КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙН
ИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2007

№ 27/371
Київський апеляційний гос
подарський суд у складі коле
гії суддів:
головуючого: Кондес
Л.О.
суддів:
при секретарі:
За участю представникі
в:
від позивача: Арх
ипчук Л.А. довіреність №1443 ві
д 17.10.2007 р.
від відповідача: Чече
нєв А.О. довіреність № 225/к/21456 в
ід 02.11.2007 р.

розглянувши у відкрито
му судовому засіданні апеляц
ійну скаргу Військової части
ни А0222
на рішення Господарськ
ого суду м.Києва від 10.09.2007
у справі № 27/371
за позовом
Державного господар
ського об"єднання концерну "Т
ехвоенсервіс"
до
Військової частини А
0222

про
стягнення 28310,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішення Господарського су
ду м. Києва від 10.09.2007 р. позов Держ
авного господарського обє
днання концерну “Техвоєнсер
віс” (далі ДГОК “Техвоєнсе
рвіс”, позивач) до Військової
частини А 0222 (далі В/ч А 0222, від
повідач) про стягнення 28 310,75 грн
. був задоволений частково. Ст
ягнуто з В/ч А 0222 на користь ДГО
К “Техвоєнсервіс” основний б
орг в сумі 24 353,20 грн., 1 894,21 грн. пені
, 334,27 грн. три відсотки річних, 265,8
2 грн. державного мита і 110,79 грн.
витрат на інформаційно-техні
чне забезпечення судового пр
оцесу. В решті позовних вимог
було відмовлено.
Не погодившись із рішенням
господарського суду, В/ч А 0222 з
вернулась до Київського апел
яційного господарського суд
у з апеляційною скаргою, в які
й просить зазначене рішення
скасувати в частині стягненн
я з нього 3% річних в розмірі 334,27
грн. Свої вимоги відповідач о
бґрунтовує тим, що судом неві
рно застосовані норми матері
ального права, а саме судом не
взято до уваги те, що в юридич
на відповідальність вже вста
новлена Договором і не перед
бачала стягнення з Замовника
3% річних в разі прострочення
оплати послуг.
Позивач відзив на апеляцій
ну скаргу не надав, однак в суд
овому засіданні його предста
вник вимоги відповідача не в
изнав, пояснив, що вважає їх не
обґрунтованими і просив зали
шити без задоволення, а рішен
ня місцевого господарського
суду без змін.
Ухвалою від 13.11.2007 р. апеляційн
а скарга прийнята до провадж
ення і призначена до розгляд
у на 28.11.2007 р.
В судовому засіданні, колег
ія, розглянувши доводи апеля
ційної скарги, заслухавши по
яснення представників сторі
н, перевіривши матеріали спр
ави та дослідивши докази, про
аналізувавши на підставі вст
ановлених фактичних обстави
н справи правильність застос
ування судом першої інстанці
ї норм законодавства, встано
вила наступне.
05.07.2006 р. між В/ч А 0222 (Замовник) та
ДГОК “Техвоєнсервіс” (Викон
авець) був укладений Договір
, відповідно до якого Замовни
к доручає, а Виконавець зобов
язується за плату надати п
ослуги з ремонту радіостанці
ї “Кушетка Б” (далі Техніка
) Замовника згідно Специфіка
ції. Замовник зобовязуєтьс
я прийняти відремонтовану Те
хніку на умовах Договору та с
платити вартість робіт відпо
відно до п. 2.1. Договору.
Відповідно п.п. 2.1., 2.3. Договору
За виконану роботу Замовник
розраховується з Виконавцем
безготівковим рахунком одно
разово в розмірі 24 353,20 грн. у тер
мін 5 банківських днів з дати п
ідписання Акту прийому-перед
ачі у відповідності з проток
олом договірних цін та кальк
уляцією за статтями витрат.

