ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.09.2007
Справа №2-27/10485-2007А

Суддя господарського суду АР Крим Воронцова Н. В. розглянувши матеріали адміністративної справи № 2-27/10485-2007А  25.09.2007р. у судовому засіданні, що почалося у 17:00 за участю секретаря судового засідання Топорищевої Т. П.,

За участю представників:

Від позивача –  Карпухин К. А., довіреність у справі; Чубакова Т. А., довіреність у  справі

Від відповідачів – 1) Тезек Н. М., довіреність у справі; Чурочкин А. Б., довіреність у справі; 2) Капран М. В., довіреність у  справі

ухвалив постанову у 17:30

За позовом Державного унітарного підприємства м. Москви «Московське лікувально0санаторне обєднання», м. Москва, Лубенський пр. 15/2, 3-ий під’їзд

До відповідачів: 1) Державної податкової інспекції в м. Ялта, м. Ялта, вул. Васильова, 16

2) Головного управління Державного казначейства України в АР Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 19

Про спонукання до виконання певних дій

Сутність адміністративної  справи:

Позивач звернувся до господарського суду АР Крим із позовної заявою до Державної податкової інспекції м. Ялта та просить зобов’язати відповідача надати органам державного казначейства України в АР Крим висновок із зазначенням суми відшкодування податку на додану вартість з бюджету на поточний рахунок санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства м. Москви «Московське лікувально-санаторне об’єднання» у розмірі 78 788,00 грн., зобов’язати Державне казначейство України в АР Крим провести зарахування суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства м. Москви «Московське лікувально-санаторне об’єднання» у розмірі 78 788,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Державною податковою інспекцією м. Ялта не були своєчасно відповідно до норм, встановлених діючим законодавством проведені камеральні перевірки, а за їх результатами не були складені акти перевірки, на розрахунковий рахунок позивача не були своєчасно відшкодовані суми бюджетного відшкодування.

У подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та згідно остаточних уточнень, наданих у судовому засіданні 25.09.2007р., позивач просить Зобов’язати Державну податкову інспекцію м. Ялта (м. Ялта, вул. Васильова, 16) надати органам Головного управління Державного казначейства України в АР Крим висновок із зазначенням суми податку на додану вартість , який підлягає відшкодування із державного бюджету України на поточний рахунок санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства м. Москви «Московське лікувально-санаторне об’єднання» в розмірі 78788,00 грн., крім того, позивач просить стягнути з державного бюджету України суму бюджетного відшкодування в розмірі 78788,00 грн., перерахував її на поточний рахунок санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об’єднання» (р/р 0011 в КРУ «Приватбанк» м. Сімферополь, МФО 384436, код ЗКПО 05354145, ІНН 27).

Вказана заява прийнята судом до розгляду. Відповідачі копії заяви про уточнення позовних вимог отримали у судовому засіданні.

29.08.2007р. у судовому засіданні судом до участі  у справі у якості другого відповідача було залучено Головне управління Державного казначейства України в АР Крим.

ДПІ  м. Ялта проти  позовних вимог заперечує та у відзиві на позов зазначила, що в ДПІ  м. Ялта  на обліку перебувають два суб’єкта господарської діяльності з одним ЗКПО – 05354145 – Санаторій  «Меллас» Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об’єднання» та Санаторій «Меллас» Державного унітарного підприємства «Медичний центр». При цьому, перший є платником ПДВ із 13.04.2005р., а другий не є платником ПДВ. При цьому, як зазначило у відзиві ДПІ м. Ялта головний лікар та головний бухгалтер були звільнені з посад на час надання декларацій, ними підписаних від імені позивача з дійсного спору. Крім того, перший відповідач у відзиві на позов зазначив, що відповідно до листа ДПА України від 13.10.2005р. №20439/7/15-1317 «Про виконання наказу №350» у ДПІ м. Ялта  не було правових підстав для застосування порядку оформлення результатів  з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА  України від 10.08.2005р. №327.

Другий відповідач – Головне управління Державного казначейства України в АР Крим проти позовних вимог заперечує та просить позов залишити без задоволення, оскільки відповідно до Порядку взаємодії між органами державної податкової служби та Державного казначейства України  в процесі судового розгляду та виконання рішень суду про безспірний порядок списання коштів з рахунків, на яких зараховуються  надходження до державного бюджету України з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державного казначейства України та Державної податкової адміністрації України від 27.04.2004р. за №82/245, рішення суду про відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість ( за відсутністю умов, які обумовлюють припинення виконання рішення) на підставі оригіналу виконавчого документи виконує Державне казначейство України,   у зв’язку з чим вимоги  позивача щодо спонукання до відповідних дій Головного управління Державного казначейства України в АР Крим не відповідають вимогам закону та не можуть бути виконані другим відповідачем. Крім того, як вважає другий відповідач, контроль за бюджетним відшкодуванням податку на додану вартість покладений на органи державної податкової служби.

