ПОСТАНОВА

"02" листопада 2007 р.

Справа № 14/55-1588

13 год. 35 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі   судді Руденка О.В.

при секретарі судового
засідання  Махнач Р.В.

Розглянув справу

за позовом
Приватного підприємства Фірма "Сазан", вул. Незалежності, 7,
м.Ланівці, Тернопільська область.

до
Лановецької районної державної адміністрації, вул. Незалежності, 19, м.Ланівці,
Тернопільської області.

третя особа
Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Лановецький районний відділ земельних ресурсів, вул. Незалежності, 20, м.
Ланівці, Тернопільська область.

про:

1. Скасування розпорядження голови
Лановецької районної державної адміністрації № 554 від 06.11.2006 р.;

2. Визнання нечинним проекту
землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду під викупленими
будівлями та спорудами (став зимувал Ланівці);

3. Скасування розпорядження голови
Лановецької районної державної адміністрації № 66 від 16.02.2007 р.

За участю представників сторін:

позивача:
Тислюк П.В., довіреність № 7 від 01.03.07 р.;

відповідача: Котенко
М.О., довіреність від 02.04.07 р.;

третьої особи:
ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 19.03.1998 р.;

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не
з'явився;

прокуратури:
Зузак І.О., посвідчення № 29.

Суть справи:

Приватне підприємство Фірма
"Сазан" звернулося у господарський суд Тернопільської області з
позовом до Лановецької районної державної адміністрації, третя особа - суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 про скасування розпоряджень
Лановецької районної державної адміністрації № 554 від 06.11.2006 р. та  № 66 від 16.02.2007 р. і визнання нечинним
проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду під
викупленими будівлями та спорудами (став зимувал Ланівці).

В процесі розгляду справи судом в
порядку передбаченому ст.53 КАС України до участі у справі в якості
третьої  особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Лановецький
районний відділ земельних ресурсів.

В порядку передбаченому ст.60 КАС
України, згідно із повідомленням прокуратури Тернопільської області від
04.05.2007 року №05/3-132 в розгляд справи на стороні відповідача вступив
прокурор.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вважаючи незаконними оспорювані розпорядження суб'єкта владних
повноважень та відповідний проект землеустрою, посилається на те, що зазначена
у оспорюваних розпорядженнях земельна ділянка водного фонду площею 1,5 га (став
- зимувал "Ланівці") є частиною земельної ділянки (ставу Ланівці),
щодо якої вже було надано на розробку проекту землеустрою для надання її в
оренду ПП фірмі "Сазан"; відповідно до кадастрового плану, копія
якого знаходиться в матеріалах справи, об'єкти, право власності на які визнано
за третьою особою, знаходяться в межах земельної ділянки, яка повинна
надаватись в оренду ПП "Фірма "Сазан".

Заперечуючи проти позову,
Лановецька районна державна адміністрація посилається на те, що позивачу по
справі та приватному підприємцю ОСОБА_1 відповідними розпорядженнями надавались
різні земельні ділянки, розміри яких буде уточнено після проведення погодження
меж землекористування в натурі.

Третя особа Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1, проти позову заперечує, при цьому
оспорювані розпорядження суб'єкта владних повноважень вважає законними.

Згідно з поясненнями наданими
уповноваженими представниками Лановецького районного відділу земельних
ресурсів, останні зазначили, що обидвом суб'єктам господарювання  згідно із оспорюваними правовими актами
індивідуальної дії надавались  різні
земельні ділянки, що підтверджується виготовленими і у встановленому порядку
затвердженими проектами землеустрою.

Прокурор в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечує.

Учасникам судового процесу
роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно  ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного
судочинства України

За клопотанням представника
позивача проводилась технічна фіксація судового процесу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін та думку прокурора, суд встановив
наступне:

27 жовтня 2006 року на підставі
клопотання заявника Лановецькою районною державною адміністрацією видано
приватному підприємству фірмі "Сазан" розпорядження №532 "Про
надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної
ділянки водного фонду в оренду став "Ланівці" загальною площею 55,79
га., який знаходиться на території Лановецької міської ради (за межами
населеного пункту)".

