ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.
№ 37/446-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Завод "Березівські мінеральні води"

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 06.08.2007р.

у справі
№37/446-06 господарського суду Харківської області

за позовом
Прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради

до
Відкритого акціонерного товариства "Завод "Березівські мінеральні води"

третя особа
Управління земельних відносин Харківської міської ради

про
звільнення та повернення за належністю самовільно зайнятої земельної ділянки,

за участю представників сторін від:

позивача:
Биков Д.В. –за довіреністю від 28.12.2006р.

відповідача:
Ярош Т.Ю. –за довіреністю від 14.11.2007р.

третьої особи:
не з’явились

прокуратури:
Івченко О.А. –прокурор відділу ГП України (посвідчення від 04.10.2004р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.05.2007р. (суддя Доленчук Д.О.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.08.2007р. (судді Бондаренко В.П.  –головуючий, Лакіза В.В., Слюсарева Л.В.), позов задоволено повністю. Зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 6кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, перехрестя проспекту Косіора та вулиці 17 Партз’їзду, на відстані 15м до житлового будинку №75 по проспекту Косіора; зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" привести у придатний для використання стан вказану земельну ділянку протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили. Зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 10кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, вул.Велика Кільцева, 6, на відстані 15м до житлового будинку №6 та на відстані 13м до житлового будинку №3 по вул.Велика Кільцева; зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" привести у придатний для використання стан вказану земельну ділянку протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили. Зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 15кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, вул.Шарикова, 29, на відстані 5м до житлового будинку №13 та на відстані 4м до бордюрного каменя проїзної частини по вул.Шариковій; зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" привести у придатний для використання стан вказану земельну ділянку протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили. Зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 15кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, вул.Сергія Грицевня, 33, на відстані 28м до житлового будинку №33 та на відстані 35м до житлового буднику №35 по вул. Сергія Грицевня; зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" привести у придатний для використання стан вказану земельну ділянку протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили. Зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 15кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, бул.Івана Каркача, 81, на відстані 68м до житлового будинку №81 та на відстані 7м до бордюрного каменя проїзної частини по вул.Луї Пастера; зобов’язано ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" привести у придатний для використання стан вказану земельну ділянку протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили.  Стягнуто з ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" на користь державного бюджету України 85грн. державного мита. Стягнуто з ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" на користь Управління державного казначейства України у м.Харкові 118грн. судових витрат.

ВАТ "Завод "Березівські мінеральні води" в касаційній скарзі з урахуванням доповнення просить скасувати рішення та постанову і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Позивач та Генеральна прокуратура України вимоги ухвали Вищого господарського суду України щодо надання відзивів на касаційну скаргу не виконали.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, рішенням 40 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 28.09.05 №170/05 відповідачу було надано в межах актів встановлення меж земельної ділянки на місцевості земельні ділянки за адресами: м. Харків, перехрестя проспекту Косіора та вулиці 17 Партз’їзду, вул.Велика Кільцева, 6, вул.Шарикова, 29, вул.Сергія Грицевня, 33, бул.Івана Каркача, 81, для будівництва тимчасового торгівельного павільйону з продажу продукції власного виробництва.

Разом з тим, при здійсненні перевірки дотримання земельного законодавства відділом самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради обстежено розташовані за вказаними адресами земельні ділянки площею 6 м2, 10 м2, 15 м2, 15 м2, 15 м2 та складено акти №№2072/06, 2076/06, 2635/06, 2636/06, 2637/06 від 08.12.06. В акті зафіксовано, що вказані земельні ділянки використовується відповідачем для експлуатації та обслуговування торгівельних павільйонів без оформлення передбачених ст. 125 Земельного кодексу України документів на право користування ними.

Стаття 125 ЗК України у ч.ч. 2, 3 передбачає виникнення права на оренду земельної ділянки після укладення договору оренди і його державної реєстрації, а також забороняє приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї.

З огляду на відсутність у відповідача передбачених вказаною нормою документів та невиникнення у нього права користування спірними земельними ділянками прокурор звернувся в інтересах Харківської міської ради з позовом у даній справі про застосування щодо цих ділянок вимог ст. 212 ЗК України, згідно з якою самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Самовільне зайняття земельних ділянок визначено в ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" як будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Вбачається, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій відповідач не доводив наявність у нього прав на спірні земельні ділянки, але заперечував вчинення ним певних дій щодо їх використання, зокрема, щодо будівництва і встановлення тимчасових торгівельних павільйонів або надання згоди іншій особі на розміщення торгівельного павільйону для здійснення торгівельної діяльності продукцією власного виробництва або продукцією іншого виробника. Тобто відповідач заперечує належність йому торгівельних павільйонів, розташованих на спірних земельних ділянках.

Суди вказані доводи відповідача відхилили, оскільки факт розміщення на земельних ділянках торгівельних павільйонів встановлено актами обстеження, складеним посадовими особами уповноваженого органу та не спростовано відповідачем.

При цьому судом апеляційної інстанції зазначено, що акти обстеження є офіційними документами органу уповноваженого здійснювати контроль за використанням земель комунальної власності і на час розгляду справи не були скасовані чи визнані недійсними у встановленому порядку. Таке зазначення суду є безпідставним, оскільки вказані акти обстеження спрямовані на фіксацію певних обставин та не є актами нормативного або ненормативного характеру, що можуть бути оскаржені.

Як вбачається з рішення і постанови у справі, висновок судів стосовно належності відповідачу розташованих на спірних земельних ділянках павільйонів та незаконне використання цих ділянок саме відповідачем заснований лише на встановленні таких обставин у вищевказаних актах обстеження.

Проте судами не надано правової оцінки відомостям, зафіксованим у цих актах, стосовно їх відповідності фактичним обставинам на підставі відповідних доказів. Зокрема, судом не встановлено обставини набуття відповідачем права власності на вказані павільйони на відповідних підставах, як це передбачено ст. 328 ЦК України, або обставини безпосереднього використання ним цих об'єктів.

Тобто висновок судів про належність розташованих на спірних земельних ділянках павільйонів саме відповідачу не можна визнати переконливим і заснованим на дослідженні усіх суттєвих обставин. Зважаючи на те, що позов про звільнення земельних ділянок та приведення їх в придатний до використання стан згідно з ч. 2 ст. 212 ЗК України включає в себе знесення розташованих на них будинків, будівель і споруд, відповідний спір стосується прав і обов'язків власників таких об'єктів, а тому встановлення особи власника є обов'язковим при вирішенні даного спору. Прийняття ж рішення або постанови, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі, в силу п. 3 ч. 2 ст. 11110 ГПК України є в будь-якому випадку підставою для скасування судових рішень.

З огляду на викладене судова колегія дійшла висновку про недотримання судами вимог ст.ст. 43, 47, 43, 84, 105 ГПК України щодо повного і всебічного встановлення усіх обставин справи та правильного застосування законодавства, тому рішення і постанова підлягають скасуванню як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки касаційна інстанція обмежена у праві оцінки доказів та встановленні фактичних обставин справи, а право оцінки доказів належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин щодо правовідносин, які існують між сторонами, із застосуванням норм законодавства, що регулюють такі правовідносини.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, 11110, ст.11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,  –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.08.2007р. та рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2007р. у справі №37/446-06 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                         Г.Жаботина

А.Уліцький