ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.12.07 р.                                                                               Справа № 9/72

Рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2007року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2007року скасовано Постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2007року і справу передано на новий розгляд 06.11.2007року.

Представники сторін відмовились від здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді  Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Кужель А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної  заяви:

за позовом -                 Відкритого акціонерного товариства “Вугільна компанія “Шахта

“Красноармійська-Західна №1”   м. Красноармійськ

до відповідачів -         1. Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

2. Відкритого акціонерного товариства “Збагачувальна фабрика №105”

м. Донецьк

3. Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод”

м. Донецьк

про стягнення 2191,14грн. збитків

за участю представників сторін:

від позивача –  Малиновський  Д.В. – за довіреністю № 40 від 25.06.2007р.,

від відповідача 1 – Цвітун М.М. – за довіреністю № Н-01/2219 від 06.07.2007р.,

від відповідача 2 –  Бойко В.М. – за довіреністю 15.11.2007р.,

від відповідача 3 -   Гусаченко І.А. – за довіреністю № 17/17-1975юр від 15.12.2005р.,

в с т а н о в и в :

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Вугільна компанія “Шахта “Красноармійська-Західна №1” (далі – Шахта), заявив позов про стягнення 2191,14грн. збитків з відповідачів:  Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк; Відкритого акціонерного товариства “Збагачувальна фабрика №105” м. Донецьк; Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” –металургійний завод”, виниклих в результаті недостачі поставленої вугільної продукції у вагонах №№ 65697443, 60685369.

В обґрунтування позову посилається на договір № 2107дс від 2910.2003р., укладений з ЗАТ“Донецьксталь”– металургійний завод” на поставку вугільної продукції, додаткову угоду № 29 від 30.08.2006р. до нього, залізничні накладні №№ 52731096, 52731087, сплачений рахунок-фактура №37347 від 14.09.2006р. виставлений продавцем вугільної продукції – ЗАТ “Донецьксталь”– металургійний завод” за вантаж, кількість якої обумовлена в залізничних накладних відправником – ВАТ “Збагачувальна фабрика №105” та комерційні акти, складені уповноваженими особами залізниці та вантажоодержувача від 13.09.2006року № AQ642095/39 і № AQ642096/40, заявлену претензію № 3354 від16.11.2006р. та відповіді на неї третього відповідача за № 17/17-3000юр від 29.11.2006р. та першого відповідача за № ПД203 від 29.12.2006р., рахунок суми позову на суму 2191,14грн.

Відповідач - Державне підприємство “Донецька залізниця” (далі – Залізниця) у відзиву на позов № 2022/521 від 29.03.2007р. (ст.47) не погоджується з вимогами позову до нього, вважаючи що у відповідності з статтею 24 Статуту залізниці вантажовідправники несуть відповідальність за всі  наслідки невірності, неточності  чи  неповно ти відомостей внесених в накладну. В зобов’язання

2

залізниці перевіряти вірність відомостей внесених в накладну не входить. На підставі пункту ”а”ст.111 Статуту залізниці України залізниця звільняється від відповідальності, зокрема, за втрату, недостачу вантажу, який прибув в непошкодженому відкритому рухомому составі, завантаженому відправником, якщо відсутні ознаки втрати, псування чи ушкодження вантажу в термін перевезення.

Другий відповідач - Відкрите акціонерне товариство “Збагачувальна фабрика №105” (далі - Збагачувальна фабрика) у відзивах на позов не погоджується з вимогами позову до нього, вважаючи, що за недостачу вантажу повинен нести відповідальність у відповідності з вимогами статті 618 Цивільного кодексу України особа, на яку покладено це зобов’язання по поставці вантажу за умовами договору поставки.

Третій відповідач - Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь” – металургійний завод” (далі - Завод) з вимогами позову не погоджується, вважаючи, що згідно з ст.129 Статуту залізниць України комерційним актом фіксуються дані, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника і вантажоодержувача. У даному випадку завод являвся стороною за договором поставки спірного вантажу, а не стороною за договором перевезення, в результаті чого мала місце недостача, тому він не може відповідати за недостачу вантажу, так як не мав доступу до нього.

Вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, враховуючи вказівки, що містяться у постанові  Вищого господарського суду України від 18.10.2007р., які є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи у відповідності з ст.111-12 ГПК України, господарський суд встановив наступне:

Предметом спору є збитки, які виникли в результаті оплаченої вартості продукції але неодержаної в сумі 2191,14грн. внаслідок недостачі вантажу вугільної продукції, яка прибула у піввагонах № 65697443 і № 60685369 за залізничними накладними № 52731096 і № 52731087.

