ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" серпня 2007 р.
Справа  № 26/235-07-4954

За позовом : Відкритого акціонерного  товариства „Одеський завод „Строммашина";

До відповідача :  товариства з обмеженою відповідальністю „Нива-1";

про стягнення   850 000 грн.

Суддя Никифорчук М.І.

За  участю  представників :

від  позивача  :  Дмитрієв В.П.  за довіреністю;

від відповідача : Горобець Р.В.  за довіреністю;

Суть спору :  Відкритим акціонерним  товариством  „Одеський  завод   „Строммашина” (далі –позивач)  заявлені вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю „Нива-1”  ( далі –відповідач)  про стягнення  грошової  компенсації  вартості  34 %  автозаправної  станції у розмірі 850000 грн.,  оплати за проведення експертизи  у  розмірі  7000 грн.,  та судових витрат.

Під  час  рогляду  справи   позивачем  надана заява  про збільшення  позивних вимог згідно  якої   позивач  просить  стягнути  з  відповідача 34%   доходів  отриманих                         ТОВ „НИВА-1” від використання автозаправної частини станції в період з 24.02.2004 року по 25.07.2007 року.

Відповідач  з  вимогами  не  згоден,  про  що  зазначив  у  відзиву  на  позов.

Під час розгляду справи відповідач заявив  клопотання  про зупинення провадження  по  даній  справі у зв’язку  з тим що  Малиновським районним судом м. Одеси 17.08.2007  р.    відкрито  провадження у справі  № 2-6685/07 за позовом   учасника ТОВ „НИВА-1” Баздирева Б.В. до Першого відділу  Державної виконавчої служби Малиновського районного  управління  юстиції  про визнання недійсним  прилюдних торгів, правочину купівлі - продажу  та  визнання  права  власності.

Розглянувши  матеріали  справи, вислухавши представників сторін,  господарський  суд, -

в с т а н о в и в :

Відповідачеві  по справі ( ТОВ  „НИВА-1”) на підставі Свідоцтва про право власності № 014615, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 20.07.2001 року,  належить  автозаправна  станція  на 150 заправок на добу, яка  розташована за адресою : м.Одеса,  Перший  Амурський  провулок, 1-А.

24.02.2004  року  позивач ( ВАТ „СТРОММАШИНА”)  на прилюдних торгах  придбав 34 %  вказаної  автозаправної  станції.

25.02.2004 року  позивач  отримав  Свідоцтво про право власності на 34 %  вказаної автозаправної  станції  та  06.04.2004 року зареєстрував його  в  МБТІ  за № 1218 у книзі 31 неж  на стор. 119.

Таким  чином,  позивачеві  на праві  власності  належить 34% вказаної автозаправної  станції, а  відповідачу  належить  відповідно    66 %  цієї  ж  станції.

12.06.2007 року  представником  позивача  по  даній  справі  проведена,  через  оціночну  фірму „ІНЮГ –ЕКСПЕРТИЗА”  у  формі  ТОВ,  експертиза  на  вирішення  якої  поставлені  питання  можливості  виділення  у  натурі  долі  в  розмірі 34 % та  оцінки  ринкової  вартості   вказаної  станції.

Згідно  дослідження  спеціалістів № 5-11/3  від 12.06.2007 р., виділити  в  натурі  долю в розмірі  34 %  будівель  та  споруд  автозаправної  станції, яка розташована  за  адресою: місто Одеса, Перший  Амурський  провулок, 1-А неможливо.

Ринкова вартість автозаправної станції на 150 заправок на добу, яка розташована за адресою: місто Одеса, Перший Амурський провулок, 1-А станом на 11.05.2007 року знаходиться  в  інтервалі 2 500 000 грн. –2 600 000 грн.

Таким  чином, враховуючи ринкову вартість  завправки  за  нижчою межею інтервалу, згідно висновків експертів можна зробити висновок, що  ринкова вартість 34% автозаправної станції, яка належить ВАТ „Строммашина" складає  850000 грн.  ( 2500000  грн. х 34 % = 850000 грн.).

Відповідно  зі  ст. 364 ЦК України, співвласник  має  право  на  виділ  у  натурі  частки  із  майна, що  є  у спільній  частковій  власності.  Якщо  виділ  у  натурі  частки із спільного  майна  не  допускається  згідно  із  законом  або  є  неможливим ( частина друга ст. 183 цього кодексу ) співвласник,  який  бажає  виділу,  має  право на одержання від інших  співвласників  грошової  або  іншої  матеріальної  компенсації  вартості   його  долі.

Згідно ст. 183  цього ж  кодексу,  неподільною  є  річ,  яку  не можна  поділити без втрати   її  цільового   призначення.

Об’єктом  спору  по справі є  автозаправна станція  з  якої  об’єктивно неможливо видиліти  у  натурі  долю  позивача.

Таким чином,  з  ТОВ  „Нива-1" на користь ВАТ „Одеський завод  „Строммашина"  слід стягнути    грошову    компенсацію  вартості  34 %  автозаправної  станції  у   розмірі 850000 грн.

Заперечуючи  проти  позову представник  відповідача  надав  відзив  на  позов, у якому зазначає,  зокрема наступне.

