ПОСТАНОВА

"09" листопада 2007 р.

Справа № 7а/177-4105

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Стадник
М.С.

при секретарі судового засідання
Козловському С.П.

Розглянув справу

за позовом:
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Тернопіль,
АДРЕСА_1

до відповідача:
Управління Пенсійного Фонду України в Борщівському районі, м. Борщів, вул.
Шевченка, 2а, 48702

за участю представників сторін:

позивача:ОСОБА_2 -довіреність ВКА №
953929  від 20.10.2007р.;

відповідача:           Паламар Ольга
Ярославівна -довіреність № 28/08 від 12.04.2007р..

Суть спору:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання нечинним
рішення № 251 від 18 вересня 2007 р. про застосування фінансових санкцій та
Вимоги від 18.09.2007 р. № 395 про сплату боргу,  прийнятих Управлінням Пенсійного фонду
України в Борщівському районі.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

В засіданні з 06.11.2007р. по
09.11.2007р., на підставі ст. 150 КАС України, оголошувалася перерва для
надання можливості сторонам подати додаткові матеріали в обґрунтування
заявлених вимог та заперечень.

Відповідач проти позову заперечує
посилаючись на те,  що вимога на суму
24088,49грн. та рішення на 14882,62грн.
прийняті  відповідно до чинного
законодавства, яке регулює сплату страхових внесків, відповідно до якого
позивач є їх платником. Просить суд врахувати, що згідно Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суб'єкти малого
підприємництва є страхувальниками і зобов'язані сплачувати страхові внески,
оскільки вони не включаються до складу податків, а також звертає увагу суду на
те, що Указ Президента „Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" поширює свою дію тільки на податкові
правовідносини, а Закон України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" має вищу юридичну силу і є спеціальним законом , який регулює
розмір, порядок, строки сплати внесків та застосування санкцій за  їх несвоєчасну сплату.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін,
встановлено:

Управлінням Пенсійного фонду
України в Борщівському районі (далі Управління) проведено перевірку на предмет
правильності, повноти нарахування та своєчасності сплати суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне страхування в період з 01.02.2004р. по
31.07.2007р., за результатами якої складено акт № 37 від 18.09.2007р., згідно
якого донараховано 24088,49 грн. страхових внесків (32,3 % - 3908,47 грн. за
період липень - грудень 2005р., 31,8 % - 11903,06 грн. за період січень -
грудень 2006р., 33,2 % - 8276,96 грн. за період січень - липень 2007р.) . які
не сплачувалися підприємцем в  порядку
передбаченому ст. 19 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі Закон про пенсійне страхування) і дана сума складає
різницю між встановленим розміром внесків та сумою від сплаченого
позивачем  єдиного податку, яка поступила
від казначейства в результаті його розщеплення.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки, Управління, керуючись ст. 106 Закону про пенсійне страхування,
прийняло 18.09.2007р. рішення № 251, яким до Підприємця застосовано 14882 грн.
фінансових санкцій за несвоєчасне сплату суми внесків та 18.09.2007р.
виставлено позивачу вимогу № Ф-395 на суму 24088,49 грн..

Позивач оскаржує вимогу № Ф-395 від
18.09.2007р. та рішення № 25118.09.2007р., посилаючись на те, що перебуває на
спрощеній системі оподаткування, являється платником єдиного податку,
заборгованості по якому не має, а тому згідно чинного законодавства не є
платником внесків у розмірах передбачених Законом України „Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування”. Просить суд врахувати, що дане
питання не врегульовано законодавством  ,
на що посилається і Пенсійний фонд України, а тому проведені відповідачем
донарахування внесків та застосування фінансових санкцій є неправомірними.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України,
давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до
висновку, що позов підлягає задоволенню .

При цьому суд  виходив із наступного:

- пенсійне страхування, відповідно
до ст.ст. 2, 4 „Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування” від 14.01.1998р., є окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування і здійснюється в порядку передбаченому
законами та іншими нормативно -правовими актами, що регулюють відносини у сфері
пенсійного забезпечення в Україні;

- відносини у сфері пенсійного
забезпечення в Україні щодо порядку та розміру сплати збору на пенсійне
страхування регулюються Законом України „Про пенсійне забезпечення” від
05.11.1991р. (далі Закон), Законом України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування” від 09.07.2003р. (далі Закон про пенсійне страхування),
Законом України „Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування” від
26.06.1997р. (далі Закон про збір), Указом Президента України „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” від
03.07.1998р. (далі Указ) та Законом України „Про державну підтримку малого
підприємництва” від 19.10.2000р. (далі Закон про підтримку підприємництва),
який передбачає заміну сплати суб'єктами малого підприємництва встановлених
законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку;

- ставки страхового збору
встановлені  п.п. 1, 4 ст. 4 Закону про
збір і становлять: для підприємств -32% - 31,8% від об'єкта оподаткування
визначеного п.п. 1, 2 ст. 1 цього Закону, а для фізичних осіб -1%- 2% від об'єкта
оподаткування визначеного п. 3 ст. 2 цього Закону.

- згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст.64 Закону про
пенсійне страхування, контролюючим органом стосовно нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків є головні управління та управління Пенсійного фонду
(територіальні органи виконавчої дирекції Пенсійного фонду України), які уповноважені
здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та
сплати зобов'язань платниками страхових внесків та застосовувати фінансові
санкції за порушення строків сплати внесків.

До суб'єктів підприємницької
діяльності, за порушення норм чинного законодавства, органи Пенсійного фонду
застосовують заходи передбачені Законом про пенсійне страхування, шляхом
направлення вимог та прийняття рішень , порядок прийняття яких передбачений
п.9.3.2. „Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України „ затвердженої постановою ПФ України
від 19.12.2003р. на виконання Закону про пенсійне забезпечення (далі
Інструкція), яка є обов'язковою для застосування при прийнятті рішень щодо
притягнення до відповідальності платника страхових внесків, шляхом застосування
санкцій .

Згідно п. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень,
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на
відповідача. При цьому, обставини, які за законом повинні підтверджуватися
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Такими доказами в даній справі, є:
- докази щодо обраної платником системи оподаткування; - Розрахунки суми
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що
підлягають сплаті за спірні періоди (далі Розрахунки), які подаються у
встановлені Пенсійним фондом строки, порядку та формі і є обов'язком для всіх
платників незалежно від обраного способу оподаткування, які платник зобов'язаний
подавати не пізніше ніж через 20 календарних днів місяця наступного за звітним
(п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону про пенсійне страхування та пп. 11.11. п. 11
Інструкції); - докази поступлення коштів з казначейства; - дані особового
рахунку платника внесків; розрахунок суми зазначеної у вимозі та рішенні про
застосування санкцій.

Підтвердженням перебування
відповідача у спірний період на спрощеній системі оподаткування є Свідоцтво про
право сплати єдиного податку від 21.12.2004р. видане Борщівським відділенням
Чортківської міжрайонної державної податкової інспекції, Свідоцтво про сплату
єдиного податку НОМЕР_2 від 08.12.2005р. видане Борщівським відділенням
Чортківської міжрайонної державної податкової інспекції та свідоцтво про сплату
єдиного податку НОМЕР_1 від 25.12.2006р. видане Борщівською міжрайонною
державною податковою інспекцією  за
місцем державної реєстрації позивача, який підприємець зобов'язаний сплачувати,
відповідно до п. 3 Указу, щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на
окремий рахунок відділень Державного казначейства України, які в свою чергу
перераховують на рахунок Пенсійного фонду 42 відсотки із суми сплаченого
єдиного податку на покриття страхового збору в розмірі 32 % - 31,8 %.

Згідно п. 6 Указу, суб'єкт малого
підприємництва -фізична особа, який сплачує єдиний податок, не сплачує ряд
податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема і збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, який згідно п. 16 ч. 1 ст. 14 Закону України
„Про систему оподаткування” належить до загальнодержавного збору, сплата якого
замінюється сплатою єдиного податку (ст.ст. 5, 11 Закону про підтримку
підприємництва), а також звільняється від обов'язку нарахування, відрахування
та перерахування до державних цільових фондів зборів пов'язаних з виплатою
заробітної плати працівникам, які перебувають з ним в трудових відносинах,
включаючи членів його сім'ї, так як такому платнику збільшується ставка  єдиного податку на 50% за кожну найману особу
(п. 2 Указу).

Позивач підтвердив сплату сум
єдиного податку на рахунок казначейства довідкою Борщівської міжрайонної
державної податкової інспекції № 6441 від 05.11.2007р. про відсутність
заборгованості з податків і зборів (обов'язкових платежів) та платіжними
дорученнями про перерахування сум єдиного податку.

Управлінням не оспорюється, що йому
було відомо про обрану Підприємцем систему оподаткування, так як зазначення
такої інформації передбачено у формі Розрахунків і дана графа Підприємцем
заповнена; розрахунком перерахованих сум від єдиного податку, складеним
працівниками Управління, підтверджено систематичне поступлення на рахунок
Пенсійного фонду коштів з казначейства від сум сплаченого підприємцем єдиного
податку.

Доводи Управління заявлені в
процесі розгляду справи щодо підстав проведеного донарахування, а саме не залежно
від обраної системи оподаткування , всі платники зобов'язані вносити внески за
ставкою 32 % ,31,8%, 33,2% ,є помилковими, оскільки порядок встановлення
розміру ставки єдиного податку визначений в п. 2.Указу, згідно якого така
ставка встановлюється місцевими радами за місцем державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи, розмір якої залежить від видів
діяльності якими займається платник податку та кількості найманих працівників,
які перебувають з ним в трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї.
Випадків зміни даної ставки шляхом проведення донарахування страхових внесків
чи проведення коригування сум поступлених від єдиного податку та фактично
нарахованих, як для платників загальної системи оподаткування, чинним законодавством
не передбачено.