Також Договором було перед
бачено, що у разі простроченн
я терміну сплати вартості ви
конаних робіт, Замовникові н
араховується пеня, яка обчис
люється виходячи з подвійної
ставки Національного Банку
України за кожен день простр
очення виконання робіт, що ді
яла на момент предявлення
документів, підтверджуючих ї
х виконання.
18.12.2006 р. ДГОК “Техвоєнсервіс”
було здійснено передачу В/ч А
0222 відремонтовану Техніку, пр
о що належним чином був склад
ений Акт приймання-передачі
продукції, однак оплата зазн
ачених послуг відповідачем з
дійснена не була.
21.06.2007 р. позивачем на адресу В/ч
А 0222 була надіслана претензія
за № 225/к/1274-10 з вимогою погасити
суму основного боргу в сумі 24
353,20 грн., але вона була залишена
без відповіді.
ДГОК “Техвоєнсервіс” звер
нулось до господарського суд
у з позовом про стягнення з В/ч
А 0222 суми основної заборгован
ості в розмірі 24 353,20 грн., пені в
розмірі подвійної облікової
ставки НБУ в сумі 1 894,21 грн., 3% річ
них в сумі 334,27 грн., пені в розмір
і 0,1% невиконаного зобовязан
ня в сумі 24,35 грн. і штрафу у розм
ірі 7% суми заборгованості в су
мі 1 704,72 грн.
Дослідивши всі докази по сп
раві, колегія суддів вважає, щ
о позов підлягає частковому
задоволенню в звязку з нас
тупним.
Внаслідок укладання спірн
ого договору, між сторонами п
о справі склалися господарсь
кі правовідносини, тому до ни
х слід застосовувати положен
ня Господарського кодексу Ук
раїни як спеціального акту з
аконодавства, що регулює пра
вовідносини у господарській
сфері.
Відповідно до абзацу 2 пункт
у 1 ст. 193 ГК України, до виконанн
я господарських договорів за
стосовуються відповідні пол
оження Цивільного кодексу Ук
раїни з урахуванням особливо
стей, передбачених цим кодек
сом.
Частина 1 ст. 193 Господарськог
о кодексу України встановлює
, що субєкти господарюванн
я та інші учасники господарс
ьких відносин повинні викону
вати господарські зобовяз
ання належним чином відповід
но до закону, інших правових а
ктів, договору, а за відсутнос
ті конкретних вимог щодо вик
онання зобовязання відп
овідно до вимог, що у певних ум
овах звичайно ставляться.
Частина 2 цієї ж статті пере
дбачає, що кожна сторона пови
нна вжити усіх заходів, необх
ідних для належного виконанн
я нею зобовязання, врахову
ючи інтереси другої сторони
та забезпечення загальногос
подарського інтересу.
Відповідно до ст. 903 Цивільно
го кодексу України, якщо дого
вором передбачено надання по
слуг за плату, замовник зобов
язаний оплатити надану йом
у послугу в розмірі, у строки т
а в порядку, що встановлені до
говором.
З наявних в матеріалах спра
ви доказів вбачається, що поз
ивач виконав свої зобовяза
ння в повному обсязі та належ
ним чином, претензій щодо яко
сті його роботи від відповід
ача не надходило.
Факт порушення відповідач
ем договірних зобовязань с
удом встановлено та по суті н
е ос порений відповідачем.
Відповідно до ст. 33 ГПК Украї
ни, кожна сторона повинна дов
ести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу с
воїх вимог і заперечень, дока
зи подаються сторонами та ін
шими учасниками судового про
цесу.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК Україн
и, зобовязання має виконув
атися належним чином відпові
дно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів ци
вільного законодавства, а за
відсутності таких умов та ви
мог - відповідно до звичаїв ді
лового обороту або інших вим
ог, що звичайно ставляться. Од
ностороння відмова від зобов
язання або одностороння зм
іна його умов не допускаєтьс
я, якщо інше не встановлено до
говором або законом.
Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК Укра
їни, Не допускаються односто
роння відмова від виконання
зобовязань, крім випадків,
передбачених законом, а тако
ж відмова від виконання або в
ідстрочка виконання з мотиву
, що зобовязання другої сто
рони за іншим договором не бу
ло виконано належним чином.

На підставі зазначених вищ
е норм, суд першої інстанції в
ірно визнав вимогу позивача
стосовно стягнення суми осно
вного боргу обґрунтованою і
такою, що підлягає задоволен
ню.
У звязку з неналежним вик
онанням відповідачем своїх з
обовязань за договором, по
зивач також просив стягнути
з відповідача пеню у розмірі
1 894,20 грн., передбачену п. 4.2. Догов
ору.
Ст. 612 ЦК України встановлює,
що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не при
ступив до виконання зобовя
зання або не виконав його у ст
рок, встановлений договором
або законом. Пенею є неустойк
а, що обчислюється у відсотка
х від суми несвоєчасно викон
аного грошового зобовязан
ня за кожен день простроченн
я виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України
).
Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, на
рахування штрафних санкцій з
а прострочення виконання зоб
овязання, якщо інше не вста
новлено законом або договоро
м, припиняється через шість м
ісяців від дня, коли зобовя
зання мало бути виконано.
Штрафними санкціями у цьом
у Кодексі визнаються господа
рські санкції у вигляді грош
ової суми (неустойка, штраф, пе
ня), яку учасник господарськи
х відносин зобовязаний спл
атити у разі порушення ним пр
авил здійснення господарськ
ої діяльності, невиконання а
бо неналежного виконання гос
подарського зобовязання (с
т. 230 ГК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК Укра
їни, законом щодо окремих вид
ів зобовязань може бути ви
значений розмір штрафних сан
кцій, зміна якого за погоджен
ням сторін не допускається.

Згідно до ч. 2 ст. 343 цього ж код
ексу, платник грошових кошті
в сплачує на користь одержув
ача цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що вст
ановлюється за згодою сторін
, але не може перевищувати под
війної облікової ставки Наці
онального банку України, що д
іяла у період, за який сплачує
ться пеня.
Пунктом 4.2. Договору встанов
лено, що у разі прострочення т
ерміну сплати вартості викон
аних робіт, відповідачу нара
ховується пеня, яка обчислює
ться виходячи з подвійної об
лікової ставки НБУ за кожен д
ень прострочення зобовяза
ння, що діяла на час предявл
ення документів, підтверджую
чих їх виконання.
Таким чином розмір пені скл
адає 1 894,21 грн.
Дії відповідача є порушенн
ям вимог Договору, тому є підс
тави для застосування відпов
ідальності за умовами догово
ру та за Законом України “Про
відповідальність за несвоєч
асне виконання грошових зобо
вязань”, тому позовні вимо
ги в частині стягнення пені з
а період прострочення, вказа
ний в розрахунку також підля
гає задоволенню, що і було зро
блено місцевим господарськи
м судом.
Ст. 625 ЦК України встановлено
, що боржник, який прострочив в
иконання грошового зобовя
зання, на вимогу кредитора зо
бовязаний сплатити суму бо
ргу з урахуванням встановлен
ого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три
проценти річних від простро
ченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений д
оговором або законом.
Ця норма є гарантією належн
ості виконання сторонами дог
овірних відносин своїх зобов
язань і використовується в
будь-якому випадку простроч
ення зобовязання. Договоро
м може бути змінено лише розм
ір відсотків простроченого в
иконання, а не сама господарс
ька санкція. Таким чином дово
ди апеляційної скарги є спро
стованими.
В даному випадку розмір 3% рі
чних складає 334,27 грн.
Також в позовній заяві ДГОК
“Техвоєнсервіс” заявляє вим
оги стосовно стягнення з В/ч А
0222 пені в розмірі 0,1% невиконано
го зобовязання в сумі 24,35 грн
. і штрафу у розмірі 7% суми забо
ргованості в сумі 1 704,72 грн. Ці в
имоги позивача задоволенню н
е підлягають в звязку з нас
тупним.
Ч. 2 ст. 231 ГК України, встановле
но, що у разі якщо порушено гос
подарське зобовязання, в я
кому хоча б одна сторона є суб
єктом господарювання, що н
алежить до державного сектор
а економіки, або порушення по
вязане з виконанням держав
ного контракту, або виконанн
я зобовязання фінансуєтьс
я за рахунок Державного бюдж
ету України чи за рахунок дер
жавного кредиту, штрафні сан
кції застосовуються, якщо ін
ше не передбачено законом чи
договором, у таких розмірах: з
а порушення умов зобовязан
ня щодо якості (комплектност
і) товарів (робіт, послуг) стяг
ується штраф у розмірі двадц
яти відсотків вартості неякі
сних (некомплектних) товарів
(робіт, послуг); за порушення с
троків виконання зобовяза
ння стягується пеня у розмір
і 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущен
о прострочення виконання за
кожний день прострочення, а з
а прострочення понад тридцят
ь днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотк
ів вказаної вартості.
Суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку щодо нео
бхідності відмовити в зазнач
ених вимогах, оскільки прост
рочення виконання грошового
зобовязання внаслідок нен
алежного виконання замовник
ом своїх зобовязань за Дог
овором про надання послуг з р
емонту техніки вже передбаче
но застосування штрафної сан
кції у вигляді пені. Ст. 61 Конст
итуції України визначено, ні
хто не може бути двічі притяг
нений до юридичної відповіда
льності одного виду за одне й
те саме правопорушення.
Відповідно до ст. 33 Господар
ського процесуального кодек
су України кожна сторона пов
инна довести ті обставини, на
які вона посилається як на пі
дставу своїх вимог і запереч
ень.
Відповідачем не було надан
о суду першої інстанції нале
жних доказів на спростування
викладеного в позові, тому вр
аховуючи викладене, суд перш
ої інстанції вірно визначив
вимоги позивача як такі, що пі
длягають частковому задовол
енню.
Таким чином, враховуючи вик
ладене, судова колегія Київс
ького апеляційного господар
ського суду дійшла висновку
про те, що місцевий господарс
ький суд повно і всебічно з
ясував всі обставини справи
та дав їм належну правову оці
нку. Порушень норм матеріаль
ного чи процесуального права
, які могли призвести до зміни
чи скасування рішення по спр
аві, судовою колегією не вста
новлено.
На підставі викладеного, ке
руючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК Україн
и, Київський апеляційний гос
подарський суд , -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військо
вої частини А 0222 залишити без з
адоволення, а рішення Господ
арського суду м. Києва від 10.09.2007
р по справі № 27/371 без змін.
Справу № 27/371 повернути до Гос
подарського суду м. Києва.
Постанова набирає законно
ї сили з моменту її прийняття
і може бути оскаржена до Вищо
го господарського Суду Украї
ни.
Головуючий суддя

Судді

11.12.07 (відправлено)