ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.11.07р.

Справа № 19/212(32/159)-07

За позовом Прокурора Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради, м.Дніпропетровськ, Верхньодніпровської районної ради Дніпропетровської області, м.Верхньодніпровськ, Малоалександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, с.Малоалександрівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

до  Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан" в особі Відособленого підрозділу - Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" "Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан", м.Вільгірськ

Третя особа: Верхньодніпровське районне управління земельних ресурсів, м.Верхньодніпровськ

про стягнення 10 285 497 грн.

Суддя  Петренко І.В.

При секретарі Грузін І.М.

Представники:

Від прокурора: Кріпак Н.М.-посв.148

Від позивача 1: не з'явився

Від позивача 2: Запара Н.І.-дов. від 23.01.07р.

Від позивача 3: Сокол В.М. - сільський голова

Від відповідача: Пулишев М.О. - дов. від 28.03.07р.

Третя особа: Іванова Г.В. - дов. від 20.11.07р.

СУТЬ СПОРУ:

По справі оголошувалась перерва з 21.11.07р. по 22.11.2007 року.

Прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі позивачів до відповідача  про стягнення 10 285 497,00 грн. втрат сільськогосподарського виробництва , заподіяних державі внаслідок самовільного вилучення відповідачем сільськогосподарських земель площею 175,6928 га в межах Мадлоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області .Позовні вимоги обґрунтовані посиланням прокурора на вимоги ст.ст.123-126,207,209  ЗК України та Постанови КМУ № 1279 від 17.11.97 р. „про розміри та порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню”. Позивачі позовні вимоги прокурора  підтримали з підстав, зазначених в позові .

Відповідач  проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на наступні обставини: прокурором та позивачами не надано доказів належності спірної земельної ділянки , що знаходиться за межами населених пунктів та копій правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки ; в обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на акт перевірки від 07.02.06 р. ,який містить відомості про використання не за цільовим призначенням орендованих земель площею 169,5563 га .які знаходяться за межами населених пунктів ,а частина вказаних земель належить на праві приватної власності громадянам Чумак Г.І. та Цахно В.О.; з якими відповідачем укладені угоди ( суперфіцій ) про врегулювання земельних правовідносин на підставі їх особистих заяв у зв’язку із необхідністю розширення меж кар’єру № 7 Малишевського родовища у відповідності до роз’яснень Держкомзему України № 14-17-12/1956 від 21.03.05 р. Зазначена в позовні заяві прокурора земельна ділянка не використовується ,а фактично відповідачем реалізовано право на видобування корисних копалин у відповідності до ліцензії , а також проекту будівництва кар’єру № 7 в межах затвердженого гірничого відводу згідно акту .Захист прав та охоронюваних законом інтересів повинен здійснюватися у відповідності із порядком , передбаченим нормами чинного законодавства ,яким урегульовано спірні правовідносини –ст.152 ,ч.3 ЗК України ,тобто шляхом відшкодування заподіяних збитків. Вичерпний перелік обставин відшкодування заподіяних збитків .передбачений ст.156 ЗК України .Згідно роз’яснення Держкомзему України № 14-17-11/497 від 24.01.06 р.  відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва не є збитками  ,а явлє собою лише складову частину процедури відведення земельних ділянок, передбачає погоджувальний механізм  визначення та двомісячний термін виплати з моменту затвердження проекту відведення земельної ділянки .відведення земельної ділянки під розширення кар’єру № 7 на території Малоолександрівської сільської ради  фактично не завершено у зв’язку з тим , що обов’язок розробки проекту відведення цієї земельної ділянки покладено на Державне підприємство „Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою” згідно із умовами відповідного договору. Акт про визначення розміру втрат є одностороннім  ,рішення компетентного органу щодо затвердження зазначеного проекту відведення земельної ділянки не прийнято  , тому ні обов’язок сплати, ні розмір втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва не визначений належним чином ,і відповідно термін сплати таких втрат , передбачений п.4 постанови КМУ № 1279 від 17.11.97 р.,  не настав, що не спростовано у позові, а також посилається на інше.

Постановою Верховного Суду України від 18.09.07р.  скасовано Постанову Вищого господарського суду України від 23.01.2007р. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.09.2006р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2006р. справу №32/159 передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови суду від 31.10.07р. справу №32/159 передано на розгляд судді Петренко І.В.

Прокурор, позивачі та треті особи наполягають на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує та в позові просить відмовити, посилаючись також на інші обставини.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на протязі з 11.03.05 р. до 07.02.06 р. здійснював видобуток корисних копалин на землях сільськогосподарського призначення площею 175,6928 га, розташованих на території Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, не маючи при цьому передбачених Постановою КМУ № 502 від 11.04.02 р. „Про затвердження порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб” документів, які підтверджують зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки . Прокурором заявлено позов в інтересах держави в особі органів самоврядування про відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва , завданих відповідачем при використанні вищезазначеної земельної ділянки . Умовами відшкодування таких втрат  ,які визначені ст.207 ЗК України  ,і на які посилаються прокурор та позивачі , передбачено , що відшкодуванню підлягають втрат сільськогосподарських угідь; лісових земель та чагарників ,як основного засобу виробництва в сільському та лісовому господарстві внаслідок вилучення ( викупу) їх для потреб , не пов’язаних із сільськогосподарським та лісогосподарським виробництвом. При цьому , як зазначено у ч.5 ст.207 ЗК України , втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, та об'єктом права власності Українського народу, а право власності набувається виключно до закону. Згідно зі ст. 13 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Незаконне використання земельної ділянки суттєво порушує право власності територіальної громади на землю.

Крім того, статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності та право постійного користування виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності або право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування нею посвідчується державними актами.

Відповідач користується спірною земельною ділянкою без документів, що посвідчують його право на користування нею, тому слід застосувати до правовідносин, що склалися ст. ст. 125, 126, 211, 212 Земельного Кодексу України 2002 року, відповідач користується спірною земельною ділянкою без документів, що посвідчують його право власності або користування в тому числі на умовах оренди земельної ділянки.

Що стосується подання позову прокурором в інтересах позивачів, проти чого заперечує відповідач.

В пункті 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України визначений тимчасовий порядок здійснення функцій власника земель, які перебувають у власності держави, тобто функції розпорядження цими землями. Зазначений порядок діятиме до завершення розмежування цих земель на землі державної та комунальної власності. До розмежування земель повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності в господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Стаття 14 Конституції України передбачає, що Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. З наведеного слідує, що порушення вимог земельного законодавства істотно  порушує  інтереси  держави. А до розмежування земель повноваження по розпорядженню ними в межах населених пунктів, тобто функціями виконавчої влади, наділені міські ради. Таким чином, прокурор цілком обґрунтовано пред’явив позов в інтересах держави в особі рад.

Крім цього главою 15 Земельного   кодексу України   визначено   два   види користування землею - право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки.

Статтею 125 Кодексу визначено підстави виникнення права користування земельної ділянки, а саме - одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, та виникнення права оренди земельної ділянки, а саме - укладення договору оренди і його державна реєстрація.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені ст.ст. 123,124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до зазначених норм юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки, має звернутися з відповідним клопотанням до порушення даної норми тягне за собою відповідальність, визначену ст..212 Земельного Кодексу України –повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, яке провадиться за рішенням суду.

Постановою Верховного Суду України від 18.09.07р. по справі також було встановлено, що статтею 125 Земельного кодексу України визначено підстави виникнення права користування земельної ділянки, а саме одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою і його державної реєстрації та виникнення права оренди земельної ділянки, а саме укладення договору оренди і його державна реєстрація.

Відповідно до ч.3 ст.207 Земельного кодексу України відшкодуванню підлягають також витрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв’язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон.

На підставі вищевикладеного господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача господарський суд відхиляє на підставі вищевикладеного.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача, оскільки задоволені позовні вимоги позивача.

Керуючись ст.ст.123,124,125,126,207,211,212 Земельного Кодексу України, ст.ст.1,2,12,21,29,32,33,34,36,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному об’ємі.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан", 96012, м.Армянськ, Північна промзона, Автономна республіка Крим в особі Відособленого підрозділу - Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" "Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан", Дніпропетровська область, м.Вільгірськ, вул.Степова, 1, (р/р у АБ „Клірінговий Дім”, МФО 300647, ) витрати сільськогосподарського виробництва в розмірі 10285497 грн. на користь: Дніпропетровської обласної ради, 49000, м.Дніпропетровськ, пр.Кірова, 2 суму 2571374,25 грн. (25% від загальної суми) на рахунок 0001, код ОКПО 23928791 банк УДКУ по Дніпропетровській області, МФО 805012, код платежу 21110000; Верхньодніпровської районної ради Дніпропетровської області, 51600, Дніпропетровська область, м.Верхньодніпровськ, пр.Леніна, 23, суму 1542824,55 грн. (15% від загальної суми) на рахунок 0063, код ОКПО 24231046, банку УДКУ по Дніпропетровській області, МФО 805012, код платежу 21110000; Малоалександрівської сільської ради, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, 51670, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с.Малоалександрівка, вул.Центральна, 45, суму 6171298,6 грн. (60% від загальної суми) на рахунок 0075, код ОКПО 24231046, код платежу 21110000, про що видати наказ.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан", 96012, м.Армянськ, Північна промзона, Автономна республіка Крим  в особі Відособленого підрозділу - Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" "Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан", Дніпропетровська область, м.Вільгірськ, вул.Степова, 1, (р/р у АБ „Клірінговий Дім”, МФО 300647, ) суму 25500 грн. держмита в доход держбюджету в особі Відділення Держказначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська,  УДКУ у Дніпропетровській області, , код бюджетної класифікації доходів 22090200 „Державне мито, не віднесене до інших категорій”, МФО 805012, п/р 0005), про що видати наказ.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан", 96012, м.Армянськ, Північна промзона, Автономна республіка Крим в особі Відособленого підрозділу - Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" "Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан", Дніпропетровська область, м.Вільгірськ, вул.Степова, 1, (р/р у АБ „Клірінговий Дім”, МФО 300647, ) 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (Отримувач: Управління Держказначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, банк отримувача: Відділення банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, р/р 0005, МФО 805012, призначення платежу: ККД 22050000 оплата витрат з інформаціно-технічного забезпечення), про що видати наказ.

Зобов’язати Закрите акціонерне товариство "Кримський Титан", 96012, м.Армянськ, Північна промзона, Автономна республіка Крим в особі Відособленого підрозділу - Філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" "Закритого акціонерного товариства "Кримський Титан", Дніпропетровська область, м.Вільгірськ, вул.Степова, 1, (р/р у АБ „Клірінговий Дім”, МФО 300647, ) звільнити самовільно зайняті земельні ділянки в розмірі 175,6928 га та привести самовільні зайняті земельні ділянки у придатний для використання стан, про що видати наказ.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області набирає законної сили через 10 днів з дня його прийняття відповідно до ст. 85 ГПК України.

Суддя                                                                                                     І.В.Петренко