ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 р.
№ 8/70-07-2203

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

Добролюбової Т.В. –головуючого,

Гоголь Т.Г.,

Швеця В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємства "Південь-Плюс"

на постанову

Одеського апеляційного господарського суду
від 26 липня 2007 року

у справі
№ 8/70-07-2203

господарського суду
Одеської  області

за позовом
Закритого акціонерного товариства
"Інститут Кримагропроект"

до

Приватного підприємства "Південь-Плюс"

про
стягнення 150 000 грн.,

Сторони   були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте їх представники в судове засідання не з’явилися.

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2007 року Закрите акціонерне товариство "Інститут Кримагропроект" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "Південь-Плюс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 150 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Закрите акціонерне товариство "Інститут Кримагропроект" зазначає про порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу № 53 від 30.11.04, зокрема, не виконання останнім зобов'язань щодо поставки 200 тонн ячменю. Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем також умов усної домовленості, відповідно до якої ПП "Південь-Плюс" зобов'язувалося передати ЗАТ "Інститут Кримагропроект" у власність 200 тонн пшениці. Позивач вказує, що ним на виконання умов договору купівлі-продажу, а також усної домовленості було перераховано на рахунок відповідача 200 000 грн., з яких відповідачем повернуто лише 50 000 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04 червня 2007 року (суддя Атанова Т.О.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26 липня 2007 року (колегія суддів у складі: Воронюка О.Л. - головуючий, Єрмілова Г.А., Лашина В.В.) позов задоволено.

Судові акти мотивовані тим, що відповідач своїх зобов'язань по поставці ячменю та пшениці не виконав, товар позивачу не поставив. Суди, посилаючись на статті 525, 526, 629 та 655 ЦК України дійшли висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ЗАТ "Інститут Кримагропроект".

Не погоджуючись з винесеними судами попередніх інстанцій судовими актами, ПП "Південь-Плюс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.07 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.07 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ЗАТ "Інститут Кримагропроект" відмовити.

В обґрунтуванні своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані судові акти є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам матеріального та процесуального права. Приватне підприємство "Південь-Плюс" зазначає, що висновки судів не відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу № 53 саме позивач продає та зобов'язується передати у власність ПП "Південь-Плюс" визначений договором товар, а відповідач купує та зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну суму. Крім  того, скаржник зазначає, що відповідно до статті 193 ГК України зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. З огляду на це, а також з урахуванням того, що позивач не виконав своїх зобов'язань за договором № 53, ПП "Південь-Плюс" припинило перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 30.11.04 між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 53 (далі - Договір, а.с. 8-9). Згідно з п.1 якого, продавець зобов'язазувався продати та передати у власність покупцю 200 тонн ячменю (далі - товар), що належить продавцю на праві власності, а покупець взяв на себе зобов'язання купити та прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, визначених в Договорі.

Відповідно до п.2 Договору ціна однієї тонни товару - 500, 00 грн., у зв'язку з чим, загальна сума товару склала 100 000 грн.

Пунктом 4 Договору передбачено, що товар переходить у власність покупця по мірі оплати його вартості та передається покупцю на складі продавця згідно накладних.

Судами встановлено, що на виконання умов Договору ЗАТ "Інститут Кримагропроект" перерахувало на рахунок відповідача 100 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 845 від 01.12.04 (а.с. 10).

Крім того, суди визнали наявність між сторонами інших договірних відносин, що виникли на підставі їх усної домовленості. Відповідно до якої, ПП  "Південь-Плюс" зобов'язувалося передати ЗАТ "Інститут Кримагропроект" 200 тонн пшениці, а позивач, в свою чергу, прийняти товар та сплатити за нього ціну відповідно до виставленого рахунку. Згідно з рахунком-фактурою від 29.08.05., позивач здійснив перерахування 100 000 грн. на рахунок ПП  "Південь-Плюс", що підтверджується платіжними дорученнями № № 566, 567 від 29.08.05.

Отже, всього ЗАТ "Інститут Кримагропроект" було перераховано відповідачу 200 000 грн. В той же час, останній своїх договірних зобов'язань не виконав, пшеницю та ячмінь позивачу не поставив.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, платіжними дорученнями від 18.02.05 та 21.02.05 відповідачем повернуто на рахунок позивачу 50 000 грн.  за договором купівлі-продажу № 53 від 30.11.04 (а.с. 14-15). Внаслідок чого, заборгованість ПП "Південь-Плюс" перед ЗАТ "Інститут Кримагропроект" становить 150 000 грн.

Скаржник  у касаційній скарзі зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій неповно з'ясовані обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення даного спору. Так, відповідно до преамбули Договору, ЗАТ  "Інститут Кримагропроект" виступав продавцем, а ПП "Південь-Плюс" - покупцем за Договором, у зв'язку з чим, саме до обов'язків позивача як продавця належало поставити обумовлений Договором товар.

Судами встановлено, що в преамбулі Договору, якими визначено статус сторін (продавець, покупець) зроблено описку. Такий висновок судів базується на тому, що всі дії сторін за Договором свідчать про те, що  ПП "Південь-Плюс" виступало саме продавцем, а ЗАТ  "Інститут Кримагропроект", відповідно, покупцем.

З огляду на викладене, твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при прийнятті судових актів не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим, підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаного висновку суду, та, крім того, пов’язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

За таких обставин та враховуючи вимоги статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

На підставі  викладеного, керуючись статтею 1115, п. 1 статті 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Південь-Плюс" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26 липня 2007 року - без змін.

2. Справу № 8/70-07-2203 скерувати до Господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя:                                                         Добролюбова Т.В.

Судді:               Гоголь Т.Г.

Швець В.О.