ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30"
липня 2007 р.
Справа № 47/288-07 (н.р. 35/269-06)

вх. № 6759/5-47 (н.р. 6968/5-35)

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_5 за довіреністю від ІНФОРМАЦІЯ_1р.  відповідача - ОСОБА_4 дов. НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.; ОСОБА_3, дов. НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3р.

розглянувши справу за позовом Суб"єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків

до  Приватного підприємця
ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 45000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою, в
якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по оплаті
правових послуг по договору № 7/12 від 07.12.05р. в сумі 45 000,00 грн., а
також віднести на відповідача свої витрати по сплаті держмита та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Представники сторін 18.06.2007р. надали через канцелярію суду
узгоджене клопотання про продовження строку розгляду справи за межами 2-х
місячного терміну, а саме до 01.08.2007р., яке було прийняте та задоволено
судом.

Позивач надав через канцелярію господарського суду 30.07.2007р.
пояснення, які були прийняті та задоволені судом.

Відповідач надав через канцелярію господарського суду 30.07.2007р.
відзив на позовну заяву в якому з позовними вимогами не згоден з підстав
зазначених у відзиві, а саме посилається на те, що заявлена позивачем сума у
розмірі 45000,00 грн. не є його судовими витратами, а є його збитками, та
повинна бути стягнено у порядку відшкодування збитків.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників
сторін, судом було встановлено, що 07 грудня 2005 року між позивачем (замовник)
та Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_8(виконавець)
було укладено договір № 07/12. Предметом даного договору є надання виконавцем
правових послуг пов'язаних із представництвом інтересів замовника при розгляді
в господарському суді Харківської області справи № 38/291-05 за позовом
відповідача до позивача про розірвання договору оренди № А1 від 20 червня 2002
року та виселення.

Згідно пункту 4.1.1 договору № 07/12 від 07 грудня 2005 року
виконавець має право, за згодою з замовником, залучити до участі у справі інших
осіб (юристів, економістів, техніків та т.п.), при цьому виконавець несе
відповідальність за їх дії, як за свої власні.

Як вбачається з матеріалів справи 10 січня 2005р. між позивачем та
Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_8було укладено
договір про надання консультаційних правових послуг № 07/05/ЧП-к.

Згідно ч. 2 Додаткового протоколу № 1 від 10 січня 2005 року до
договору про надання консультаційних правових послуг № 07/05/ЧП-к від 10 січня
2005 року, для представлення інтересів замовника (позивача) в судових,
правоохоронних органах виконавцем, за згодою з замовником залучено наступних
спеціалістів: ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Представництво інтересів позивача по справі № 38/291-05 в судових
органах здійснювалось ОСОБА_5 на підставі довіреності НОМЕР_4 від 27 вересня
2005 року і ОСОБА_7 на підставі довіреності НОМЕР_3від 27 вересня 05 року. Дані
особи є фахівцями в галузі права і здійснювали представництво інтересів
позивача відповідно до статей 237, 244-247 Цивільного кодексу України та статті
28 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду Харківської області по справі №
38/291-05 від 25 січня 2006 року позовні вимоги відповідача задоволено
повністю, розірвано договір  оренди  № А1
від  20 червня 2002 року за
адресою АДРЕСА_1 та виселено Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1 із нежитлового приміщення літ. “А-4” за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду по справі
№ 38/291-05 від 02 березня 2006року було задоволено апеляційну скаргу позивача,
скасовано рішення господарського суду Харківської області по справі від 25
січня 2006 року та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви
відповідача про дострокове розірвання договору оренди № А1 від 20.06.2002 р. та
виселення відмовлено (а.с. 16-21). Дана постанова, відповідно до частини 3
статті 105 Господарського процесуального кодексу України, набрала законної сили
02 березня 2006 року.

Таким чином, в результаті надання позивачу правових послуг за
договором № 07/12 від 07 грудня 2005року саме при розгляді судової справи №
38/291-05 у судах першої та апеляційної інстанцій були захищені оспорюванні
відповідачем права та інтереси позивача пов'язані з користування нежитловим
приміщенням, яке є об'єктом договору оренди № А1 від 20 червня 2002 року.

Як вбачається з матеріалів справи, правові послуги за договором №
07/12 від 07 грудня 2005 року оплачені позивачем у повному обсязі, що
підтверджується залученими до матеріалів справи квитанціями № 1928594 від
27.12.2005 р. на суму 9900,00 грн., № 1942082 від 10.01.2006 р. на суму 9900,00
грн., № 42 від 12.04.2006р.  на суму
9800,00 грн., № 28 від 11.04.2006 р. на суму 10000,00 грн., № 2024792 від
13.04.2006 р. на суму 5400,00 грн., що загалом складає грошову суму у розмірі
45000,00 грн.

Факт виконання зобов'язань за договором № 07/12 від 07 грудня 2005
року підтверджується положеннями акту прийому-передання виконаних робіт від
30.05.2006 р. до договору № 07/12 від 07 грудня 2005 року згідно з яким сторони
погодились, що взаємні обов'язки за договором № 07/12 від 07 грудня 2005 року
виконані повністю та сторони взаємних претензій не мають.

Згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України
судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат,
пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження,
оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Включення законодавцем до переліку судових
витрат  „інших витрат” пов'язаних
з розглядом свідчіть, що цей перелік не є виключнім. Ст. 44 Господарського процесуального
кодексу України дає лише один критерій для віднесення витрат сторони до складу
судових, а саме - пов'язаність ціх витрат з розглядом справи.