По справі оголошувалася перерва у порядку ст. 150 кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи відкладався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

10.01.2007р. санаторій «Меллас» Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об’єднання» надав декларацію з податку на додану вартість за грудень 2006р., за якою сума бюджетного відшкодування визначена у розмірі 78788,00 грн.

16.02.2007р. ДПІ м. Ялта був наданий акт звірки, яким підтверджується сума бюджетного відшкодування у розмірі 78788,00 грн.

Відповідно до положень п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», бюджетним відшкодуванням є сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків врегульовані п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», на положення якого, зокрема, посилаються сторони з дійсного спору.

Так, відповідно до положень п. 7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», зокрема, відповідно до положень п.п. 7.7.1 п.п 7.7 ст.  7 зазначеного Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При цьому, при від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності — зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Слід зазначити, що п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що у випадку, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від’ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); але  залишок від’ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, зі змісту вищенаведеного вбачається, що платник податку на додану вартість  має право самостійно визначати суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за відповідний звітний період.

Здебільшого, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Довідку (Акт) Державної податкової інспекції м. Ялта від 08.02.2006р. №30, яка була надано у судовому засіданні 25.09.2007р., суд до уваги не приймає, оскільки існують певні розбіжності щодо дати складення такої довідки та періоду, за який проводилася перевірка.

Так, зокрема, згідно вступної частини довідки вбачається, що старшим інспектором відділу адміністрування ПДВ Тезек Н. М. з 22.01.2007р. по 08.02.2007р. була проведена документальна невиїзна (камеральна) перевірка податкової декларації з податку на додану вартість Санаторію «Меллас» ДУП МЛСО, наданої за грудень 2006р. із датою реєстрації у податковому органі 10.01.2007р. вх. №88856.

При цьому, датою складення довідки встановлено  «08.02.2006р.».

За такими обставинами, суд не може оцінити наданий акт (довідку) стосовно своєчасності її складення, періоду за який проводилася перевірка та розцінювати наданий письмовий доказ, оскільки останній, на думку суду, не відповідає положенням ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України в частині належності та допустимості доказів. Тобто, при встановленні невідповідності дат складення акту (довідки) та періоду, який зазначений періодом перевірки у такому акті (довідці) із терміном розбіжності понад рік, суд не вважає допустимим такий доказ. Проте, з метою повноти та всебічності дослідження всіх наявних у справі матеріалів та наданих сторонами доказів по справі, суд  врахував за необхідне надати свою оцінку наданому ДПІ м. Ялта акту (довідки).

Слід зазначити, що відповідно до положень ст 67 Конституції України, кожен зобов’язаний сплачувати податки та збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадови особи зобов’язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. При цьому, згідно абз. 2 зазначеної норми податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, посилання ДПІ м. Ялта на те, що камеральні перевірки з питань бюджетного  відшкодування податку на додану вартість не повинні оформлятися актом, складеним за результатами перевірки, не означають, що органи державної податкової служби не мають обов’язку щодо надсилання відомостей щодо сум бюджетного відшкодування до органів державного казначейства України.

Таким чином, встановивши розмір суми з бюджетного відшкодування податку на додану вартість, ДПІ м. Ялта була зобов’язана надіслати відповідний висновок до органу державного казначейства із зазначенням розміру суми, яка була встановлена, а саме: 78788,00 грн.

У зв’язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно п. 2 ст. 71 КАС України у справах за оскарженням дій або бездіяльності суб’єктів владних повноважень, обов’язок доказування правомірності таких дій (бездіяльності) покладається на суб’єктів владних повноважень.

Доказів щодо правомірності невиконання Державною податковою інспекцією м. Ялта вимог п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», першим відповідачем не надано під час розгляду справи, як саме й не доведено поважності підстав з невиконання приписів зазначеної норми закону, у зв’язку з чим, суд дійшов висновку щодо неправомірності бездіяльності ДПІ м. Ялта, яка знайшла своє відображення у не направленні висновку до органів державного казначейства України, а саме до Головного управління Державного казначейства України в АР Крим стосовно розміру суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об’єднання» згідно наданих податкових декларацій з ПДВ.