На підставі договору №2107дс від 2910.2003р., укладеного між позивачем та ЗАТ “Донецьксталь” – металургійний завод”, за залізничними накладними № 52731096, № 52731087 відвантажено позивачу навалом вугільний концентрат марки Г.

За матеріалами справи вбачається, що за договором поставки вугільної продукції №2107дс від 2910.2003р. (ст.29) та додатковою угодою № 29 від 30.08.2006р. (ст.32), в якому продавець, він же Завод, зобов’язався  поставити Шахті вугілля для побутових нужд марки ДГ (13-100) в кількості 780тн за ціною 323,75грн. за одну тону без врахування ПДВ на умовах FCA станції відправника (Інкотерс-2000) через збагачувальну фабрику (пункт 3 договору), а Шахта в свою чергу, являючись покупцем, зобов’язалася прийняти цю продукцію за правилами Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю №П-6 та якістю №П-7, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р (в подальшому-Інструкція) відповідно до даних вхідного контролю вантажоотримувача, з залученням спеціалістів Центральної лабораторії якості вугільної та коксохімічної продукції ЗАТ “ДМЗ”, та сплатити її вартість в термін 30 календарних днів з дати виписки рахунку. У випадку невідповідності даних по кількості і якості, виявлених в процесі приймання, виклик представника вантажовідправника є обов’язковим.

Цей договір вважається укладеним, так як в ньому є всі істотні умови для його виконання, тому він породжує права і обов’язки для сторін, які беруть участь у його виконанні.

У відповідності з цим договором, у піввагонах № 65697443 і № 60685369 за накладними № 52731096 і № 52731087 від  збагачувальної фабрики надійшов на адресу позивача вугіль марки Г.

Документами підтверджено, що позивач розрахувався з продавцем продукції за договором за поставлену вугільну продукцію у піввагонах № 65697443 і № 60685369 за накладними № 52731096 і № 52731087 в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 1946 від 30.03.2007р. та актом звірки розрахунків між продавцем і покупцем.

Факт одержання коштів за всю кількість продукції, яка вказана у накладних, а саме за 138тн.,  підтверджено продавцем – ЗАТ “Донецьксталь”- металургійний завод”.

3

Оцінюючи залізничну накладну № 52731096, суд встановив, що залізниця на стації  Цукуриха прийняла вантаж до перевезення 11.09.2006року від збагачувальної фабрики (вантажовідправника) навалом масою брутто – 90300кг., тарою – 21300кг., нетто – 69000кг і поставила штемпель на накладній, який підтверджує факт прийняття вантажу за цією масою визначеною способом зважування на 150тоних в/вагах У пункті 5 накладної зроблена відмітка залізницею, штамп якої підтверджує, що вантаж прибув на станцію Красноармійська 12.09.2006. о 16 годині 10 хвилин. За відомістю плати за користування вагонами вбачається, що залізницею виданий вагон під вивантаження 13.09.2006р.в 8-30годин.

Таким чином, за цими документами встановлений факт знаходження вагону № 65697443 на станції Красноармійськ цілу добу.

За залізничною накладною № 52731087 вбачається, що залізниця на стації  Цукуриха прийняла вантаж до перевезення 09.09.2006року і поставила штемпель на накладній. У пункті 5 накладної зроблена відмітка залізницею, штамп якої підтверджує, що вантаж прибув на станцію Красноармійська 12.09.2006. о 16 годині 10 хвилин. За відомістю плати за користування вагонами вбачається, що залізницею виданий вагон під вивантаження 13.09.2006р.в 8-30годин.

Таким чином, за цими документами встановлений факт знаходження вагону № 60685369 на станції Красноармійськ цілу добу.

Пунктами 4.2,4.4,5.2 договору поставки за яким надійшов вантаж, сторони передбачили проведення приймання товару за якістю та кількістю згідно з вимогами Інструкції П-6(va006400-65) та П-7(va007400-66). При виявленні по прибуттю товару у пункт призначення невідповідності маси товару, зазначеній у транспортних документах, фактичній масі або кількості умовам цього договору отримувач (позивач) здійснює приймання товару у відповідності з вимогами Інструкцій П-7, П-6 з викликом представника вантажовідправника (абзаци 3,4 пункту 1 додаткової угоди № 29 від 30.08.2006р. до договору).

Згідно з пунктом 1 Інструкції “Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю” № П-7, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965року (в подальшому-Інструкція) вона застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими правилами не встановлено інший порядок приймання продукції за кількістю. Якщо сторони обумовили договором поставки приймати продукцію за Інструкцією, вона повинна бути застосована сторонами при прийнятті вантажу.

