РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2007 р.
Справа № 9/141-3558

Господарський суд Тернопільської області

у складі

Розглянув справу

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" вул. 1-го Травня, 1-а, м.Київ 88.

до  Приватного підприємства "Нікс-Р" с.Довге,Теребовлянський район, Тернопільська область.

За участю представників:

позивача:    Рудик О.В., довіреність № 1340 від 11.06.2007 р.

відповідача:   Бундзеляк Р.Б., паспорт № МС 252312 від 22.01.1998 р.

роз’яснивши  у розпочатому судовому засіданні представникам сторін  права та обов’язки  учасників господарського процесу згідно з ст.ст. 22,  29  ГПК  України,

встановив:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина",                         м. Київ,  звернувся  16.08.2007 р. (вх. № 3540) до господарського суду Тернопільської області з позовом до Відповідача - Приватного підприємства "Нікс-Р", с. Довге, Теребовлянського району Тернопільської області,  про спонукання  Відповідача до укладення  договору  про   внесення  змін до договору поставки   № ТФ 4/3 від 22.03.2006 р.   у редакції , запропонованій Позивачем   .

Позивач стверджує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня   2004 р. №  959  “Про  затвердження порядку  використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на часткову компенсацію вартості складної сільськогосподарської техніки вітчизняного виробництва”, зі змінами і  доповненнями від 21.01.2005 р., передбачено  механізм компенсації 30%  вартості сільськогосподарської техніки сільськогосподарським виробникам, а саме : Міністерство агропромислового комплексу Автономної республіки Крим, головні управління сільського господарства і продовольства облдержадміністрацій на підставі підтвердних документів (рахунок-фактура, примірник платіжного документа про сплату 70% вартості техніки з відбитком печатки банку, копія договору із заводом виготовлювачем) здійснюють оплату рахунків на користь заводу-виготовлювача.

Підставою внесення змін  до договору   Позивач визначив істотну зміну обставин,  яка , на його думку полягає  у  тому,   що  якби  у момент укладення договору поставки складної сільськогосподарської техніки вітчизняного виробництва  (трактора МТЗ-82.1.26.)   постачальник знав про те, що   Державне  казначейство   не зможе компенсувати   частину суми  від вартості товару  у розмірі    30% ціни     , поставленого  на умовах  договору Постанови покупцю ,  він  ніколи  не уклав би договір з покупцем.

Позивач також  зазначив , що  24.03.2006 р.  згідно протоколу  № 1   засідання  конкурсної комісії головного управління  агропромислового розвитку з питань визначення сільгосппідприємств, яким будуть надані кошти на часткову компенсацію вартості  складної техніки вітчизняного виробництва,  ТзОВ “Укравтозапчастина”   було включено до реєстру підприємств, яким надаватиметься компенсація, однак, на час звернення з позовом до господарського суду  30% вартості  за поставлену техніку  компенсація   30% вартості  техніки  не була здійснена.

16 липня 2007 р. Позивач надіслав Відповідачу лист з пропозицією укласти Додаткову угоду до Договору  поставки   № ТФ 4/3   з додатком - примірником такої додаткової угоди, скріпленим  його підписом те печаткою.

Згоду на укладення   додаткової угоди   до договору поставки ТФ 4/3 від 22.03.2006 р.  ПП “Нікс-Р” Позивачу  не  надав.

В обґрунтування вимог  Позивачем  надано    копія   договору поставки  трактора на умовах повної попередньої оплати  № ТФ 4/3  від 22.03.2006 р.,  копія специфікації від 22.03.2006 р.,  копії платіжних  доручень  № 1_430 від 03.04.2006 р., № 2_5нО від 17.05.2006 р.,  № 1_5мО від 22.05.2006 р., копія Протоколу № 1 засідання конкурсної комісії Головного управління  агропромислового розвитку з питань визначення сільгосппідприємств, яким будуть надані кошти на часткову компенсацію вартості складної техніки вітчизняного виробництва від 24.03.2006 р.,  копію видаткової накладної  № ТЕРРНк-04760  від   05.06.2006 р.,  інші матеріали.

Ухвалою від 21.08.2007 р. порушено провадження та призначено справу до слухання на  15:10 год.  06 вересня  2007 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, передбачених  ст. 77 ГПК України, від Позивача суд витребовував  правове обґрунтування підстав внесення  змін до договору у судовому порядку.

10.10.2007 р. Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (вх. № 28165 від 10.10.2007 р.),  в якій просить суд зобов’язати Відповідача підписати додаткову угоду до договору № ТФ 4/3 від 22.03.2006 р.

У відзиві на позов Відповідач повідомив, що договір поставки  № ТФ 4/3, укладений 22 березня 2006 р.  підписаний обома сторонами, частково виконаний,  заперечує проти  внесення змін до вказаної угоди .

У судовому засіданні 15.10.2007 р. представник  Позивача підтримав  вимоги, викладені в заяві про уточнення позовних вимог, вказав на те, що  вважає істотною обставиною те, що  не уклав би договір   поставки, якби знав, що ПП “Нікс-Р” не стане  переможцем  конкурсу, якому надається часткова компенсація на складну сільськогосподарську техніку.

Представник Відповідача  заперечив проти позову з тих підстав, що договір поставки           № ТФ 4/3 від 22.03.2006 р. вважається укладеним, а тому повинен діяти до виконання  сторонами  зобов’язань  по  ньому, згоди на внесення змін до договору не дає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, зібрані по справі, господарський  суд прийшов до висновку, що позов  до задоволення не підлягає,  враховуючи  таке.