За таких обставин, позовні вимоги  щодо спонукання Державної податкової інспекції м. Ялта надати органам Головного управління Державного казначейства України в АР Крим висновок із зазначенням суми податку на додану вартість , який підлягає відшкодування із державного бюджету України на поточний рахунок санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства м. Москви «Московське лікувально-санаторне об’єднання» в розмірі 78788,00 грн. підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з державного бюджету України суми бюджетного відшкодування в розмірі 78788,00 грн. шляхом перерахування її на поточний рахунок санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об’єднання», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положення  «Про Державне казначейство України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1232, Державне казначейство України є урядовим органом державного управління, що діє у складі Мінфіну і йому підпорядковується. Воно є учасником системи електронних платежів Національного банку, керується в своєї діяльності Конституцією  та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Мінфіну та вищезазначеним Положенням.  Основними завданнями Казначейства є, зокрема, забезпечення казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, що передбачає: розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов’язань та проведенні платежів за цими зобов’язаннями; в межах своїх повноважень контроль за дотриманням учасниками бюджетного процесу бюджетного законодавства та інше. При цьому, відповідно до положень п. 10 зазначеного Положення Державне казначейство України для виконання покладених на нього завдань може за погодженням з Міністром фінансів утворювати територіальні органи у межах граничної чисельності працівників Казначейства.

Слід зазначити, що відповідно до п. 1.1 Порядку взаємодії між органами державної податкової служби України та Державного казначейства України в процесі судового розгляду та виконання рішень суду щодо безспірного списання коштів з рахунків, на яких обліковуються надходження Державного бюджету України з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державного казначейства України, державної податкової адміністрації України від 27.04.2004р. №82/245 для забезпечення повного з’ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв платників податку на додану вартість з питань відшкодування бюджетної заборгованості з цього податку, відповідачами у таких справах виступають податковий орган, на обліку платників податків якого перебуває підприємство, яке звернулося з позовом до суду, та відповідний орган Державного казначейства України.

Отже, Головне управління Державного казначейства України в АР Крим є належним відповідачем в рамках дійсного спору про стягнення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки й є відповідним органом Державного казначейства України за місцем реєстрації платника податків, що спростовує твердження другого відповідача стосовно неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача за дійсним позовом.

Здебільшого, вважається за необхідне зауважити на порядку проведення бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Так, відповідно до п. 1.3 зазначеного наказу 1.3. у ході судового розгляду стосовно відшкодування податку на додану вартість податковий орган має довести обставини, які свідчать про відсутність у платника законних підстав для відшкодування (або зменшення суми бюджетного відшкодування) за податковими деклараціями за відповідні періоди, виходячи з усього комплексу правовідносин, що виникають у зв’язку з нарахуванням та сплатою даним платником податку.

Проте, як було зазначено раніше, податковий орган не заперечує проти наявної до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість.

Здебільшого вважається за необхідне зазначити, що відповідно до положень п. 3.1 зазначеного наказу 3.1. у разі надходження до відповідних органів Державного казначейства України оригіналу виконавчого документа (наказу суду), який свідчить про набрання рішенням законної сили, його копія не пізніше наступного робочого дня після його одержання передається до податкового органу для забезпечення повноти контролю за правильністю відшкодування та формування довідки щодо залишку невідшкодованого податку за звітний період за формою, встановленою наказом. При цьому,  на податковий орган покладається обов’язок протягом п’яти робочих днів після одержання копії виконавчого документа (наказу суду) направити до органу Державного казначейства України довідку щодо залишку сум невідшкодованого податку за звітний період. Слід зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 3.2 наказу встановлено, що у разі ненадходження до органу Державного казначейства України протягом п’яти днів довідки щодо залишку сум невідшкодованого податку за звітний період Державне казначейство України на підставі оригіналу виконавчого документа (наказу суду), рішень, ухвал, постанов суду (за відсутності обставин, які зумовлюють зупинення виконання рішення) своїми платіжними дорученнями перераховує кошти з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок платника податків, указаний у виконавчому документі (наказі суду).

Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги із урахуванням наданих на час судового розгляду справи уточнень, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст. ст. 158, 159, 160, 161- 163, п. 4 ст. 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Зобов’язати Державну податкову інспекцію м. Ялта (м. Ялта, вул. Васильова, 16) надати органам Головного управління Державного казначейства України в АР Крим висновок із зазначенням суми податку на додану вартість , який підлягає відшкодування із державного бюджету України на поточний рахунок санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства м. Москви «Московське лікувально-санаторне об’єднання» в розмірі 78788,00 грн.

3.          Стягнути з державного бюджету України суму бюджетного відшкодування в розмірі 78788,00 грн., перерахував її на поточний рахунок санаторію «Меллас» Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об’єднання» (р/р 0011 в КРУ «Приватбанк» м. Сімферополь, МФО 384436, код ЗКПО 05354145, ІНН 27).

4.          Стягнути з державного бюджету України на користь санаторія «Меллас» Державного унітарного підприємства Міста Москви «Московське санаторно-лікувальне об’єднання» ( р/р 0011 в КРУ «Приватбанк» м. Сімферополь, МФО 384436, код ЗКПО 05354145, ІНН 27) 3,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Виконавчі документи видати після вступу Постанови в закону силу з заявою сторони.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.