ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"26" листопада 2007 р.
справа № 20-7/359

За          Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування

позовом          від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань

України в м. Севастополі

(99011, м. Севастополь, вул. Одеська, 27)

до відповідача          Приватного підприємства „Крим-Метизи”

(99003, м. Севастополь, вул. Токарєва, 3)

про          стягнення страхових виплат в сумі 13380,46 грн. в порядку регресу,

Суддя Ілюхіна Г.П.

Представники сторін:

від позивача:          -          Павлухіна Т.М., провідний спеціаліст відділу юридичної роботи, довіреність № 48 від 12.03.2007;

від відповідача:          -          Мартюк Т.В., представник, довіреність № 5 від 08.11.2007,

Суть спору:

12.10.2007 (вх.№3589) Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовом до Приватного підприємства „Крим-Метизи” про стягнення страхових виплат в сумі 13380,46 грн. в порядку регресу, з посиланням на статті 1172, 1191  Цивільного кодексу України, статті 28, 33, 34 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності”.

Позов мотивований необхідністю відшкодування відповідачем-роботодавцем в порядку регресу шкоди, заподіяної травмуванням його працівника під час виконання останнім трудових обов’язків,  що  призвело до здійснення Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі страхових виплат у сумі 13380,46 грн.

Ухвалою суду від 16.10.2007 порушено провадження по справі (арк.с.1-2).

Відповідач в відзиві на позов (вх. № 50232) позовні вимоги не визнав по мотивам, викладеним в ньому, основні з яких полягають в тому, що Журавльов Ю.О., який постраждав 05.02.2003 в результаті нещасного випадку на виробництві, був працівником ПП „Крим-Метизи” та роботодавець сплачував за нього внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань; відповідач є платником страхових внесків по загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань та повністю сплачує зазначені страхові внески, що підтверджується Актом перевірки правильності нарахування, повноти та своєчасності  перерахування страхових внесків та використання коштів Фонду; відповідачем за період з 28.04.2001 по 29.08.2007 на користь позивача перераховані страхові внески в сумі 8061,60 грн., а підлягало сплаті –7890,48 грн., Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності” не встановлена можливість пред’явлення страхувальником вимог по відшкодуванню позивачу виплат в порядку регресу  (арк.с.31-33).

Розгляд справи відкладався, в судовому засідання оголошувалась перерва в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

З’ясовані наступні обставини:

28.02.2003 комісією у складі державного провідного інспектора з нагляду в газовому господарстві та хімічної промисловості, головного страхового експерта Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі, начальника відділу по ОТ від ТСЗН Севастопольської міської державної адміністрації, головного інженеру ПП „Крим-Метизи”, уповноваженого трудового колективу з питань ОТ ПП „Крим-Метизи”, складено Акт № 1 Форми Н-1 про нещасний випадок, що відбувся 05.02.2003 о 19-00 на ПП „Крим-Метизи” в результаті якого машиніст холодильних установок Журавльов Ю.О. отримав хімічний опік слизистої верхніх дихальних шляхів (аміаком) важкого ступеня  (арк.с.8-9).

28.02.2003 комісією у складі державного провідного інспектора з нагляду в газовому господарстві та хімічної промисловості, головного страхового експерта Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі, начальника відділу по ОТ від ТСЗН Севастопольської міської державної адміністрації, головного інженеру ПП „Крим-Метизи”, уповноваженого трудового колективу з питань ОТ ПП „Крим-Метизи”, складено Акт Форми Н-5 розслідування нещасного випадку, який відбувся 05.02.2003 в 19:00 на ПП „Крим-Метизи”, в результаті якого перебуваючи на лікуванні в Першій міській лікарні, 22.02.2003 загинув Журавльов Ю.О., машиніст холодильних установок ПП „Крим-Метизи”; нещасний випадок відбувся з вини відповідача, через порушення законодавства про захист праці, незабезпечення безпечних умов праці, недоліки при навчанні безпечним прийомам праці, порушення техніки безпеки при експлуатації обладнання, незастосування засобів індивідуального захисту (арк. с. 6-7).

10.03.2004, 23.03.2005, 23.03.2005, 21.03.2006, 25.09.2006, 14.03.2007 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі винесені постанови № 682/В3-3, 682/В3-5,  -8, -09/06, 20046.1-9  про призначення перерахованої суми щомісячної страхової виплати, в разі смерті потерпілого у зв’язку із зростанням середньої заробітної плати у галузях національної економіки, особам, які мають на це право: Журавльовій А.В., особам, які перебували на утриманні потерпілого (арк.с.10-17).

За період з 01.09.2004 по 01.10.2007 Журавльовій А.В. виплачено грошову суму у випадку втрати годувальника в розмірі 13380,46 грн., та суму одноразової допомоги у випадку смерті потерпілого, витрати на похорони потерпілого, щомісячної грошової суми у випадку втрати годувальника станом на 01.10.2007, про що надані Довідки № 103 від 10.10.2007 (арк.с.18, 62).

