ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2007 р.                                                            Справа № 35/336-06

вх. № 8655/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився  відповідача - Омельченко О.В., дов. б/н від 16.01.2006 р

розглянувши справу за позовом ПП "НВЦ "Дари мудрості", с. Покотилівка

до  ВАТ "Завод ім. Фрунзе" м. Х-в

про стягнення 110 200,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач (ПП „НВЦ „Дари мудрості”) звернувся до господарського суду ізпозовною заявою, в якій просить суд зобов’язати відповідача (ВАТ „Завод ім. Фрунзе”) повернути сплачену за автомобіль грошову суму у розмірі 110 200, 00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 29.09.2005 р. автомобіль, який був придбаний у відповідача за договором купівлі-продажу, загорівся під час руху, що сталося внаслідок неналежної якості цього автомобіля, як товару.

До початку судового засідання представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксування судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позов, а саме на те що, випадок, на який посилається позивач, не є гарантійним, недолік, який встановлено експертним дослідженням не є недоліком товару, який свідчить про його неналежну якість.Також відповідач зазначає, що обов”язок по доказуванню факту виникнення недоліку після передання товару позивачу цілком покладається законодавцем на відповідача, який надав гарантію на проданий товар, алк для того щоб у відповідача виник вказаний обов”язок, позивач спочатку повинен довести, що дійсно мають місце істотні недоліки товару.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази і надавши їм оцінку, суд встановив, 19.11.2004 р. між  позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, відповідач передав у власність позивача автомобіль марки „КІА PREGIO” державний номерний знак АХ 9895 АВ номер кузова KNHTR36, 2004 року виготовлення.

Також, відповідно до умов договору ВАТ „Завод ім. Фрунзе” надав на переданий за цим договором товар гарантію на строк, що складає 36 місяців або проміжок часу, протягом якого пробіг автомобіля складатиме 100000 км в залежності від того, яка подія станеться раніше.

Відповідно до акту про пожежу, 29.09.2005 р. автомобіль, що є предметом договору купівлі-продажу, зайнявся під час руху.

Для з’ясування причини пожежі, ПП „НВЦ „Дари Мудрості” звернулося із відповідним замовленням до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. професора М.С. Бокаріуса.

Як вбачається з висновків спеціалістів № № 4140/4141/4142 від 22.06.2007 р., причиною пожежі є неналежне з’єднання форсунки з паливопровідною трубкою.

Відповідно до ч.1 ст. 675 ЦК України, товар,  який продавець передає або  зобов'язаний  передати покупцеві,  має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві,  якщо інший момент  визначення  відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно ч. 2 ст.679 ЦК України, якщо   продавцем   надані  гарантії  щодо  якості  товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли   після його передання покупцеві внаслідок порушення

покупцем правил користування чи зберігання товару,  дій  третіх

осіб, випадку або непереборної сили.

Згідно з п. 1 «Правил гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів», затверджених Наказом Міністерства промислової політики України 29.12.2004  N 721, істотним недоліком вважається така невідповідність дорожнього транспортного засобу вимогам нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до нього, а також інформації про дорожній транспортний засіб, яка робить неможливим або недопустимим використання дорожнього транспортного засобу відповідно до його призначення, або може представляти загрозу для життя Споживача чи інших людей, або для усунення якої необхідні великі витрати праці й часу та який проявляється неодноразово після усунення.

Особливістю такого недоліку є те, що він є проявом певних невідповідностей процесу виробництва, використовуваного матеріалу, устаткування, технологій, неналежного зберігання, транспортування до місця продажу та інших причин, єдиною ознакою для яких є те, що вони виникають до передання товару покупцеві, але можуть проявлятися пізніше. До того ж і сервісна книжка підтверджує, що гарантійні зобов’язання розповсюджуються лише на дефекти виробничого характеру.

Висновки спеціалістів № 4140/4141/4142 від 22.06.2007 р.,  вказують на технічну причину пожежі, називаючи такою розгерметизацію системи живлення двигуна на з’єднанні паливопровідної трубки з форсункою, що виразилась у прослабленні гайки на цьому з’єднанні.

Проте, таке прослаблення з огляду тривалий час, що пройшов з моменту продажу товару, могло виникнути лише з причин, які існували після передачі товару покупцеві і таке існування цих причин не пов"язане з волею виробника чи продавця.

Згідно Висновку № 4140/4141/4142 від 22.06.2007 р., при черговому технічному обслуговуванні автомобіля на спеціалізованому підприємстві, мали бути виконані роботи з перевірки герметичності паливної системи двигуна. З огляду на те, що експертним дослідженням стверджується про неможливість виявлення водієм причин пожежі водієм, суд приходить до висновку, що причиною пожежі є неналежне виконання робіт з технічного обслуговування спеціалізованою організацією.

За своєю правовою сутністю, виконання процедур з технічного обслуговування автомобіля є роботами. В цьому ж контексті технічне обслуговування і врегульоване чинним законодавством.

Зокрема, пункт 1 „Порядку гарантійного ремонту (обслуговування), або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів”, затвердженого Наказом Міністерства промислової політики № 721 від  29.12.2004, визначає суб’єктів господарювання, що виконують технічне обслуговування, як виконавців робіт.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, роботи з технічного обслуговування регулюється законодавством  яке регулює правовідносини, які витікають з договору підряду, зокрема главою 61 ЦК України. Тобто способи та підстави для захисту прав Замовника за договором на виконання робіт з технічного обслуговування, передбачено главою Цивільного кодексу України, що регулює відносини підряду.

Зокрема, згідно ст. 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

З урахуванням наведенного, суд приходить до висновку, що в даному випадку  чинним законодавством не передбачено розірвання договору купівлі-продажу речі, щодо якої виконувались роботи за договором підряду, а також стягнення її вартості, у випадку порушення такого договору підряду.

При таких обставинах  позовні вимоги, що ґрунтуються на законодавстві, яке регулює правовідносини, що витікають з договору купівлі-продажу, тоді як причини, що зумовили пожежу та псування автомобіля, тобто погіршення його якості як товару витікають та пов"язані з подальшою, після купівлі-продажу, експлуатацією автомобіля та його обслуговуванням, що регулюється іншими нормами Закону, аніж ті на які посилався позивач в обгрунтування своїх вимог, задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суддя                                                                                            Швед Е.Ю.