Не приймаються судом до уваги
доводи Управління, щодо того, що Указ не має пріоритетного значення стосовно
Закону про пенсійне страхування, а тому фонд стягує страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в порядку та на умовах,
визначених спеціальним законодавством з питань справляння таких платежів, з
огляду на наступне:

- Указ Президента прийнятий
відповідно до п. 4 розділу XV „Перехідні положення" Конституції України
щодо економічних питань не врегульованих законами і діє до набрання чинності
законом, прийнятим Верховною радою України з цих питань. Одним з таких законів
є Закон про підтримку підприємництва в ст. 5. якого визначено основні напрямки
державної підтримки малого підприємництва, серед яких запровадження спрощеної
системи оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності;

- суб'єкти малого підприємництва,
які обрали спрощену систему оподаткування зобов'язані виконувати нормативні
акти, які є спеціальними для них, крім того абзацом 7 п. 14 „Прикінцевих
положень” Закону про пенсійне страхування, доручено Кабінету Міністрів України
подати на розгляд Верховної ради пропозиції щодо вилучення із законодавства про
спрощену систему оподаткування положень, які стосуються спрямування коштів до
Пенсійного Фонду України.

Отже, до внесення змін в
законодавство, що регулює порядок сплати загальнодержавних обов'язкових
платежів, діє порядок запроваджений вищезазначеними нормативними актами, що
підтверджується Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 58-р від 10.03.2005р.
„Про деякі питання спрощеної системи оподаткування” та направленим Пенсійним
Фондом України на його виконання виконавчим органам Пенсійного Фонду України,
яким є відповідач, лист від 19.03.2005р. № 2491/04 в якому останніх зобов'язано
зупинити проведення перевірок, направлення до органів державної виконавчої
служби вимог про сплату недоїмки яка виникла у 2004р. та першому кварталі
2005р. та вжити заходів щодо зняття арешту з банківських рахунків осіб, які
було накладено у зв'язку із стягненням заборгованості по направлених  вимогах.

Дія запровадженої системи в 2004
-2006 році підтверджується і Законом України „Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року -I кварталу
2005 року” від 16.03.2006р., згідно ст. 1. якого встановлено, що суми внесків
до Пенсійного фонду України суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були
сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України протягом
2004 року -I кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки в
цих фондах у зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм
діючого на той час Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”
від 23.12.2004р., не вважаються заборгованістю.

Станом на момент вирішення спору
дане питання не врегульоване на законодавчому рівні, а тому Указ Президента
згідно п.4 Перехідних положень Конституції діє до набрання чинності законом,
прийнятим Верховною Радою України з цих питань.

Слід зазначити, що чинним
законодавством не врегульовано питання щодо порядку взаємодії органів
казначейства, Пенсійного фонду та платника страхових внесків, який обрав
спрощену систему оподаткування, при здійснені даного виду розрахунків.
Підтвердженням цього є затверджена постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003р. № 21-1 (додаток №23 до Інструкції) форма Розрахунку
суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в
якій не передбачена графа щодо сум, поступлення яких передбачається від  сплати єдиного податку, натомість передбачена
графа щодо обраної платником системи оподаткування.

Крім того, кошти, що поступали з
казначейства, Управлінням не поверталися як безпідставно перераховані, а
зараховувалися в рахунок погашення внесків платника, що свідчить про його
погодження з існуючим порядком проведення розрахунків , так як норми Закону про
пенсійне страхування такого порядку зарахування внесків не передбачають.

Не підтвердив відповідач належними
доказами і правомірність прийняття спірного рішення . Так, відповідно до п.
10.5 Інструкції, рішення про
застосування фінансових санкцій зазначених у підпункті 9.3.2 пункту 9.3
Інструкції виноситься посадовими особами органів Пенсійного фонду за
встановленою формою згідно додатку №14 до Інструкції та протягом трьох робочих
днів із дня його винесення надсилається страхувальнику з повідомленням про
вручення (п. 13 ст. 106 Закону України).

Як випливає з тексту прийнятого
спірного рішення воно не відповідає формі затвердженій постановою правління
Пенсійного фонду України  від
19.12.2003р. № 21-1, а саме не містить обовязкової графи в якій зазначається період
стягнення, що є порушенням вимог Інструкції
та не містить інформації про акт перевірки на підставі якого застосовано
санкції , сплата якої сума внесків прострочена платником та у яких  розмірах застосовані санкції (10, 20 та 50
відсотків), що не дає можливості встановити підстави їх  застосування .

Відповідно до ст. 58 Конституції
ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися
законом як правопорушення.

Приймаючи до уваги, що відповідач
не підтвердив невиконання позивачем вимог чинного законодавства, що регулює
сплату страхових внесків до Пенсійного фонду особами , що перебувають на
спрощеній системі оподаткування  , а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню як обґрунтовано заявлені.

Враховуючи викладене та керуючись
ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати нечинною  вимогу Управління Пенсійного фонду України в
Борщівському районі від 18.09.2007 р. № 395 про сплату боргу в сумі  24088,49грн. донараховану Суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1.

3.Визнати нечинним  рішення Управління Пенсійного фонду України
в  Борщівському районі від 18.09.2007 р.
№ 251 про застосування до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 14882,62грн.фінансових санкцій.

Копію постанови направити сторонам.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне
її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі
(10 грудня 2007р.) до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом
20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                       М.С.
Стадник