25.04.2001 та 05.03.2004 ПП „Крим-Метизи” зареєстровано та перереєстровано в якості страхувальника в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі (арк.с.35).

29.08.2007 складено Акт № 491 перевірки правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, згідно з яким виявлена заборгованість за Фондом в сумі 171,12 грн., факти порушення сплати страхових внесків, за що нараховується пеня, відсутні, донарахування страхових внесків не здійснювалось (арк.с.39-40).

06.07.2007 Рішенням власника ПП „Крим-Метизи” „Про припинення юридичної особи ПП „Крим-Метизи” шляхом його ліквідації” прийнято рішення про ліквідацію підприємства відповідача (арк.с.41).

Згідно Довідки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі № 9/6866 від 16.11.2007 ПП „Крим-Метизи” станом на 01.10.2007 перерахувало страхових внесків в сумі 8061,60 грн. (арк.с.63-64).

Спір виник у зв’язку з тим, що позивач вважає, що він має право на відшкодування понесених ним витрат з Фонду за рахунок відповідача, а відповідач вважає, що ці виплати повинні відшкодуватись за рахунок Фонду, платником страхових внесків до якого він був і сам факт прийняття рішення про ліквідацію не є підставою для стягнення виплачених коштів в порядку регресу, який не повинен застосовуватись.

Правовідносини сторін регулюються статтями 11, 21 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, статтями 2, 6, 13, 14, 21, 25, 45, 46, 52, 55 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХІV від 23.09.1999 (далі –Закон № 1105).

Відносини між сторонами зі спору врегульовані Законом України від 23.09.1999 № 1105-ХІV „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі –Закон № 1105), відповідно до якого потерпілий є застрахованою особою, а ПП „Крим-Метизи” –платником страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі –Фонд) і заборгованості зі сплати внесків не має.

Принципи, загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов’язкового державного соціального страхування громадян в України визначені Основами законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування (далі –Основи).

Відповідно до статті 21 Основ внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань сплачує виключно роботодавець. Розмір внесків встановлюється у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці та інших виплат найманим працівникам, які підлягають обкладенню прибутковим податком з громадян.

Статтею 11 Основ та статтею 13 Закону № 1105 визначено, що страховий ризик –це обставини, внаслідок яких може статися страховий випадок, а страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 Закону № 1105, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Згідно з статтею 2 Закону № 1105 дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору.

Статтею 6 цього Закону № 1105 встановлено, що суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування (працівник); страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи; страховик –Фонд.

Відповідно до частини другої статті 45 Закону № 1105 роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду, а здійснення страхових виплат потерпілим покладено на Фонд згідно з розділом V цього Закону.

В свою чергу, наявність між сторонами відносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, відповідно до частини другої статті 1 Цивільного кодексу України (частини другої статті 2 Цивільного кодексу Української РСР) виключає можливість застосування до них норм цього Кодексу, оскільки ці відносини не є цивільно-правовими.

З огляду на наведене статті 1166, 1172, 1191 Цивільного кодексу України (статті 441, 452, 460 Цивільного кодексу Української РСР), які передбачають можливість задоволення вимог страховика в порядку регресу іншими, ніж страхувальник, особами, застосуванню, при викладених обставинах, не підлягають.

Відповідно до Преамбули та статей 21, 25, 45, 46, 52, 55 Закону № 1105-ХІV, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку:

-          своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема:

-          допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

-          одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого;

-          щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Усі види страхових виплат і соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні, а також усі види профілактичних заходів, передбачених статтями 21 та 22 цього Закону, провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків за рахунок коштів цього Фонду.

Роботодавець як страхувальник має право:

-          брати участь на виборній основі в управлінні страхуванням від нещасних випадків;

-          вимагати від Фонду соціального страхування від нещасних випадків виконання обов'язків Фонду щодо організації профілактики нещасних випадків і професійних захворювань та соціального захисту потерпілих;

-          оскаржувати рішення працівників Фонду соціального страхування від нещасних випадків у спеціальних комісіях з питань вирішення спорів при виконавчій дирекції Фонду та при її робочих органах;

-          брати участь у визначенні йому знижок чи надбавок до страхового тарифу;

-          захищати свої права та законні інтереси, а також права та законні інтереси застрахованих, у тому числі в суді.

