ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.07                                                                                        Справа №  4/223-АП-14/271/07

Суддя   Хоролець Т.Г.

За позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю “Бердянське будівельно-монтажне підприємство”, м. Бердянськ  Запорізької області

До відповідача Відділу державної виконавчої служби Бердянського міскрайонного управління юстиції Запорізької області, м. Бердянськ Запорізької області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Товариство з обмеженою відповідальністю “Північазовбуд”, м. Бердянськ Запорізької області

Про встановлення  права власності на майно, звільнення майна з-під арешту, стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Суддя Хоролець Т.Г.

Представники:

Від позивача               Хлєбніков О.Г., довіреність №15 від 23.03.2005

Від відповідача           не з’явився

Від третьої особи        не з’явився

СУТЬ СПОРУ :

До господарського суду подано позов про встановлення права власності на майно та звільнення його з-під арешту, визнання протиправними дій державної виконавчої служби по вилученню та арешту майна.

Постановою господарського суду Запорізької області від 10.01.2006 по справі № 4/223-АП, залишеною ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 21.03.2006 без змін,  в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.05.2007 постанову господарського суду Запорізької області від 10.01.2006 та ухвалу Запорізького апеляційного господарського суду від 21.03.2006 скасовано, а справу передано на новий розгляд. При цьому Вищим адміністративним судом України зазначено, що при новому розгляді справи суду слід керуватися Господарським процесуальним та Цивільним Кодексами України.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області від 16.07.2007р. № 976 справа передана на новий розгляд судді Хоролець Т.Г.

23.07.2007 справа прийнята до розгляду в порядку Господарського процесуального кодексу України, справі присвоєно №4/223-АП-14/271/07, судове засідання призначено на 13.08.2007.

У зв’язку з неявкою представників сторін у судове засідання, ухвалою в.о. голови господарського суду  Запорізької області Проскурякова К.В. строк вирішення спору на підставі ст. 69 ГПК України продовжено до 23.10.2007,  розгляд справи відкладався до  10.10.2007  та до  23.10.2007.

В судовому засіданні 23.10.2007 рішення оголошено в повному обсязі.

Розгляд справи за ініціативою суду здійснюється за допомогою технічних засобів фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 23.10.2007  позивач заявив усне  клопотання про зупинення провадження у справі у зв’язку з тим, що ним подана апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Запорізької області про відкладення розгляду справи.

Клопотання судом не задовольняється як таке, що суперечить ст. 79 ГПК України.

У цьому ж засіданні позивачем заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості подати заяву про відвід судді.

Статтею 20 ГПК України передбачено, що відвід  повинен  бути  мотивованим,  заявлятись  у  письмовій формі до початку вирішення  спору. Крім того, в судовому засіданні 10.10.2007 позивачем заявлялося усне клопотання про відвід судді. У зв’язку з тим, що позивач фактично відмовився від розгляду справи по суті з підстав недовіри суду у даному складі, ухвалою від 10.10.2007 розгляд справи відкладався та надавався час для  подання мотивованої заяви про відвід.

Ухвалою господарського суду від 18.10.2007 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Бердянське будівельно-монтажне підприємство” про відвід судді Хоролець Т.Г. у справі №4/223-АП-14/271/07 залишено без задоволення.

Згідно з  частиною  третьою статті 22 ГПК України сторони  зобов’язані  добросовісно  користуватися   належними   їх процесуальними   правами,   виявляти  взаємну  повагу  до  прав  і охоронюваних  інтересів  другої  сторони,   вживати   заходів   до всебічного,  повного  та  об’єктивного  дослідження  всіх обставин справи.

Позивач в порушення приписів ст. 22 ГПК України вдавався   до відвертого  зловживання  своїми правами шляхом заявлення численних відводів судді, явно спрямованих на свідоме  затягування судового   процесу.

Як вбачається з Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 03.08.2007 за  № 01-8/622 у разі таких випадків   господарський  суд  не  позбавлений  права  і можливості продовжити розгляд справи,  в якій заявлено  відвід,  у тому  ж  засіданні  з  обов’язковим  зазначенням про це в судовому рішенні та з наведенням у ньому відповідних мотивів.

За таких обставин, судом клопотання позивача про відкладення розгляду справи для подання заяви про відвід суду не задовольняється, розгляд справи продовжується.

В цьому ж засіданні  позивачем заявлено усне клопотання про доповнення  позовних вимог, просить, зокрема,  визнати ТОВ “Бердянське БМП” таким, що не має відношення до правовідносин до виконавчого провадження по матеріалам справи.

