ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 22/60-07-1267

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши  касаційну  скаргу  комунального  підприємства  “Реклама”, м. Житомир,

на рішення господарського суду Одеської області від 11.04.2007

та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.2007

зі справи № 22/60-07-1267

за позовом комунального підприємства “Реклама” (далі –КП “Реклама”)

до товариства з обмеженою відповідальністю “Євроборд” (далі –ТОВ “Євроборд”), м. Одеса,

про стягнення 29 943,47 грн.,

ВСТАНОВИВ:

КП “Реклама” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ТОВ “Євроборд” 29 943,47 грн. заборгованості в зв’язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов’язань.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.04.2007 (суддя Торчинська Л.О.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.2007 (колегія суддів у складі: Андрєєва Е.І. - головуючий суддя, судді Мацюра П.Ф., Ліпчанська Н.В.), у задоволенні позову відмовлено. Прийняті судові рішення мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову через невідповідність заявлених позовних вимог приписам чинного законодавства.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України КП “Реклама” просить судові рішення зі справи скасувати внаслідок їх прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Представники сторін у судове засідання не з’явилися.

КП “Реклама” подало клопотання про відкладення судового розгляду, яке мотивувало хворобою уповноваженого представника. Зазначене клопотання касаційною інстанцією відхилено з огляду на відсутність доказів наведеного в ньому та через відсутність доказів неможливості участі в судовому розгляді іншого представника позивача (юридичної особи).

Перевіривши повноту встановлення судами першої і апеляційної інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями зі справи встановлено, що:

- КП “Реклама” та ТОВ “Євроборд” було укладено договори на встановлення пріоритету на місця розташування рекламних засобів від 30.01.2006 № 62П та від 01.03.2006 № 65П (далі –Договори), відповідно до умов яких відповідач зобов’язався протягом строку оформлення дозволу проводити оплату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів на умовах, передбачених пунктами 11-13 Типових правил розміщення зовнішньої реклами (далі –Типові правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 27.10.2005 № 714 (пункти 1,2);

- сторонами визначено, що Договори діють з моменту підписання і до остаточного оформлення ТОВ “Євроборд” дозволу на розміщення зовнішньої реклами (пункт 3);

- на протязі тримісячного строку з моменту укладення Договорів відповідач не одержав належного дозволу на розміщення зовнішньої реклами та не звертався до позивача з приводу продовження строку пріоритету за Договорами;

- додаткові угоди з приводу продовження строку пріоритету за Договорами сторонами не укладалися;

- пріоритет за договором від 30.01.2006 № 62П втрачено 30.04.2006, а за договором від 01.03.2006 № 65П –31.05.2006;

- відповідачем за три місяці дії Договорів сплачено позивачеві за виставленими ним рахунками 10 198,17 грн.;

- позивач, посилаючись на ухилення відповідача від оплати за Договорами, вимагає стягнення з відповідача (за станом на 05.02.2007): основного боргу в сумі 24 735,82 грн., 2 635,42 грн. пені, 2 108,78 грн. втрат від інфляції та 3% річних у сумі 458,40 грн.;

- позивачем нараховано відповідачеві заборгованість поза межами тримісячного строку з моменту укладення Договорів, тобто за період після втрати відповідачем пріоритету на місця розташування рекламних засобів;

- на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач подав до суду підготовлені ним та не підписані відповідачем додаткові угоди: від 30.04.2006 до договору від 30.01.2006 № 62П та від 01.06.2006 до договору від 01.03.2006р. № 65П (а.с. 86, 103);

- у зазначених додаткових угодах позивач в односторонньому порядку збільшив оплату за тимчасове розміщення зовнішньої реклами з 25% її ставки до 100%, тобто, змінив істотні умови Договорів, з чим відповідач не погодився, не підписавши ці додаткові угоди;

- незважаючи на непідписання відповідачем згаданих додаткових угод, позивач склав акти здачі-прийняття послуг, підписані лише ним, та виставив рахунки за ставкою 100% (а.с. 37-41) за період, коли між сторонами договірні відносини були відсутні.

Причиною виникнення спору зі справи є питання щодо можливості стягнення коштів поза межами строку пріоритету, встановленому чинним законодавством.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України “Про рекламу” розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 11,13 Типових правил пріоритет заявника на місце розташування рекламного засобу встановлюється строком на три місяці з дати прийняття керівником робочого органу відповідного рішення; протягом строку встановлення пріоритету щомісяця справляється плата за тимчасове користування місцем, що перебуває у комунальній власності, в розмірі 25% плати, встановленої органами місцевого самоврядування. Строк встановлення пріоритету на місце розташування рекламного засобу може бути продовжений керівником робочого органу не більш як на три місяці у разі: продовження строку оформлення дозволу у зв'язку з потребою виконання архітектурно-планувальних робіт та розроблення проектно-технічної документації; письмового звернення заявника щодо продовження строку оформлення дозволу. У разі продовження строку оформлення дозволу з зазначених підстав робочий орган письмово повідомляє про це заявника.

За приписами пункту 15 Типових правил у разі недодержання заявником строку, зазначеного в пункті 11 цих Правил, та у разі ненадання ним в установлений строк документів, зазначених у пункті 13 цих Правил, заява вважається неподаною, пріоритет на місце розташування рекламного засобу втрачається, документи повертаються заявнику, про що робочий орган робить відповідний запис в журналі реєстрації.

Приписи такого ж змісту щодо тримісячного строку пріоритету та умов його продовження містили й пункти 40, 41, 48 Правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 27.10.2005 № 714, які діяли на час виникнення спірних правовідносин (а.с. 25, 26).

За таких обставин попередні судові інстанції, встановивши відсутність між сторонами договірних зобов’язань та заборгованості поза межами тримісячного строку пріоритету, передбаченого пунктом 11 Типових правил, дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення даного позову.

Посилання КП “Реклама” у касаційній скарзі на фактичне користування відповідачем місцями для розміщення реклами без оформлення належних дозволів з огляду на визначені ним підстави та межі позову (стягнення заборгованості за Договорами) не може бути підставою для задоволення вимог скаржника.

Водночас й твердження КП “Реклама” щодо необхідності залучення до участі в справі виконавчого комітету Житомирської міської ради з посиланням на надходження на його рахунок 60% коштів, сплачених розповсюджувачами зовнішньої реклами, не може бути підставою для скасування судових рішень зі справи, беручи до уваги самостійний статус позивача, підстави та межі заявленого ним позову, а також те, що виконавчий комітет Житомирської міської ради не є стороною у спірних договірних правовідносинах.

Таким чином, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів зі справи відповідають встановленим ними фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 11.04.2007 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.07.2007 зі справи № 22/60-07-1267 залишити без змін, а касаційну скаргу комунального  підприємства  “Реклама” –без задоволення.

Суддя               В.Селіваненко

Суддя                І.Бенедисюк

Суддя                                                                                                Б.Львов