ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.
№ 31/63

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П.- головуючого, Мележик Н. І., Подоляк О. А., за участю представників сторін: позивача –Олійника В. В. дов. № 56 від 20.07.2007 року, відповідача –Пономарьова П. О. дов. від 01.12.2006 року, Буділовського М. М. дов. № 54 від 15.02.2007 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ТОВ «Сонет»на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 липня 2007 року у справі господарського суду м. Києва за позовом ТОВ «Сонет»до ТОВ «Курені»про припинення дії, що порушує право,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2006 року ТОВ «Сонет»звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ «Курені»про припинення дії, що порушує право, а саме просив зобов’язати відповідача виконувати договір оренди № 14/09/04 від 27 вересня 2004 року, в тому числі в частині права позивача на надання у суборенду частини нежитлового приміщення торгівельного комплексу «Метрополіс», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Маліновського,12, та припинити чинити позивачу перешкоди при укладенні договорів суборенди цього приміщення.

У позовній заяві вказав, що 27 вересня 2004 року уклав з відповідачем договір оренди № 14/09/04 нежитлових приміщень торгівельного комплексу «Метрополіс»з метою передачі їх в суборенду.

Договір діє до 1 вересня 2007 року.

Проте, відповідач, всупереч його умовам, почав змушувати суборендарів укладати угоди з іншою юридичною особою, вводячи їх в оману повідомленням про начебто розірвання договору оренди з позивачем, і в кінцевому рахунку досяг своєї мети, чим, на думку позивача, порушив свої зобов’язання за договором оренди і право суборендаря.

Рішенням господарського суду м. Києва від 14 червня 2007 року  ТОВ «Сонет»у позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 липня 2007 року рішення суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі ТОВ «Сонет»просить скасувати судові рішення і задовольнити його позов, посилаючись на порушення судом ст.ст. 269, 526, 598, 781 –783, 795  ЦК України, ст.ст.179, 188, 193, 291 ГК України.

Стверджує, що відповідач незаконно розірвав договір оренди в односторонньому порядку.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 27 вересня 2004 року між сторонами було укладено договір оренди № 14/09/04, відповідно до якого за актом приймання –передачі № 1 від 1 грудня 2004 року орендодавець – відповідач передав, а орендар –позивач – прийняв у тимчасове платне користування строком на 11 місяців частину нежитлового приміщення Універсального Торгівельного Центру «Метрополіс», яка є власністю відповідача, з метою здійснення орендарем господарської діяльності щодо передачі об’єкта оренди в суборенду.

За п.4.2 цього договору якщо жодна з сторін у строк 15 днів до закінчення строку дії Договору не заявить про намір  його розірвати, договір автоматично продовжується на 11 місяців.

На підставі цієї умови договір продовжувався двічі: до 1 жовтня 2006 року, а потім до 1 вересня 2007 року.

Позивач передав об’єкт оренди в суборенду.

Згідно п.6.2.6 вказаного договору орендодавець має право у разі необхідності  в будь-який час звернутися до орендаря з вимогою про припинення орендних відносин, звільнення орендованого приміщення і розірвання договору оренди. Зазначена вимога є підставою для припинення зобов’язань за договором і тягне за собою обов’язок орендаря повернути орендовані приміщення у п’ятиденний термін.

30 листопада 2006 року відповідач направив позивачу повідомлення про розірвання вказаного договору оренди та припинення оренди.

Повторні повідомлення були направлені 19 грудня 2006 року, 15 січня і 2 лютого 2007 року.

Судом також встановлено, що орендні правовідносини між сторонами припинилися на підставі, передбаченій договором.

Відповідно до ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За ст. 598 ЦК України зобов’язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, господарський суд правильно застосував ст.ст.526, 598 ЦК України, ст.188 ГК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність порушень прав позивача з боку ТОВ «Курені»і підставно відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин постанова Київського апеляційного господарського суду законна і обґрунтована, а тому зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 –1119 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 липня 2007 року –без зміни.

Головуючий                                                                                  Т. Козир

Судді                                                                                     Н. Мележик

О. Подоляк