Статтями 16 ЦК України та  20 ГК України визначені способи захисту прав та законних інтересів, а саме: визнання наявності або відсутності прав; визнання недійсними актів органів місцевого самоврядування, угод; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єкта господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушенню; присудження до виконання обов’язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; відшкодування моральної (немайнової) шкоди... Згідно ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що  виникають  при  укладанні, зміні, розірванні  і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів  та  технічних умов; спорів про  встановлення цін на продукцію (товари),  а також тарифів на послуги  (виконання  робіт),  якщо  ці  ціни  і  тарифи відповідно  до  законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що  виникають  із   публічно-правових   відносин   та віднесені   до   компетенції   Конституційного   Суду  України  та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; справи про банкрутство; справи  за  заявами  органів  Антимонопольного  комітету України,  Рахункової  палати  з  питань,  віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи,  що  виникають  з корпоративних відносин у спорах між господарським  товариством  та  його  учасником  (засновником, акціонером),  у  тому  числі  учасником,  який вибув,  а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов’язані  із створенням,  діяльністю,  управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. Позивачем не обґрунтовано яким саме з приписів діючого законодавства передбачено такий захист порушеного права як визнання  ТОВ “Бердянське БМП” таким, що не має відношення до правовідносин до виконавчого провадження по матеріалам справи.

Клопотання судом не задовольняється.

Позивач  повторно заявив усне   клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому часу подати заяву про доповнення позовних вимог в письмовій формі та про недовіру суду (відвід).

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає  розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, коли за якихось  обставин спір не може бути  вирішений в даному засіданні. В ст.77 ГПК України визначений перелік підстав для відкладення розгляду справи, в якому відсутня підстава  для надання часу позивачу уточнювати позовні вимоги та заявляти відвід складу суду.  Крім того, слід зазначити, що 23.10.2007 року є останнім днем  вирішення спору з урахування  ч.3 ст. 69 ГПК України.

Клопотання  про відкладення розгляду справи судом не задовольняється

Заявлені позивачем  вимоги в позовній заяві від 23.08.2005 року  ґрунтуються на положеннях Конституції України, Цивільного кодексу України та Закону України “Про виконавче провадження” і полягають у наступному. 10.12.2004 під час проведення виконавчих дій у рамках зведеного виконавчого провадження відносно ТОВ “Північазовбуд” державним виконавцем ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області складено акт опису і арешту майна, відповідно до якого описано і арештовано наступне майно: монітор Fujitech із захисним екраном сірого кольору, системний блок сірого кольору, принтер Epson сірого кольору, клавіатуру Chiconi сірого кольору, комп’ютерну мишку Genius сірого кольору, обігрівач, загальною вартістю 2 044,65 грн. Позивач зазначає, що вказане майно належить йому на праві власності, а обігрівач знаходиться в орендному користуванні згідно Договору від 12.01.2000 укладеному з ЗАТ “Уренгойська дирекція житлового будівництва”. 24.03.2005 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 16 з вимогою повернути спірне майно, яке належить позивачу і на яке було накладено арешт, або сплатити вартість спірного майна. 14.04.2005 за вих. № 10187 відповідач направив на адресу позивача лист, відповідно до якого для вирішення питання щодо права власності на спірне майно і звільнення його з-під арешту позивачу необхідно на підставі ст. 59 Закону України “Про виконавче провадження” звернутися до господарського суду. У зв’язку із викладеним позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, згідно якої просить суд визнати належність позивачу спірного майна, а саме: монітору Fujitech із захисним екраном сірого кольору, системного блоку сірого кольору,  принтера Epson сірого кольору, клавіатури Chiconi сірого кольору, комп’ютерної мишки Genius сірого кольору, обігрівача, загальною вартістю 2 044,65 грн., звільнити зазначене майно з-під арешту, накладеного на підставі Акту опису і арешту майна ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області і визнати неправомірними дії ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області щодо накладення арешту на спірне майно.

Позивач неодноразово змінював  позовні вимоги, просив визнати право власності на майно, визнати неправомірними дії ВДВС в м. Бердянську та Бердянському районі по арешту майна позивача; визнати постанову ВДВС в м. Бердянську та Бердянському районі  від 16.07.2005 про визначення вартості арештованого майна, акт експертизи недійсними, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 тисячі гривень.

Ухвалами від 13.08.2007 та 10.10.2007 позивачу частково відмовлено в задоволенні клопотань про доповнення та зміну позовних вимог виходячи з наступного.

Вимога про визнання права власності є предметом розгляду по  справі №4/223-АП-14/271/07, тому по суті не є уточненням позовних вимог.

Клопотання про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 1000 грн. не суперечить ст. 22 ГПК України, судом прийнята.