Матеріалі справи свідчать, що представництво інтересів позивача по
справі № 38/291-05 в судових органах здійснювалось ОСОБА_5 на підставі
довіреності НОМЕР_4 від 27 вересня 2005 року і ОСОБА_7 на підставі довіреності
НОМЕР_3 від 27 вересня 05 року.

Вказані особи мають вищу освіту и є фахівцями в галузі права, ща
також доведено материалами справи. Чинне законодавство України, у тому чіслі
норми Господарського процесуального кодексу України - не містять будь-яких
обмежень чі заборон для участі фахівців в галузі права які не є адвокатамі у
судових процесах. Жоден нормативний акт не вимагае від таких фахівців працювати
безоплатно. По своєму змісту та характеру платні послуги фахівців в галузі
права які не є адвокатамі по представництву інтересів будь яких осіб у судовому
процесі - є аналогічними змісту та характеру платних послуг які роблять фахівці
в галузі права-адвокати.

Відповідно до частини 1 статті 59 Конституції України кожен має
право на правову допомогу та кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 1 резолютивної частини Рішення Конституційного
Суду України № 13-рп/2000 від 16 листопада 2000року положення частини 1 статті
59 Конституції України про те, що “кожен є вільним у виборі захисника своїх
прав”, треба розуміти як конституційне право з метою отримання правової
допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і
за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Конституційним Судом України у рішенні № 13-рп/2000 від 16
листопада 2000 року розтлумачено, що до кола суб'єктів надання правової
допомоги наряду з адвокатурою, відносяться й суб'єкти підприємницької
діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному
законодавством України.

Таким чином, уклавши договір № 07/12 від 07 грудня 2005 року по
наданню правових послуг позивач реалізував встановлене статтею 59 Конституції
України та підтверджене рішенням Конституційного Суду України № 13-рп/2000 від
16 листопада 2000 р. право на вільний вибір захисника своїх прав.

Склад судових витрат визначається й нормами прийнятих після
ухвалення Конституції України Цивільного процесуального кодексу України та
Кодексу адміністративного судочинства України, що застосовуються господарським
судом згідно з статті 4 Господарського процесуального кодексу.

Відповідно до
статті 79 Цивільного процесуального кодексу України та статті 87 Кодексу
адміністративного судочинства України судові витрати включають в себе витрати,
пов'язані з розглядом справи до яких, в свою чергу, належать витрати на правову
допомогу.

Витратами на
правову допомогу, згідно з статтею 79 Цивільного процесуального кодексу України
та статтею 87 Кодексу адміністративного судочинства України, визнаються
витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі
права.

З огляду на вищевикладене, витрати учасників судового процесу з
оплати послуг по наданню правової допомоги пов'язаної з веденням справи у суді
суб'єктом підприємницької діяльності на підставі відповідного договору належать
до складу судових витрат, визначених статтею 44 Господарського процесуального кодексу
України.

Необхідно зазначити що саме дії відповідача виражені в намаганні
позбавити позивача права користування нежитловим приміщенням, що є об'єктом
договору оренди № А1 від 20 червня 2002 року до закінчення строку його дії
шляхом подання до суду відповідної позовної заяви (справа № 38/291-05)
спонукали позивача до укладення договору на надання правових послуг № 07/12 від
07 грудня 2005 року.

Таким чином, суд вважає, що витрати позивача по оплаті правових
послуг за договором № 07/12 від 07 грудня 2005 року в розмірі 45000,00 грн.
відносяться до судових витрат пов'язаних з розглядом справи № 38/291-05.

Щодо твердження відповідача про те, що витрати позивача про яки
йдеться є суто збитками в розумінні гл. 25 Господарського кодексу України
(ст.ст. 224-229) та не може бути віднесено до судових витрат, суд вважає за
необхідне зазначити, що гл. 25 Господарського кодексу України має назву та
регулює „Відшкодування збитків у сфері господарювання”. Поняття „учасника
відносин у сфері господарювання”,  „господарської
діяльності та господарських відносин” наведено у ст.ст. 2, 3 Господарського
кодексу України. Алє ж, матеріали справи свідчать про те, що вимоги позивача до
відповідача виниклі не суто у зв'язку з їхніми господарськими відносинами та
позасудовими суперечками, а саме у зв'язку
з розглянутим господарським судом спором, та с витратами позивача які
згідно договору № 07/12 від 07 грудня 2005 року цілком було пов'язано з участю
представників позивача саме у судовому процесі, тому що для цього потрібно мати
спеціальні знання та навики яких позивач особисто не має. Можливість стягнення
саме таких - пов'язаних з розглядом судової справи витрат и передбачено ст. 44
Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд вважає за
необхідне роз'яснити що стягнення таких витрат в порядку передбаченому ст.ст.
44, 49 Господарського процесуального кодексу України - унеможливуе в подальшому
повторне стягнення саме ціх витрат позивача в порядку відшкодування збитків в
розумінні ст.ст. 224-226 Господарського кодексу України.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача по стягненню з
відповідача на свою користь витрат по оплаті правових послуг за договором №
07/12 від 07 грудня 2005 року в розмірі 45000,00 грн. підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу
України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати по
оплаті державного мита в сумі 450,00 грн. і витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 8, 22, 24, 55, 59,
129 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України N 13-рп/2000 від
16.11.2000 р. та ст.ст. 1, 4, 12, 33-35, 43, 44, 47-49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, свідоцтво про державну
реєстрацію серії НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р.) на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_7,
свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_8 від ІНФОРМАЦІЯ_5 р.) судові витрати
по оплаті правових послуг за договором № 07/12 від 07.12.2005 р. в сумі
45000,00 грн., судові витрати по оплаті держмита в сумі 450,00 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення підписано 31.07.2007р.

Суддя                                                                                            Светлічний
Ю.В.