06 листопада 2006 року за
наслідками розгляду заяви приватного підприємця   ОСОБА_1Лановецькою державною адміністрацією
видано  розпорядження №544 "Про
надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної
ділянки водного фонду став-зимувал Ланівці, загальною площею 1,5 га., який
знаходиться на території Лановецької міської ради (за межами населеного
пункту)".

16 лютого 2007 року Лановецькою районною
державною адміністрацією прийнято розпорядження №66 "Про затвердження
проекту землеустрою та укладення договорів оренди земельної ділянки водного
фонду став-зимувал Ланівці та водного об'єкту з СПД ОСОБА_1".

Вважаючи розпорядження №554 від
06.11.2006р. та розпорядження №66 від 16.02.2007р. такими, що не відповідають
вимогам закону і порушують права та охоронювані законом інтереси ПП "Фірми
"Сазан", позивач звернувся із позовом до суду про їх скасування.

Крім того, позивач просить визнати
нечинним проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду під
викупленими будівлями та спорудами (став зимувал Ланівці).

Оцінивши зібрані у справі докази,
заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, третіх осіб,
думку прокурора, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги  задоволенню не підлягають  з огляду на наступне.

Згідно ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або)
визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного
акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації.

Зважаючи на викладені вище
вимоги  законодавства, при вирішенні
спору по суті суд зважає на наступне.

Статтею 4 Водного кодексу України
землі зайняті водоймами, прибережними захисними смугами, гідротехнічними,
іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення віднесені до земель водного фонду.

Статтею 6 наведеного
нормативно-правового акту обумовлено, що водні об'єкти можуть надаватись тільки
в користування, оскільки являються виключною власністю народу України, який
здійснює свої права власності на води через Верховну Раду України,  Верховну Раду Автономної Республіки Крим і
місцеві Ради та інші уповноважені на це законом органи державної виконавчої
влади.

Статтею 59 Земельного кодексу
України обумовлено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування із земель
водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а
також озера,  водосховища,  інші водойми для сінокосіння,
рибогосподарських потреб, тощо.

Із законодавчих норм, які
регламентують спірні правовідносини, слідує, що отримання земельної ділянки в
оренду супроводжується певними  діями
зацікавленої особи, які слугують підставою для прийняття відповідних рішень
визначеними законом суб'єктами владних повноважень.

Зокрема, статтею 123 ЗК України
визначено, що особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності, звертається з відповідним  клопотанням
до уповноваженого державою органу. Долучена до матеріалів справи заява
приватного підприємця до Лановецької районної державної адміністрації датована
04.11.2006 року та зареєстрована суб'єктом владних повноважень за вхідним
номером 10-845/01-12 06.11.2006 року, а відтак доводи позивача про те, що
оспорюване розпорядження від 06.11.2006 року передувало зверненню приватного
підприємця про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою матеріалами
справи не підтверджується.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України визначено, що до
розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо
розпорядження землями  за  межами населених пунктів здійснюють  відповідні органи виконавчої влади.

Таким чином, за наявності визначеної
законом компетенції, на виконання делегованих повноважень та у спосіб
визначений законодавством, суб'єктом владних повноважень - відповідачем по
справі, 06.11.2006 року прийнято розпорядження № 554, яким суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1дано дозвіл  на розробку проекту землеустрою щодо
відведення  земельної ділянки водного
фонду під викупленими будівлями та спорудами (став -зимувал Ланівці), який
знаходиться на території Лановецької міської ради (за межами населеного пункту),
загальною площею 1,5 га для подальшого вирощування риби.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується  із землекористувачем,
органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним
органами, органами  архітектури та
охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної
експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної
адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у
місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають
рішення про надання земельної ділянки.

Зважаючи на виконання приватним
підприємцем наведених вище приписів, 16.02.2007 року районною державною
адміністрацією, у межах та спосіб визначений законодавством  прийнято розпорядження № 66,яким затверджено
проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду став -
зимувал Ланівці загальною площею 1,5 га,
та вирішено надати  суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1вказану земельну ділянку для
ведення рибного господарства в оренду терміном на 25 років.