Стосовно вимог про визнання неправомірними дії ВДВС в м. Бердянську та Бердянському районі по арешту майна позивача та визнання постанови ВДВС в м. Бердянську та Бердянському районі  від 16.07.2005 про визначення вартості арештованого майна, акт експертизи недійсними суд роз’яснював, що чинним законодавством України визначений порядок щодо оскарження дій органів Державної виконавчої служби, а саме: в порядку ст. 181 КАС України –учасники виконавчого провадження мають право звернутися з позовною заявою, та в порядку ст. 121-2 ГПК України –може бути подана скарга на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби. Судом розглядається справа №4/223-АП-14/271/07 за правилами Господарського процесуального кодексу України. Змінені позовні вимоги про визнання неправомірними дії ВДВС в м. Бердянську та Бердянському районі по арешту майна позивача та визнання постанови ВДВС в м. Бердянську та Бердянському районі  від 16.07.2005 про визначення вартості арештованого майна, акт експертизи недійсними не можуть бути розглянуті в цій справі, а можуть бути підставою для іншого позовного провадження чи скарги.

У судові засідання представник відповідача не з’являвся, пояснень по суті спору не надав. Під час виготовлення рішення в повному обсязі від відповідача  надійшла  телеграма про неможливість прибуття у судове засідання, в зв’язку з чим спір вирішити без участі  представника відповідача.

Представник третьої особи письмових пояснень по суті спору не надав,

Вивчивши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів  справи,  на виконанні в ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області (відповідач у справі) на час  звернення позивача до суду (23.07.2005)  знаходилося зведене виконавче провадження про стягнення з ТОВ “Північазовбуд” сум заборгованостей на користь юридичних осіб і держави. 10.12.2004 під час проведення виконавчих дій у межах вказаного зведеного виконавчого провадження відносно ТОВ “Північазовбуд”, державним виконавцем ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області Малімоном А.Я. складено Акт опису і арешту майна за вих. № 480, відповідно до якого описано і арештовано наступне майно: монітор Fujitech із захисним екраном сірого кольору, системний блок сірого кольору, принтер Epson сірого кольору, клавіатура Chiconi сірого кольору, комп’ютерна мишка Genius сірого кольору, обігрівач голубого кольору.

24.03.2005 ТОВ “Бердянське будівельно-монтажне підприємство” (позивачем у справі) на адресу відповідача направлено претензію № 16 з вимогою повернути майно, на яке Постановою від 10.12.2004 за вих. № 480 накладено арешт, оскільки позивач вважає, що вказане майно належить йому на праві власності, а обігрівач знаходиться в орендному користуванні, або сплатити на його користь вартість спірного майна.

14.04.2005 за вих. № 10187 відповідач направив на адресу позивача лист, відповідно до якого роз’яснює, що для вирішення питання щодо права власності на спірне майно і звільнення його з-під арешту позивачу необхідно на підставі ст. 59 Закону України “Про виконавче провадження” звернутися до господарського суду.

Вказані обставини, стали підставою для звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач відмовлявся надавати будь-які пояснення по суті спору, заявляючи клопотання про відвід суду, зупинення провадження у справі, відкладення розгляду справи.

За таких обставин,  суд виходив з матеріалів справи, яких виявилось достатніми для вирішення спору  по суті.

В матеріалах  справи міститься Постанова  про звільнення майна з-під арешту (а.с. 77 т.1)  від  31.10.2005 за № 27717 винесена  державним виконавцем ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області Малімоном А.Я.,  якою майно, що є предметом спору у справі, звільнено з-під арешту. Копія цієї постанови була направлена сторонам виконавчого провадження.

Слід зазначити, що позивачем пред’явлено позов до відповідача Відділу державної виконавчої служби Бердянського міскрайонного управління юстиції Запорізької області про визнання права власності на майно та звільнення його з-під арешту та визнання протиправними дій державної виконавчої служби по вилученню та арешту майна.

Під час вирішення спору позивач неодноразово звертався до суду з заявами про уточнення позовних вимог, які судом задоволені частково.

Таким чином, судом розглядаються вимоги про встановлення  права власності на майно, звільнення майна з-під арешту, стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

За даними вимогами позивач відповідачем визнав Відділ державної виконавчої служби Бердянського міскрайонного управління юстиції Запорізької області.

Згідно з п.4 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/365  від 28.03.2002 “Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України” особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, відповідно до статті 59 Закону України “Про виконавче провадження” може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а не виконавча служба.

Аналогічні приписи встановлені  ч.3 п.16  Постанови №14 від 26.12.2003 Пленуму Верховного Суду України “Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження”, відповідно до яких вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред’явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст.12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

У судовому засіданні 23.10.2007 суд з’ясовував, чи не змінює позивач коло відповідачів, проте позивач наполягав на розгляді позовних вимог до відповідача Відділу державної виконавчої служби Бердянського міскрайонного управління юстиції Запорізької області з урахування усіх заявлених вимог (уточнення, доповнення).

Частиною 3 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов заявлений не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не зупиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного позивача належним відповідачем. Оскільки відповідно до наведених вимог ст.2 4 ГПК України суд не може без згоди позивача замінити неналежного відповідача на належного, позивач наполягав на розгляді позовних вимог саме до ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя                                                                         Т.Г.Хоролець