За договором перевезення вантажу залізниця зобов’язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його одержувачу і несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його для перевезення і до моменту видачі одержувачу, поки не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким залізниця не могла запобігти та усунення яких від неї не залежало.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно спорів, пов’язаних з перевезенням вантажів залізницею, перелік таких доказів встановлено пунктами 130 і 133 Статуту залізниць України (далі – Статут).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчується комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (п.129 Статуту).

Пункт 129 Статуту та пункт 2 Правил складання актів містять перелік обставин, за наявності яких залізниця повинна скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені обставини або якщо про існування хоча б однієї х них заявив одержувач чи відправник вантажу. Форму такого акта визначено у додатку 1 до Правил складання актів.

Обов’язок скласти комерційний акт виникає у залізниці лише у випадках, коли вона згідно з п. 52 Статуту зобов’язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу.

Оскільки недостача вантажу посвідчується комерційними актами і дата складання комерційних актів не співпадає з датою видачі вантажу, господарський суд для встановлення дати фактичної видачі вантажу запросив відомість подачі і збирання вагонів, пам’ятку прийомоздавача, витяги з книг перевантаження і інші первісні документи, складені на залізниці.

4

Комерційні акти і акти про несхоронність перевезення складаються в підтвердження обставин, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності за недостачу як органу транспорту, так і вантажовідправників і вантажоодержувачів.

Господарський суд при вирішенні спору по суті зобов’язаний надавати оцінку комерційному акту, акту загальної форми та іншим складеним залізницею актам.

За змістом пункту 37 Статуту, у накладній зазначається маса вантажу, яка визначається відправником, а відповідно до п.24 Статуту, саме вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених у накладній.

Вугільна продукція позивачем отримана на виконання договору поставки № 2107дс від 29.10.2003року. В графі 4 залізничних накладних відправником – ТОВ “Збагачувальна фабрика № 105” зроблена відмітка про власника цієї продукції, яким є ЗАТ “Донецьксталь”-металургійний завод”.

На вимогу вантажоодержувача станцією призначення Красноармійськ було здійснено контрольне перевантажування вагонів №65697443 і № 60685369.

За результатами перевірки маси у вагоні № 65697443 комісією складений 13.09.2006р. акт № AQ642095/39, в якому зазначено, що вагон прибув в технічному та комерційному відношенні в справному стані, поверхня вантажу рівномірна, нижче бортів, двері, люки закриті, течі вантажу не було. Перевантажування проводилось з зупинкою без розчеплення прийомоздавальником в присутності представника вантажоотримувача. При подачі на 150тоні в/ваги станції, які перевіренні 07.08.2006року встановлена маса брутто – 88000кг, тара з брусу відповідає тарі з накладної – 21300кг, нетто – 66700кг, що менше зазначеного в накладній №52731096 на 2300кг.

За результатами перевірки маси у вагоні № 60685369 комісією складений 13.09.2006р. акт № AQ642096/40, в якому зазначено, що вагон прибув в технічному та комерційному відношенні в справному стані, поверхня вантажу рівномірна, нижче бортів, двері, люки закриті, течі вантажу не було. Перевантажування проводилось з зупинкою без розчеплення прийомоздавальником в присутності представника вантажоотримувача. При подачі на 150тоні в/ваги станції, які перевіренні 07.08.2006року встановлена маса брутто – 87000кг, тара з брусу відповідає тарі з накладної – 22700кг, нетто – 64280кг, що менше зазначеного в накладній №52731096 на 4720кг.

Слід зазначити, що за цим актом комісією допущена помилка щодо встановлення фактичної маси нетто, а саме: 87000кг - брутто за мінусом тари – 22700кг, нетто має бути 64300кг, замість 64280кг.

У відповідності з пунктом 52 Статуту маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує, зокрема у разі недостачі – норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто.

Комерційними актами № AQ642095/39 і № AQ642096/40 від 13.09.2006р. підтверджено факт недостачі вугілля у кількості 7020кг (2300кг + 4720кг), а за виключенням норми природної втрати та граничних розбіжностей у визначенні маси нетто,  у кількості 5640кг.

Пунктом 111 Статуту залізниці України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, а саме, залізниця може бути звільнена від відповідальності, якщо вона доведе і інші обставини, що свідчать про відсутність її вини.