Передача спірної земельної ділянки
приватному підприємцю здійснена згідно із актом приймання - передачі від
03.04.2007 року, який являється додатком до договору №9 від 02.04.2007 року.

З наведеного в сукупності суд
констатує, що приймаючи оспорювані розпорядження орган владних повноважень діяв
в межах визначеної законом компетенції.

Доводи позивача про те що
оспорювані правові акти індивідуальної дії порушують права та охоронювані
законом інтереси підприємства судом оцінюються критично зважаючи на наступне:

- згідно із приписами ст.124
Земельного кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають
у державній  або  комунальній
власності, здійснюється  на
підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки
(ст.124 ЗК України), який реєструється відповідно до закону. Приступати до
використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється. В той же час, із матеріалів справи слідує, що ні на
час прийняття оспорюваних розпоряджень, ні на момент укладення приватним
підприємцем договору оренди №9 від 02.04.2007 року позивач користувачем спірної
земельної ділянки не являвся;

-
згідно з поясненнями повноважного представника та у письмових
запереченнях на позов, районна державна адміністрація вказує, що позивачу
згідно із розпорядженням №532  надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення  земельної ділянки водного фонду ставу
Ланівці, в той час коли розпорядження від 06.11.2006 року № 554, що оспорюється,
стосується іншої земельної ділянки водного фонду на якій знаходиться інший
об'єкт: став -зимувал Ланівці. Із письмових пояснень відділу земельних ресурсів
без № та дати слідує, що наведені об'єкти побудовані в різний час різними
суб'єктами господарювання та можуть використовуватись незалежно один від
іншого. Суд зважає і на те, що попередньому землекористувачу спірних земельних
ділянок (ПСП "Горизонт") згідно із розпорядженнями від 28.12.2001
року №397 Лановецькою районною державною адміністрацією, поряд із іншими, із
земель водного фонду надавались два різних об'єкти: став Ланівці та став
зимувал Ланівці. Крім того, суд враховує, що на підставі розпорядження
Лановецької районної державної адміністрації від 27.10.2006 року №532, яким ПП
"Фірмі "Сазан" дано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки водного фонду ставу Ланівці, вказаний проект
землеустрою  був у встановленому порядку
розроблений, погоджений усіма уповноваженими законом органами, межі земельної
ділянки визначені в натурі на місцевості і, як наслідок, проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки водного фонду ставу Ланівці затверджений
відповідачем у справі у встановленому законом порядку (витяги із проекту
землеустрою ПМП "Фірми "Сазан" у матеріалах справи, оригінал
досліджувався у судовому засіданні). Таким чином, суд констатує, що за
наслідками реалізації розпоряджень органу владних повноважень суб'єктами
господарювання (позивачем та третьою особою) замовлено, уповноваженими законом
органами розроблено, а відповідачем затверджено проекти землеустрою на різні
земельні ділянки водного фонду, на яких знаходяться різні об'єкти (став Ланівці
та став - зимувал Ланівці);

- щодо посилань позивача на дані
кадастрового плану то суд враховує, кадастровий план, являючись графічним
зображенням, що відображає місцезнаходження та зовнішні межі тієї чи іншої
земельної ділянки, сам по собі не визначає правовий статус вказаних земель,
оскільки, згідно із статтею 56 Закону України "Про землеустрій"
кадастровий план являється лише складовою частиною технічної документації, яка
включає в себе, поряд із іншим, пояснювальну записку, технічне завдання на
складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, клопотання
юридичних осіб, рішення органу виконавчої влади
про надання земельної ділянки в користування, у тому числі на умовах
оренди, а відтак не може розглядатись окремо від інших документів розроблених в
процесі виготовлення проекту землеустрою. При цьому суд зазначає, що жоден із
перелічених вище документів, в т.ч. і кадастровий план, який міститься у
проекті землеустрою розробленому ПМП "Фірмою "Сазан" та
затвердженому відповідачем по справі, не включають в себе земельну ділянку
водного фонду став -зимувал Ланівці;