Після  придбання  вказаної  заправки  позивач   жодного разу не звертався до відповідача  з  питань  виділення  йому  в  натурі  частки  належного майна. При цьому відповідач  посилається  на  вимоги   ст. 55 Закону  України „Про господарські  товариства”,   та  зазначає,   що згідно  вимог вказаної статті  виділення  частки  у  спільному  майні  товариства  передує  подання заяви до керівних органів товариства про вступ   до товариства  або  про відмову  від  вступу до товариства та виділення  частки у спільному майні.

Ці  заперечення суд відхиляє, оскільки на думку суду вони суперечать діючої редакції вказаного  закону, а саме : „При реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку    із    смертю    громадянина,    учасника    товариства, правонаступники  (спадкоємці)  мають  переважне  право  вступу  до цього товариства.  При  відмові  правонаступника  (спадкоємця)  від  вступу   до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові  товариства  у  прийнятті  до нього  правонаступника (спадкоємця)  йому  видається  у грошовій або  натуральній  формі  частка  у  майні,  яка  належала реорганізованій або ліквідованій  юридичній  особі  (спадкодавцю), вартість якої визначається на день  реорганізації  або  ліквідації (смерті)  учасника.  У  цих  випадках  розмір  статутного  фонду  товариства  підлягає  зменшенню.”

Таким  чином, з  приведеної  редакції  вказаної  статті  не випливає  подання заяви  до  керівних  органів  товариства  про  вступ   до товариства   або   про  відмову   від  вступу  до  товариства  та  виділення   частки у спільному майні.

Заперечення  відповідача  щодо  неправильного  визначення  вартості  заправки в розмірі  2 500 000 грн.  вказаним   дослідженням,  суд  також  відхиляє,  за таких підстав.

Згідно  ст. 43 ГПК України, господарський   суд   оцінює   докази   за  своїм  внутрішнім  переконанням, що  грунтується  на  всебічному,  повному і об'єктивному розгляді  в  судовому  процесі  всіх  обставин  справи  в  їх  сукупності,   керуючись   законом.

Статею 34 ГПК України  передбачено, що  господарський суд приймає тільки ті докази,  які  мають  значення  для  справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись   іншими  засобами   доказування.

Згідно  вимог  статті  33 ГПК України  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини  на  які  вона  посилається  як  на  підставу  своїх вимог  та  заперечень.

Статею 32  ГПК України  передбачено, що доказами у справі  є  будь - які фактичні дані,  на підставі яких  господарський  суд у визначеному законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких  грунтуються  вимоги і заперечення сторін, а також  інші  обставини,  які   мають  значення  для  правильного  вирішення  господарського спору.

Ці  дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими  і  речовими  доказами,  висновками  судових  експертів.

З  цього  випливає,  що   доказом  вартості  вказаної  заправки,  на  думку суду, може бути  і  є  вказане  дослідження, оскільки  воно   не  викликає  у  суду  сумнівів.

З  цих же підстав  всі інші заперечення  відповідача, зазначені у відзиву на позов, відносно  вказаного дослідження,  суд  також  відхиляє.

Надану  позивачем   заяву   про  збільшення   позовних  вимог  суд  відхиляє,  оскільки  ця заява  є  по суті  позовною  заявою  з  вимогами  майнового  характеру та  не  сплачена  державним  митом   у встановленому  розмірі  та  порядку.

Аналізуючи  вищеприведене у сукупності, суд вважає  первісно заявлені позовні вимоги  позивача обгрунтованими,  доведеними  та  підлягаючими  задоволенню в повному обсягу.

Відповідно  до  вимог  ст. 49  ГПК України  на  відповідача  покладаються  витрати  по  відшкодуванню   державного мита та витрат   на інформаційне –технічне забезпечення   судового процессу.

Клопотання  відповідач про зупинення  провадження  по цієї справі з підстав, викладених  у  клопотанні,  на  думку суду,  задовленню  не підлягає, оскільки  суб’єктний склад сторін  у вказаному провадженні не має відношення до  даної справи та   не перешкоджає  господарському  суду  розглядати   дану  справу.

Керуючись  ст.ст. 44, 49,  82 –84  ГПК  України, господарський  суд, -

в и р і ш и в :

Позовні  вимоги Відкритого  акціонерного товариства „Одеський завод Строммашина"  – задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Нива-1" ( 65076, м.Одеса, пров.Москвіна, 4,    р/р 4601 АБ „Південний" МФО 328209)  на  користь  відкритого  акціонерного товариства  „Одеський  завод  „Строммашина" ( 65031, м.Одеса, вул.Чапаєва, 5,                                    р/р 0001 ФКБ „Імексбанк" МФО 388584 ) : грошову компенсацію вартості 34% автозаправної  станції  у  розмірі  850 000 (вісімсот п’ятдесят тисяч ) грн.,  оплати за проведення експертизи у розмірі 7000 (сім тисяч) грн.,  державного митра 8570 (вісім тисяч п’ятсот сімдесят ) грн., витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 (сто вісімнадцять) грн.

Рішення  набирає  законної  сили  після  закінчення  10- ти  денного строку на його оскарження.

Суддя                                                                                 М.І.Никифорчук