Судом встановлено, що  22 березня 2006 р.  між  Товариством з обмеженою відповідальністю “Укравтозапчастина”, як Постачальником, та  Приватним підприємством “Нікс-Р” , як  Покупцем,    був  укладений договір поставки трактора на умовах повної попередньої оплати за  № ТФ 4/3,  предметом якого  є  обов’язок продавця відповідно до  порядку  використання  коштів державного  бюджету,  що спрямовуються на часткову  компенсацію  вартості  складної сільськогосподарської  техніки вітчизняного   виробництва, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2004 п. № 959 ( із змінами, внесеними  згідно   з постановою КМ 3  71 від  21.01.2005 р. ) продати ,  а покупця купити  трактор МТЗ-82.1.26,  виробництва   ТОВ „Укравтозапчастина” за ціною ,  вказаною у Переліку  складної с/г техніки  вітчизняного  виробництва, що пропонується   для реалізації  у 2005 р.  з частковою компенсацією вартості.

Вартість договору складає 91 560,00 грн., яка розраховується з урахуванням податку на додану вартість та конкретизується у специфікації до цього договору ( п. 3.1).

Як визначається    у  п. 1 1 договору, цей договір є договором приєднання,

Згідно п. 1.2 договору  Позивач, як Постачальник, зобов’язався передати у власність Відповідача, як Покупця, трактор (товар) партіями, у кількості, комплектності, асортименті та по ціні, які вказуються в специфікаціях до цього договору, а  Відповідач – зобов’язався прийняти товар та сплатити за нього грошову суму .

Матеріалами справи  , а саме: копіями  довіреності   ЯРЛ №  686802 від  05.06.2006 р.   , виданої  ПП. „Нікс-Р” представнику  Бундзеляку П.Б.,  видаткової накладної № ТЕРРк-04760  від 05.06.2006 р. ,   та  поясненнями сторін  підтверджується,    що   Відповідачем   був  отриманий   від Позивача  на виконання умов договору   трактор   МТЗ-82.1.26,  виробництва   ТОВ „Укравтозапчастина” .

Судом  також встановлено  , що    Відповідач , отримавши   комбайн за ціною   91560 грн.,  сплатив  на рахунок  Позивача  у безготівковому порядку   у квітні та травні 2006 р.   лише  64 092  грн. , що становить   70 %   вартості  придбаної  техніки  ,  про що свідчать   копії платіжних документів   ,  долучених до  справи.

Як пояснив  суду  Відповідач,    решта суми постачальнику   товару   мала бути  сплачена  державним казначейством ,  оскільки   , на його  думку ,    таке передбачено  Постановою Кабінету  Міністрів України   від 28.07.2004 р. . № 959 ( із змінами, внесеними  згідно   з постановою КМ 3  71 від  21.01.2005 р. ).

Між тим,  такі доводи  Відповідача    не  засновані   на   умовах     Постанови від 28.07.2004 р.    № 959,   адже   для отримання часткової  компенсації  техніки  вітчизняного виробництва сільськогосподарським товаровиробникам  за   бюджетні кошти  сільськогосподарські товаровиробники  мали   подавати    до  створеної    у  відповідності до Постанови Кабміну    комісії   нарівні  з іншими документами,     копії підтвердних документів щодо придбання ними техніки ,  серед яких    примірник документа про сплату 100 відсотків вартості техніки, посвідчений банком ( підпункт   4    частини 6 вказаної  Постанови).

Таким чином,    Постановою  Кабінету  Міністрів України   від 28.07.2004 р. . № 959 запроваджено лише   механізм   використання  коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості складної сільськогосподарської техніки вітчизняного виробництва сільськогосподарським товаровиробникам ,    у той час ,  коли  договір   поставки № ТФ 4/3   укладено  між   постачальником та  покупцем,    і саме з цього  договору  у сторін   виникають   цивільні права та обов’язки .

Невиконання   Відповідачем  своїх грошових зобов’язань  перед  постачальником, підставою яких  є договір,     не може розглядатися    як    істотна зміна  обставин  у розумінні  ст.    652 ЦК України.

Позивач  не звернув увагу на те,   що  договір поставки  № ТФ 4/3   передбачав  порядок  розрахунків  за  поставлений товар (   розділ  3 договору)  ,  згідно із яким    покупець  здійснює  оплату товару  у розмірі 100  у відповідності  з рахунком –фактурою постачальника на його  розрахунковий рахунок, а компенсацію   30 відсотків  техніки  перераховує  Держказначейство  на розрахунковий   рахунок покупця  по мірі     надходження   коштів з  державного  бюджету ( п.  3.3.2. )  .

Таким чином,    суд не вважає доводи  Позивача , які наведені ним для    обґрунтування  підстав  для   внесення змін до договору поставки № ТФ 4/3 від 22 березня 2006 р., переконливими,  а  тому  відмовляє   Товариству з обмеженою відповідальністю “Укравтозапчастина”   у задоволенні позову.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на Позивача.

За згодою представників сторін відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні  15.10.2007 р. оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення .

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 77, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, ст.ст. 11, 16, 526, 652 ЦК України, господарський суд

Вирішив:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду, яке не на брало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор –апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання)” 24 _”жовтня  2007 р. рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя