ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.07 р.
Справа № 11/302

Господарський суд Донецької
області, у складі судді Гаврищук Т.Г.при секретарі судового засідання Пашко
О.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 с. Іванопілля

до відповідача: Відкритого акціонерного
товариства “Точмаш” м. Донецьк

про стягнення 16967,10 грн.

за участю  представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 - довір.

від відповідача - Плотнікова О.С. -
довір.

У судовому засідання з 11.12.2007р.
по 17.12.2007р. було оголошено перерву

Суть спору:

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1, звернувся до господарського суду з позовною
вимогою до Відкритого акціонерного товариства “Точмаш” про стягнення суми боргу
з урахуванням індексу інфляції в розмірі 13161грн., пені в розмірі 3805 грн. на
загальну суму 16967,10 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на невиконання відповідачем зобов'язань за договором № 2/623 від
08.07.2004 р., в частині оплати наданих послуг за серпень-вересень 2004 р.

Відповідач надав відзив у якому
проти позову заперечив  з посиланням на
витікання строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи,
додаткові докази та заслухавши пояснення сторін господарський суд, встановив:

Між позивачем та Відкритим
акціонерним товариством “Точмаш” був
укладений договір № 2/623 від 08.07.2004р. предметом якого є виконання
послуг по перевезенню вантажу по міжнародному та міжмісцевому сполученню.

На виконання умов наведеного
договору позивачем було надано відповідачеві відповідні послуги, що засвідчується
актами сдачі-приймання робіт № РН-0000033 від 19.08.2004 р., № РН-0000048 від
17.09.2004 р., № РН-0000049 від 20.09.2004 р., № РН-0000052 від 22.09.2004 р.,
№ РН-0000054 від 27.09.2004 р. та міжнародними товарно-транспортними
накладними.

На оплату наданих послуг позивачем
були виставлені відповідачеві рахунки-фактури, а саме: № СФ-0000033 від
19.08.2004 р. на суму 4600,00 грн., № СФ-0000048 від 17.09.2004 р. на суму
4000,00 грн., № СФ-0000049 від 20.09.2004 р. на суму 4100,00 грн., № СФ-0000052
від 22.09.2004р. на суму 4500,00 грн., № СФ-0000054 від 27.09.2004 р. на суму
4350,00 грн.

Згідно до умов п.п. 3.2 п.3
наведеного договору відповідач зобов'язаний був здійснити оплату отриманих
послуг протягом 5 банківських днів з моменту отримання оригіналів рахунків,
товаротранспортних та податкових накладних.

Сторони надали письмові пояснення у
яких зазначили, що наведені рахунки-фактури, товаротранспортні накладні були
отримані відповідачем у дату їх складання.

Відповідач свої зобов'язання в
частині оплати отриманих послуг виконав частково, заборгованість складає 10950
грн. за рахунками № СФ-0000048 від 17.09.2004р., № СФ-0000049 від 20.09.2004
р., № СФ-0000052 від 22.09.2004р.

За приписами ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до
умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Згідно до вимог ст. 625 наведеного
Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання
ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Відповідач визнав наявність суми
боргу 10950,00 грн., однак проти позову заперечує з посиланням на витікання
строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 258, 925 Цивільного
кодексу України до вимог, що випливають із договору перевезення  вантажу, пошти, застосовується позовна
давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних
кодексів (статутів).

Як вбачається із ст. 909 Цивільного
кодексу України, ст.307 Господарського кодексу України, ст. 45 Статуту
автомобільного транспорту Української РСР та розділу 14 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.97р. N 363, розрахунки за перевезення вантажів
випливають з договору перевезення.

Згідно до ст. 223 Господарського
кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальні та скорочені
строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші
строки не встановлено цим Кодексом.

За приписами ч. 5 ст. 315 цього
кодексу України для пред'явлення перевізником
до  вантажовідправників та
вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється
шестимісячний строк.

Частиною 6 ст. 315 Господарського
кодексу  України встановлено, що стосовно
спорів, пов'язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред'явлення
позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи
статутами або міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано
Верховною Радою України.

Статтею 32 Конвенції про договір
міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Закон України “Про приєднання
України до Конвенції  про договір
міжнародного автомобільного  перевезення
вантажів” №57-V від 01.08.2006 р.) встановлено, що термін позовної давності для
вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція,
встановлюється в один  рік. Відлік  терміну
позовної давності починається:  c)
у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання
договору перевезення.

З урахуванням викладеного, суд
вважає, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом 05.10.2007 р., то ним
пропущений встановлений строк позовної давності для стягнення заборгованості за
надані послуги по перевезенню вантажів згідно до актів сдачі-приймання робіт №
РН-0000048 від 17.09.2004 р., № РН-0000049 від 20.09.2004 р., № РН-0000052 від
22.09.2004 р. в розмірі 10950,00 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 266 Цивільного
кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки,
накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За приписами ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач наполягав на
застосуванні строку позовної давності. Позивач не надав доказів, що засвідчують
наявність поважних причин пропущення позовної давності.

За таких обставин, вимоги позивача
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 266, 267 Цивільного кодексу України, ст. 223 Господарського кодексу
України, ст.ст. 33, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства “Точмаш” про стягнення 16967,10 грн.

Судові витрати по справі покласти
на позивача.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя                                                                         Гаврищук
Т.Г.

Повний
текст рішення оформлений та підписаний 20.12.2007 р.