Як вбачається з комерційних актів, вантаж був виданий залізницею з перевіркою в порядку, встановленому п.52 Статуту, так як в них зазначено, що вагони прибули в технічному та комерційному відношенні в справному стані, поверхня вантажу рівномірні, нижче бортів, двері, люки закриті, течі вантажу не було, тому залізниця не повинна нести відповідальність за недостачу вантажу, який прибув у непошкоджених вагонах. За цим у позові до Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк суд відмовляє.

При аналізі документів, судом також встановлено, що вугільний концентрат, який надійшов у піввагонах № 65697443 і № 60685369 за накладними № 52731096 і № 52731087 від  збагачувальної фабрики на адресу позивача прибув за договором № 27 від 01.10.2004року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Асканія Лтд” м.Дніпропетровськ і ТОВ “Збагачувальна фабрика № 105”, про що свідчать напис у накладних, листи ТОВ “Асканія Лтд” до відправника (ст.61,64справи), докази оплати (ст.62-63 справи) за 138000кг вантажу, кількість якої вказана в залізничних накладних (ст.24-25справи).

5

За Статутом ЗАТ “Донецьксталь”- металургійний завод” створений шляхом перетворення товариства з обмеженою відповідальністю “Ферит” і є його правонаступником. За договором поставки №496фр від 01.07.2002р. ТОВ “Ферит” покупає вугільну продукцію у товариства з обмеженою відповідальністю “Асканія Лтд”, яка уклала в свою чергу договір з вантажовідправником – ТОВ “Збагачувальна фабрика №105” № 27 від 01.10.2004р., за яким і була відправлена шахті продукція у відповідності з договором поставки №2107дс від 2910.2003р., укладеного між позивачем та ЗАТ “Донецьксталь” – металургійний завод”.

Листом № 138 від 12.04.2007р. товариство з обмеженою відповідальністю “Асканія Лтд” повідомила вантажоодержувача, що вугільний концентрат марки Г у вагонах №№ 65697443, 60685369 являється власністю ЗАТ “Донецьксталь”- металургійний завод”.

Суд приймає до уваги, що за вимогами статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. З цього привиду суду повноважний представник вантажовідправника - Відкритого акціонерного товариства “Збагачувальна фабрика №105” пояснив суду, що залізниця не приймала участь у зважуванні вантажу при  навантажуванні вугільної продукції в залізничні вагони і не перевіряла вагу брутто, нетто і тари. Суд також враховує, що між вантажовідправником та одержувачем як і між вантажовідправником і власником відвантаженої продукції не господарські відношення не врегульовані договорами, так як будь-яких претензій відносно вартості відвантаженої продукції за договорами поставки №496фр від 01.07.2002р. між ТОВ “Ферит” (правонаступником якого є ЗАТ “Донецьксталь” – металургійний завод”) і ТОВ “Асканія Лтд” і № № 27 від 01.10.2004р. між ТОВ “Асканія Лтд” і ТОВ “Збагачувальна фабрика №105” не існує., тому суд відмовляє у позові до цих відповідачів.

Суд, враховуючи, що продукція отримана позивачем на виконання договору поставки № 2107дс від 2910.2003р., укладеного між позивачем та ЗАТ “Донецьксталь” – металургійний завод” в сумі меншої ніж вартість сплаченої з урахуванням норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто, що становить суму нестачі – 2191,14грн., тому у відповідності з загальними умовами виконання зобов’язань, викладеними у статті 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання повинні бути виконанні в повному обсязі саме відповідно до цього договору постачальником за договором - ЗАТ “Донецьксталь” – металургійний завод”, який вправі заявити регресний позов до вантажовідправника чи до ТОВ “Асканія Лтд”, з яким ним укладений договір.

На підставі статей 526 Цивільного кодексу України, Статуту залізниць України, 314-315 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,82,84,81-1,85 ГПК України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Відкритого акціонерного товариства “Вугільна компанія “Шахта                           “Красноармійська-Західна №1” м.Красноармійськ до Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк про стягнення 2191,14грн. вартості нестачі вугільного концентрату, який надійшов за договором поставки № 2107дс від 2910.2003р. у піввагонах № 65697443 і № 60685369 за залізничними накладними № 52731096 і № 52731087 в повному обсязі.

Відмовити у позові до відповідачів Державного підприємства “Донецька залізниця” і Відкритого акціонерного товариства “Збагачувальна фабрика №105” м. Донецьк за недоведеністю.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод” м. Донецьк на користь Відкритого акціонерного товариства “Вугільна компанія “Шахта м.Красномійська-Західна №1” м.Красноармійськ вартість нестачі вугільної продукції в сумі 2191,14грн., 102грн. – державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                         Гринько С.Ю.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений 13.12.2007року.