Роботодавець як страхувальник зобов'язаний:

-          своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків;

-          інформувати робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків:

-          про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві;

-          про зміну технології робіт або виду діяльності підприємства для переведення його до відповідного класу професійного ризику;

-          подавати робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків відомості про чисельність працівників, суму заробітної плати, річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), кількість нещасних випадків і професійних захворювань на підприємстві за минулий календарний рік;

-          безоплатно створювати всі необхідні умови для роботи на підприємстві представників Фонду соціального страхування від нещасних випадків;

-          повідомляти працівникам підприємства адресу та номери телефонів робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, а також лікувально-профілактичних закладів та лікарів, які за угодами з цим Фондом обслуговують підприємство;

-          подавати звітність робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у строки, в порядку та за формою, що встановлені цим Фондом.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

Фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків здійснюється за рахунок:

-          внесків роботодавців: для підприємств - з віднесенням на валові витрати виробництва, для бюджетних установ та організацій - з асигнувань, виділених на їх утримання та забезпечення;

-          капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

-          прибутку, одержаного від тимчасово вільних коштів Фонду на депозитних рахунках;

-          коштів, одержаних від стягнення відповідно до цього Закону штрафів і пені з страхувальників, штрафів з працівників, винних у порушенні вимог нормативних актів з охорони праці, а також адміністративних стягнень у вигляді штрафів з посадових осіб підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;

-          добровільних внесків та інших надходжень, отримання яких не суперечить законодавству.

Працівники не несуть ніяких витрат на страхування від нещасного випадку.

Кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються виключно за їх прямим призначенням. До коштів на здійснення страхування від нещасного випадку застосовується казначейська форма обслуговування в порядку, передбаченому для обслуговування Державного бюджету України. Страхувальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому або Фонду соціального страхування від нещасних випадків внаслідок невиконання своїх обов'язків із страхування від нещасного випадку, відповідно до законодавства.

За прострочення сплати страхового внеску до Фонду соціального страхування від нещасних випадків із страхувальника стягується пеня згідно із законом.

За несвоєчасне та неповне нарахування і сплату страхових внесків, приховування (заниження) суми заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо страхових внесків, несвоєчасне інформування Фонду соціального страхування від нещасних випадків про чисельність працівників, річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), суму заробітної плати на підприємстві, нещасні випадки на виробництві та професійні захворювання, що сталися на підприємстві, про зміни технології робіт або виду діяльності підприємства, ухилення від подання заяви про взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік у Фонді соціального страхування від нещасних випадків, за вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам органів Фонду соціального страхування від нещасних випадків у здійсненні перевірок, страхувальник притягується до відповідальності згідно із законом. Страхувальнику забороняється вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до прийняття ним разом із застрахованою особою спільного рішення, яке може завдати шкоди цій особі.

Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку. За бажанням заінтересована особа може звернутися з питань вирішення спору до спеціальної комісії при виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків. До складу цієї комісії на громадських і паритетних засадах входять представники держави, застрахованих осіб і страхувальників.

Аналогічні положення містяться в постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2005 по справі № 11/137.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 (з врахуванням змін та доповнень) встановлено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров’я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, Закону від 23.09.1999 № 1105-XIV „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон № 1105-XIV), Закону від 14.10.1992 № 2694-XII „Про охорону праці” (в редакції Закону від 21.11.2002 № 229-IV), Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), а також законодавчих та інших нормативно-правових актів у тій їх частині, що не суперечить Закону № 1105-XIV.

Згідно із Законом № 1105-ХІV від 23.09.1999, відшкодування шкоди проводиться не роботодавцем, а Фондом.

Пунктом 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992, встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену ймовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об’єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Посилання позивача на наказ Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 169 від 04.09.2002 „Про стягнення фактично витрачених Фондом коштів на проведення страхових виплат і надання соціальних послуг потерпілим, ушкодження здоров’я яким заподіяно з вини третіх осіб, які не зобов’язані сплачувати за таких потерпілих страхові внески на страхування від нещасного випадку” безпідставне, так як в ньому йде мова про відшкодування в порядку регресу, якщо ушкодження здоров’я заподіяно з вини третіх осіб, які не зобов’язані сплачувати за таких потерпілих страхові внески на страхування від нещасного випадку. Згідно із законодавством Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України проводить страхові виплати (в тому числі, відповідні види пенсій) та надає соціальні послуги потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, як у разі, коли відповідальність за ушкодження здоров’я працівника несе роботодавець, який відповідно до законодавства зобов’язаний сплачувати за працівника страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, так і у разі, коли відповідальність за ушкодження здоров’я працівників несуть треті особи, які відповідно до законодавства сплачувати страхові внески страхування від нещасного випадку за таких працівників не зобов’язані.

Відповідач сплачував страхові внески, був роботодавцем –страхувальником.

Положення Закону № 1105, де врегульовані взаємовідносини Сторін, якими є Страховик (Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі) та Страхувальник (ПП „Крим-Метизи”), не передбачають можливості пред’явлення та стягнення Страховиком в порядку регресу та відшкодування  виплачених страхових сум за рахунок страхувальника.

Все вищеперелічене дає суду підстави для висновку про необґрунтованість позовних вимог та переконливість і правомірність заперечень відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 21 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, статтями 2, 6, 13, 14, 21, 25, 45, 46, 52, 55 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХІV від 23.09.1999, статтями 33, 34, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  суд, –

В И Р І Ш И В:

1.          В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                                   Г.П. Ілюхіна

Рішення оформлено і підписано

в порядку статті 84 ГПК України

03.12.2007