ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 листопада 2007 р.

№ 7/38-21/11

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Ткаченко Н.Г.,

Катеринчук Л.Й.,

розглянувши касаційну  скаргу

гр. ОСОБА_1

на постанову  та ухвалу

від 31.05.2006 р. Львівського
апеляційного господарського суду від 08.02.2006 р. господарського суду
Львівської області

у справі

№ 7/38-21/11 господарського
суду Львівської області

за заявою

ДПІ у Личаківському районі м.
Львова

до

ЗАТ “Львівський м'ясокомбінат”

про

банкрутство

кредитор

гр. ОСОБА_1

арбітражний керуючий

ОСОБА_2

представники сторін в судове
засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду
Львівської області знаходиться справа № 7/38-21/11 про банкрутство ЗАТ
“Львівський м'ясокомбінат”.

Гр. ОСОБА_1 було подано до суду
заяву про визнання її кредитором ЗАТ “Львівський м'ясокомбінат” на суму 11
395,35 грн.

Заяву мотивовано тим, що її заявник
була працівником ЗАТ “Львівський
м'ясокомбінат та при викупі майна підприємства під час приватизаційних
процесів нею було внесено кошти на викуп майна підприємства.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 01.08.2005 р. вказану заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 08.02.2006 р. (суддя Білоус Б.О.) провадження у справі
за заявою ряду кредиторів, в т.ч. гр. ОСОБА_1, припинено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 31.05.2006 р. (судді: Давид Л.Л. - головуючий, Мурська
Х.В., Юрченко Я.О.) апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 залишено без задоволення, а
ухвалу господарського суду Львівської області від 08.02.2006 р. -без змін.

Не погоджуючись з винесеними
судовими рішеннями, гр. ОСОБА_1 звернулася до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського
суду Львівської області від 08.02.2006 р. і постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 31.05.2006 р. та винести нове рішення, яким
задовольнити її вимоги.

В обґрунтування вимог касаційної
скарги її заявник посилається на невідповідність оскаржуваної ухвали та постанови
нормам матеріального та процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування
судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 1117
ГПК України касаційна інстанція виходить з встановлених у даній справі
обставин.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, до господарського суду Львівської області надійшли заяви деяких
кредиторів, в т.ч. гр. ОСОБА_1, про відмову від раніше заявлених кредиторських
вимог до ЗАТ "Львівський м'ясокомбінат" та про припинення провадження
у справі за їх вимогами.

Також, судом апеляційної інстанції
встановлено, що у судовому засіданні заявники усними поясненнями підтвердили,
що зазначені заяви ними підписувалися власноруч.

Крім того, в матеріалах справи
наявна, зокрема, копія договору купівлі-продажу цінних паперів, відповідно до
якої гр. ОСОБА_1 продано ЗАТ "Львівська беконно-консервна фабрика"
належні їй на праві власності прості іменні акції ЗАТ "Львівський
м'ясокомбінат", а також копія акта прийому-передачі цінних паперів по
вищезазначеному договору, підписаного обома сторонами.

При цьому, судом апеляційної
інстанції встановлено, що в судовому засіданні заявник підтвердив факт
одержання коштів за відчужені ним акції.

Відповідно до ст. 41 ГПК
України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом".

В той же час, згідно з ст. 5 Закону
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами
України.

У зв'язку з чим, суд першої
інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно припинив
провадження за заявою гр. ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника на підставі
ст. 78 ГПК України.

Посилання заявника в касаційній
скарзі на непідписування заяви про відмову від кредиторських вимог та неподання
її до суду, спростовані  судом
апеляційної інстанції і тому не можуть бути предметом дослідження суду
касаційної інстанції згідно приписів ст. ст. 1115, 1117
ГПК України.

За таких обставин справи підстав
для задоволення касаційної скарги не вбачається, тому оскаржувані судові
рішення підлягають залишенню без змін.

Враховуючи наведене та
керуючись  ст. ст. 5, 14 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст.
ст. 41, 78, 1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу гр. ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

2.          Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 31.05.2006 р. та ухвалу господарського суду Львівської
області від 08.02.2006 р. у справі № 7/38-21/11 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
Л.Й. Катеринчук

Н.Г.
Ткаченко