ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2007 р.
Справа №  2/295

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді ДеревінськоїЛ.В.,

розглянув матеріали справи N 2/295 за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор", м. Кіровоград

до відповідача – 1  приватного підприємства  "Агро-Пропозиція “   м. Кіровоград

до відповідача – 2  приватного підприємства  “Мир-7” м. Кіровоград

про визнання  недійсним договору № 442 від 25.10.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем - 1

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача – участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним  чином;

від відповідача 1 – Тертична .П. – дов. від 5.02.2007р. ;

від відповідача 2 -  участі не брав, про  час і місце розгляду справи повідомлений належним чином

Позивачем подано позов про визнання  недійсним договору № 442 від 25.10.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем – 1, з огляду на те, що в порушення вимог ст. 203 ЦК України зміст право чину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства та має бути спрямований на настання правових   наслідків, обумовлених ним.

Тому, на думку позивача, невиконання зобов’язань по спірному договору відповідачем – 1  по передачі  цукру в кількості 124, 286 т. на зберігання є підставою для визнання спірного договору недійсним. Вказує на  введення його в оману відповідачем – 1 стосовно існування майна. При цьому вказує на те, що передача цукру в кількості 124, 286 т. згідно бартерного договору від 26.09.2005р., укладеного між позивачем та відповідачем-2 від позивача до відповідача – 2 не відбулася, а тому у відповідача – 2 не виникло права власності на 124,286 т. цукру та останній не мав права відчужувати  таке майно відповідачеві – 1 по накладній від 25.9.2005р.

Вважає наявною між відповідачами  зловмисну домовленість та введення його в оману відповідачем-1, що згідно ст.ст. 232, 229 ЦК України є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Відповідач –2,  який не є стороною за спірним договором, позов не заперечив, витребувані судом матеріали не подав.

Відповідач – 1 позов заперечив, мотивуючи тим, що він виконав зобов’язання по спірному договору, що підтверджено складською довідкою від 25.10.2005р., виданою позивачем про прийняття на зберігання  124,286 т. цукру. Вказані факти встановлені рішенням господарського суду від  10.09.2007р. N 2/141. Позивачем не спростована наявність складської довідки від 25.10.2005р.

Розглянувши наявні  матеріали справи , заслухавши пояснення представника відповідача - 1, господарський суд ,-

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-гарант-цукор", м.Кіровоград  - / позивач по справі  / та приватним підприємством "Агро-Пропозиція", м. Кіровоград - / відповідач –1  по справі/ 25.10.2005р. укладено договір N 442 про надання послуг по зберіганню про надання послуг по зберіганню продукції, якою згідно умов п.1.1. є цукор у кількості 124, 286 тонн. Місцем зберігання продукції є склад за адресою м. Новоукраїнка вул.. Промислова,1 а. Строк прийняття і зберігання продукції -  до 31.12.2005р.

Відповідно до умов додаткової угоди B 1 від 30.12.2005р.  строк прийняття і зберігання продукції сторони погодили до 1.02.2006р. ,.

25.10.2005р. позивач видав відповідачеві – 1  складську довідку про те, що на його складі готової продукції знаходиться на зберіганні цукор в кількості 124,286 тонн, власником якого є ПП “Агро-Пропозиція”.

За твердженням позивача вказана складська довідка  ним не оформлялась, продукція –цукор в кількості 124,286 тонн відповідачем - 1 позивачеві в строки, передбачені п.2.1. договору від 25.10.205р. не передавалась, що є, на думку позивача,  підставою для визнання недійсним договору N 442 від 25.10.2005р. про надання послуг по зберіганню продукції, недійсним згідно ст. 203 ЦК України.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Право чин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним.

Із матеріалів справи не вбачається доказів, що свідчили б про те, що зміст спірного договору суперечить  цивільному кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також про те, що договір спрямований не на настання  обумовлених ним правових наслідків.

Невиконання умов договору, в тому числі і спірного договору, законодавством України, як підстава визнання договору недійсним,  не зазначено.

Згідно  ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до  законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів укладення спірного договору в результаті  зловмисної домовленості між представниками сторін  чи введення позивача в оману відповідачем-1, що згідно ст.ст. 232, 229 ЦК України є підставою для визнання  договору недійсним, в установленому законом порядку, позивачем не подано.

Відповідач – 2 не є стороною за спірним договором і тому не може відповідати  за недійсність спірного договору.

Отже позовні вимоги про визнання недійсним договору від 25.10.2005р. N 442, за обставин, викладених в позові, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито та витрати по оплаті вартості послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203 Цивільного кодексу України,  ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд ,-

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя                                  Л.В. Деревінська