донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.11.2007 р.                                                                           справа №40/195

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Головіна Т.О. (довіреність №62 від 25.12.06р.),

від відповідача:
Матусєвич Р.М. (довіреність № 407/20 від 17.10.07р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Акціонерного товариства закритого типу "Кедр" м.Київ

на рішення господарського суду

Донецької області

від
29.08.2007 року

по справі
№ 40/195

за позовом
Акціонерного товариства закритого типу "Кедр" м.Київ

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Інвест вугілля" м.Донецьк

про
стягнення суми основного боргу - 20312 грн., суми інфляції - 5849,77 грн., 3% річних – 1791,53 грн., 8,5% облікової ставки НБУ – 5097,09 грн.

В С Т А Н О В И В:

У 2007 році позивач, Акціонерне товариство закритого типу «Кедр», м.Київ, звернувся з позовною заявою до  господарського суду Луганської області до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Інвест вугілля», м.Донецьк, про стягнення суми основного боргу - 20312 грн., суми інфляції - 5849,77 грн., 3% річних –1791,53 грн., 8,5% облікової ставки НБУ –5097,09 грн. на підставі укладеної між кредиторами і ДВАТ «Шахта ім. В.Р.Менжинського»в справі про банкрутство мирової угоди, яка затверджена ухвалою господарського суду Луганської області від 03.03.03р., та здійсненого правонаступництва боржника на відповідача щодо заборгованості.

24.04.07р. було порушено провадження по справі № 5/235. На запит суду до Головного управління статистики Луганської області, останнє повідомило, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Інвест вугілля» в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України по Луганській області не значиться, а зареєстрований у місті Донецьку. За цих підстав, ухвалою від 17.05.07р. господарський суд Луганської області направив справу № 5/235 за підсудністю господарському суду Донецької області.

Справа ухвалою від 29.05.07р. прийнята до провадження господарським судом Донецької області під номером 40/195.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції позивачем 27.08.07р. було надано заяву № 49 про уточнення позовних вимог, згідно якої АТЗТ «Кедр»просить стягнути з відповідача суму основного боргу - 11309 грн., суму інфляції –11695,64 грн., 3% річних –2047,20 грн., % облікової ставки НБУ – 3219,63  грн.,  на  підставі  між  позивачем  та  ДВАТ  «Шахта  ім. В.Р.Менжинського»Договору № 17 від 14.11.1995р. на поставку лісоматеріалів. Цією заявою позивач змінив суму основного боргу, вказав період нарахування інфляційних та 3% річних за період з 23.01.1996р. по 18.02.1998р.; з 17.12.2003р. по 16.04.2007р.,  змінивши їх суму; надав розрахунок суми відсотків згідно ст.692 ЦК України  за період з 17.12.2003р. по 15.04.2007р., змінивши суму, та назвавши її пенею.

Рішенням від 29.08.2007р. у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства закритого типу «Кедр», м.Київ було відмовлено повністю. Рішення мотивовано тим, що: по-перше, позивач не довів факт реорганізації підприємства відповідача та виникнення з цього приводу  правонаступництва в розумінні  ст. 25 ГПК України. Представник відповідача надав суду Статут його підприємства, в якому відсутні дані про наявність правонаступництва та передачу йому прав та обов’язків його попередника; по-друге, позивач одночасно змінив підставу і предмету позову, тобто у задоволенні його клопотання про уточнення позовних вимог суд відмовив як необґрунтовано заявленого; по-третє, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності на стягнення основного боргу в сумі 20312 грн. без поважних причин.

Позивач, Акціонерне товариство закритого типу «Кедр», м.Київ, з прийнятим рішенням не згоден, вважає, що судом не в повному обсязі з’ясовані обставини справи, та рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки не відповідають обставинам справи. Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний господарський суд рішення господарського суду Донецької області від 29.08.2007р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким він з вимогами апеляційної скарги позивача не погодився та просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з’ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №40/195, та наданих сторонами пояснень.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну “Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду відповідає вищезазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Луганської області від 03.03.03р. затверджено мирову угоду між кредиторами і боржником - ДВАТ "Шахта ім. В.Р. Менжинського" у справі про його банкрутство, в зв’язку з чим ця справа припинена провадженням.

За твердженням позивача, з ухвали господарського суду Луганської області від 25.11.02р. по справі №05/38-12/17б вбачається, що черговим правонаступником ДВАТ "Шахта ім. В.Р.Менжинського" стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Інвест вугілля", до нього санатором боржника виступала шахта "Марія –Глибока".

На думку позивача, ухвалою господарського суду Луганської області від 08.06.04р. у справі №05/38-12/17б встановлено, що відповідач став правонаступником боржника - Державного відкритого акціонерного товариства " Шахта ім. В.Р. Менжинського", м. Первомайськ Луганської області.

Позивач направив на адресу відповідача лист №8 від 14.02.07р. з проханням підписати акт звірки та провести розрахунки, на який отримав відповідь з відмовою у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.  12.03.07р. позивач направив претензію ТОВ «Інтер-Інвест вугілля», але відповідач залишив її без відповіді.

За цих підстав АТЗТ «Кедр»звернулось до господарського суду за захистом своїх прав.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла висновку, що:

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України, як акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері і положення Цивільного кодексу України у випадках, коли правовідносини не врегульовані ГК України.