- оцінюючи доводи позивача з
приводу площі земельної ділянки, суд враховує, що згідно із статтею 16 Закону
України "Про оренду землі" передача земельної ділянки, межі якої
визначено в натурі (на місцевості), в оренду без зміни її цільового призначення
здійснюється без розроблення проекту її відведення. Оскільки межі земельних
ділянок, які пропонувались надати в оренду позивачу та третій особі -
приватному підприємцю в натурі визначені не були, органом владних повноважень і
прийняті розпорядження про надання
суб'єктам господарювання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок водного фонду. А зважаючи що згідно із статтями
183-184 Земельного кодексу України та ст.2 Закону України "Про
землеустрій" встановлення на місцевості меж земельних ділянок
землекористувачів є завданням та змістом землеустрою то суд погоджується із
твердженням відповідача, що точний розмір та межі земельних ділянок можуть бути
визначені не на стадії надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, а лише після розробки проекту землеустрою та його
затвердження уповноваженими органами;

- оспорюваним розпорядженням від
06.11.2006 року суб'єктом владних повноважень надано дозвіл приватному
підприємцю ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної
ділянки водного фонду під викупленими будівлями та спорудами, за
правилами статті 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин), якою визначено,   що при
переході  права  власності
на будівлю або споруду до громадян або юридичних  осіб,
які  не  можуть
мати  у  власності земельні  ділянки,
до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій
розташована будівля чи споруда. Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1
придбано на підставі цивільно - правових угод не лише будинок -зимувал Ланівці,
як помилково зазначає у позовній заяві позивач, а й гідротехнічні споруди ставу
зимувал -Ланівці, для використання яких за цільовим призначенням відповідачем і
надано приватному підприємцю дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки водного фонду, яка включала в себе землі під
водним плесом  ставу - зимувал Ланівці та
прибережну захисну смугу навколо водойми (ст. 88, 91 Водного кодексу України).
Суд враховує при цьому, що дійсність угод купівлі - продажу фізичній особі -
суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 споруд та будівель, які розташовані
на спірній земельній ділянці (будинок-зимувал Ланівці та гідроспоруди ставу
зимувал-Ланівці) перевірялась Лановецьким районним судом, яким за наслідками
розгляду справи (рішення від 05.06.2007 року у справі №2-116/2007р.) вказані
правочини визнані дійсними та визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок
Ланівці - зимувала та гідроспоруди ставу-зимувала Ланівці. Як слідує із листа
Лановецького районного суду від 10.08.2007 року №2411 вказане судове рішення
набрало законної сили.

З наведеного в сукупності, зважаючи
що частина 1 статті 71 КАС України покладає на позивача обов'язок довести ті
обставини на яких ґрунтуються його вимоги, суд констатує відсутність належних
та допустимих доказів, що можуть слугувати підставою для скасування правових
актів індивідуальної дії, які оспорюються, а відтак не вбачає правових підстав
для задоволення позову в цій частині.

Що стосується позовних вимог про
визнання нечинним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного
фонду під викупленими будівлями та спорудами (став зимувал Ланівці), то суд
враховує, що останній  відповідачем не
приймався, правовим актом індивідуальної дії не являється, а в розумінні Закону
України "Про землеустрій" є
сукупністю  цілого ряду  нормативно-правових, економічних,  технічних
документів, які складаються, приймаються або затверджуються у
встановленому порядку різними уповноваженими органами за наслідками  обстежувальних, вишукувальних,
топографо-геодезичних та проектних робіт, з метою обґрунтування заходів з
використання та охорони  земель, які
передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

З огляду на викладене та  враховуючи приписи ст.ст.17, 105 КАС України,
в цій частині позовних вимог провадження у справі підлягає закриттю з підстав
передбачених ч.1.п.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 94, 95, 97,
98 КАС України судові витрати по справі
позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.  6, 7,17,  86, 89, 94 - 98, 156, п.1. ч.1 ст.157,
ст.ст.162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
В задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження Лановецької районної
державної адміністрації від 06.11.2006 року №554 та розпорядження Лановецької
районної державної адміністрації від 16.02.2007 року № 66 відмовити.

2.
В решті позовних вимог провадження у справі закрити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.
На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження
протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі до
адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання
заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя
О.В. Руденко