ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.09.07                                                                                           Справа№ 11/258

Суддя Сало І.А.

При секретарі судового засідання Легуцькому І.Б.

По справі:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромсвіт”, м.Львів

До відповідача: Приватного підприємства “Сяйво-Інвест” ВАТ “Сяйво”, м.Львів

Про стягнення 1049,30грн.

У відкритому судовому засіданні взяли участь представники:

Від позивача: Хуул-предст.згідно доручення №911 від 26.09.2007року

Від відповідача: не з”явився

Стороні, яка бере участь у справі, роз’яснено зміст ст.22 ГПК України, а саме її процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть позову:

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Укрпромсвіт” про стягнення із Приватного підприємства “Сяйво-Інвест” ВАТ “Сяйво” 1049,30грн. боргу за отриманий товар.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2007року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 27.09.2007року.

Від здійснення технічного запису судового процесу сторона відмовилась.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча у встановленому ст.64 ГПК України порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

В процесі розгляду справи суд встановив наступне:

На підставі накладної № УП-0006730 від 30 жовтня 2006року відповідачу було відвантажено товар на суму 1049,30грн.

Оскільки вартість товару відповідачем не оплачена, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованої суми.

Суд вважає позовну вимогу підтвердженою матеріалами справи та такою що підлягає задоволенню з огляду на наступне:

30.10.2006року позивачем поставлено товар  відповідачу на підставі видаткової накладної № УП-0006730 на суму 1049,30грн.

Дані правовідносини за своєю суттю є разовим договором поставки, оскільки однією із сторін угоди виступає постачальник (продавець), другою –отримувач (покупець); Відповідно до ч.1 ст.263 Господарського кодексу України, господарсько-торгівельною діяльністю є діяльність, що здійснюється суб»єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг. Ч.1 ст. 264 зазначає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного так і придбаних у інших суб»єктів господарювання, здійснюється суб»єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу. Укладення разового договору поставки підтверджується видатковою накладною. Згідно приписів ч.1 ст. 665 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов”язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов”язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму в розмірі, встановленому домовленістю, відповідно до ст. 632 ЦКУ. Моментом виконання обов”язку продавця передати товар покупцеві є накладна, яка є і доказом отримання останнім товару.

Враховуючи  порушення зазначених вимог законодавства відповідач вартості отриманого товару в повному обсязі не оплатив, внаслідок яого позивач звернувся до суду із позовом про примусове стягнення заборгованої суми.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов”язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов”язку не встановлений або визначений моментои пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати обов"язок у семиденний строк від дня пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

22 червня 2007року відповідачу була надіслана вимога про сплату заборгованості в порядку ч.2 ст. 530 ЦК України.

Дана вимога не була задоволена.

В судовому засіданні позивач заявив клопотання про зменшення суми позову в зв”язку із проведенням відповідачем часткової проплати в розмірі 800,00грн.

З огляду на викладене, суд задовільняє позовну вимогу частково,як таку, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідач при наданих йому правах та можливостях позов не заперечив, доказів оплати не представив.

Ст. 33 ГПК України, зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються  вимоги і заперечення сторін, а ткож інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК)

Судові витрати слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84,п. 1.1. ст. 80, ст. 116 ГПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного підприємства “Сяйво-Інвест” ВАТ “Сяйво”, м.Львів, вул. Промислова, 25 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрпромсвіт”, м.Львів, вул. Скрипника, 9 кв.45 () 800грн. основного боргу, 102,00грн. держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В рештій частині позову провадження у справі припинити.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                             Сало І.А.