123 грн. 31 коп. боргу по відсотках, 780 грн. боргу по сплаті комісійної винагороди, 1 982 грн. 32 коп. пені, 4 098 грн. 86 коп. держмита та 118 грн. в повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

17 жовтня 2005 року Господарським судом Чернігівської області видано наказ № 8/205 про примусове виконання рішення.

У жовтні 2006 року відповідач ВАТ "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації" подав заяву про визнання наказу таким, що не відлягає виконанню.

Вказував, що на підставі рішення Апеляційного господарського суду Чернігівської області від 19 серпня 2006 року постановлено визнати за позивачем Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком право власності на прості іменні акції ВАТ "ЧеЗаРа" в кількості 216 840 штук, загальною вартістю 52 210 грн., що належали на праві власності  поручителю Лисенку І.А. та перебували у заставі відповідно до договору № 306-04 від 23 липня 2004 року та договорів застави № 204-2004 від 30 серпня 2005 року, № 2449-05 від 28 жовтня 2005 року.

Вартість акцій згідно оцінки на час виконання вказаного рішення суду  22 серпня 2006 року складає  3 025 104 грн. 80 коп.

Посилаючись на виконання у повному обсязі зобов’язання перед позивачем за рахунок майна поручителя, відповідач просив визнати наказ Господарського суду Чернігівської області № 8/205 про примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 4 жовтня  2005 року у даній справі таким, що не підлягає виконанню.

Спір розглядався судами неодноразово.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16 квітня 2007 року (суддя Федоренко Ю.В.) в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована посиланнями на недоведеність боржником погашення боргу за кредитним договором № 306-04 від 23.07.2004р. на суму 68 926,29грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року ( колегія суддів у складі: Губенко Н.М. –головуючий,  Барицької Т.Л., Ропій Л.М.) ухвалу залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність постанови до вимог ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", просив скасувати постанову та постановити нове рішення про задоволення його заяви.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та громадянином Лисенко І.А., були укладені договори застави № 204-2004 від 30.08.2004 та № 2449-05 від 28.10.2005, за якими в забезпечення виконання обов'язків за кредитними договорами № 107-2004 від 09.08.2004, № 993-05 від 19.04.2005 та № 306-04 від 23.07.2004 Лисенко І.А. (заставодавець), передав стягувачу (заставодержателю), в заставу належні йому на праві власності прості іменні акції ВАТ „Чернігівський завод радіоприладів" кількістю 216 840 штук, номінальною вартістю однієї акції 0,25 грн., загальною номінальною вартістю пакету акцій 54 210 грн.

Пунктом 1.1.9 договору № 2449-05, сторони визначити вартість акцій на суму 1 000 000 грн.

Згідно рішень Господарського суду Чернігівської області від 11.10.2005 року у справі № 12/234, від 27.09.2005 року у справі № 12/213, від 04.10.2005 року у справі № 8/205, загальна сума вимог стягувача до боржника становить 1 069 300,29 грн.

Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави; за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором; звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 19 Закону України „Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні заяви боржника про визнання наказу Господарського суду Чернігівської області № 8/205 про примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 4 жовтня 2005 року у даній справі таким, що не підлягає виконанню, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, про те, що боржником не доведено погашення боргу за кредитним договором № 306-04 від 23.07.2004 року на суму 68 926,29грн., а тому цей борг підлягає стягненню за Наказом № 8/205 від 17 жовтня 2005 року.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання касаційної скарги на ту обставину, що відповідачем погашено заборгованість по кредитним договорам в повному обсязі, не заслуговують на увагу суду та спростовуються правильними висновками, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки судів попередніх інстанцій відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського  процесуального кодексу України, Вищий  господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Інтернет технології та електронні комунікації" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17 липня 2007 року у справі № 8/205-05 залишити без змін.

Судді:                                                                               Ковтонюк Л.В.

Михайлюк М.В.

Дунаєвська Н.Г.