Згідно ст. 43 ГПК України сторони та  інші  особи,  які   беруть   участь   у   справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 ст. 124 Конституції України –юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.ст. 54, 57 ГПК України, позивач в позовній заяві повинен викласти докази, які підтверджують його вимоги, а також додати до заяви необхідні документи. Здійснюючи правосуддя в господарських відносинах, суд повинен у визначеному законом порядку встановлювати по кожній справі об’єктивну істину. Обґрунтованість поданого позову, а також винесеного потім судового рішення визначається наявністю або відсутністю доказів.

Донецький апеляційний господарський суд вважає, що висновок господарського суду Донецької області про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі є правомірним, з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст.25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі.

Усі дії, вчиненні в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив.

Позивач у своєму позові посилається на те, що ТОВ «Інтер-інвест вугілля»є правонаступником боржника –ДВАТ «Шахта ім. В.Р. Менжинського»по справі № 05/38-12/17б.  В підтвердження цього надає до своєї позовної заяви копію ухвали господарського суду Луганської області від 08.06.04р. по справі № 05/38-12/17б,  якою призначено судове засідання на 09.08.04р. та зазначено, що суд розгляне питання про заміну сторін за мировою угодою, що була затверджена ухвалою суду від 03.03.03р. ДВАТ «Шахта ім. В.Р. Менжинського»на ТОВ «Інтер-інвест вугілля» та заміну кредиторів за цією угодою.

Тобто, посилання позивача на ухвалу господарського суду Луганської області від 08.06.04р. як на доказ того, що підприємство відповідача стало правонаступником боржника - ДВАТ «Шахта ім. В.Р. Менжинського», не має  правових підстав,  оскільки ця ухвала суду остаточно не вирішує питання виникнення правонаступництва  та можливість звернення до відповідача за стягненням заборгованості боржника. Ухвал, рішень суду або інших доказів цього факту по справі про банкрутство боржника №05/38-12/17б, в якому позивач був ініціюючим кредитором з тим же боргом, що і в даній справі, позивачем надано не було.

Крім того, як правомірно зазначено судом першої інстанції,     матеріалами справи не доведено факт правонаступництва відповідача за спірним боргом, зокрема, відсутні документи, які підтверджують припинення існування реорганізованого підприємства і створення у зв'язку з цим нового (або нових). Але, як вбачається з наданого відповідачем суду Статуту його підприємства, в ньому відсутні дані про наявність правонаступництва та передачу прав та обов’язків його попередника. Тобто, позивачем не надані докази ліквідації боржника –ДВАТ «Шахта ім. В.Р. Менжинського»та її оформлення у встановленому законом порядку.

Згідно приписів ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову.

Заявою № 49 від 27.08.07р. позивач надав уточнення позовної заяви, якими одночасно намагався змінити і предмет і підставу позову. Оскільки одночасна зміна предмету та підстави позову не передбачена нормами чинного законодавства України, то судом правомірно не прийнято заяву №49 в якості змін до позову відповідно до вимог ст.22 ГПК України.

Відповідач надав пояснення до суду першої інстанції, яким він проти  суми боргу  заперечував та крім того, просив застосувати строк позовної давності при розгляді справи та відмовити позивачу у його позовних вимогах.

Судом правомірно розглянуті в повному обсязі вимоги позивача, незважаючи на недоведеність ним правонаступництва відповідача, і зроблено висновок про застосування строку позовної давності на підставі клопотання відповідача відповідно до вимог  ст.267 ЦК України, оскільки заміна  сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦК України).

Згідно ч.2 п.4  прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України  щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Тому до даних правовідносин застосовується норми і правила Цивільного кодексу України, що набрав чинності 01.01.2004р.

Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цього Кодексу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Судовою колегією не приймаються до уваги ствердження Акціонерного товариства закритого типу «Кедр»про те, що він дізнався про своє порушене право тільки у  липні 2004 р., а саме, коли отримав ухвалу господарського суду Луганської області від 08.06.04р. по справі № 05/38-12/17б.

Оскільки судом розглядався первісний позов позивача, підстави заявлення якого позивач чітко не визначив, тому не зрозуміло, що є початком виникнення права позивача звернутися до суду по захист в зв'язку з невиконанням боржником –ДВАТ «Шахта ім.В.Р.Менжинського»його договірних зобов'язань, враховуючи те, що позивач був визнаний конкурсним кредитором у справі про банкрутство Шахти. Навіть, якщо враховувати наявність Договору оренди державного майна № 001688/09 від 17.12.03р. між відповідачем та Регіональним відділення Фонду державного майна України по Луганській області, то строк позовної давності для позивача для звернення до суду про захист його порушеного права сплинув в 2006 році, тоді як провадження у справі порушено 24.04.07р. Ніяких клопотань про поновлення пропущеного строку позовної давності з поважних причин позивачем суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційна інстанція погоджується з висновком господарського суду Донецької області про відмову позивачеві у  стягненні з відповідача суми основного боргу в сумі 20312 грн., 3% процентів  річних  в  сумі  1791  грн.  53 коп.,  інфляційних в сумі 5849 грн. 77 коп. та 8,5% облікової ставки НБУ в сумі 5097 грн. 09 коп.

Інші доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від 29.08.2007 року у справі № 40/195 ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу «Кедр», м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 29.08.2007 року по справі № 40/195 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 29.08.2007 року по справі № 40/195  - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в п’ятиденний строк  та може бути оскаржена  до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у місячний строк.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС