ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
серпня 2007 р.
Справа № 47/319-07

вх. № 7644/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Ключнік С.В. за довіреністю від 17.07.2007р.  відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тетіс", м. Харків

до  Суб"єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м.Куп'янськ

про стягнення 307583,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі 224601,75грн., пені у розмірі
82981,41грн., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх
зобов"язань на підставі договору №314 від 27.05.2004р. Крім того, позивач
просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у
розмірі 1700,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у розмірі 118 грн.

Відповідач  в судове
засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним
чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального
кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було
укладено договір № 314 від 27.05.2004р. Відповідно до умов даного договору
постачальник поставляє, а покупець зобов"язується прийняти та оплатити
поставлений товар на умовах передбачених даним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме п. 3.1, п.3.2, п.3.3.
вищезазначеного договору передбачено, що
позивач поставляє за свій рахунок в будь-який робочий день тижня на
адресу відповідача партію товару, кількість та вартість якого визначена  у відповідних супровідних документах.

Згідно п. 4.1, 4.2 та 4.3 договору, відповідач повинен провести
оплату отриманого товару з відстрочкою платежу на сім календарних днів або
провести передоплату.

У відповідності до домовленості між сторонами та умов договору
№314  позивачем в період з 27.05.2004р.
по 29.03.2007р. було поставлено на адресу відповідача товарів промислової групи
на загальну суму 213426,43грн., що підтверджується видатковими накладними з
підписами сторін про відправку та отримання відповідної кількості товару на
відповідну суму.

Відповідач отримав товар, але його вартість в установлений
договором строк не сплатив.

Позивач в порядку досудового врегулювання спору направив на адресу
відповідача вимогу з проханням погасити дану заборгованість, на яку
відповідачем було надано пояснювальну записку з проханням надати йому
відстрочення платежу по видатковим накладним за вищезазначеним договором.

При цьому, боржник відповідно до ч.2 статті 530 Цивільного кодексу
України повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк з дня
пред'явлення вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає
із договору або актів цивільного законодавства

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем в частині
стягнення основної заборгованості становить у розмірі 224601,75грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу  України.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем
не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення
відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги
обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі основної заборгованості у
розмірі 224601,75 грн.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 8.1 договору № 314 від 27.05.2004р. за несвоєчасне
виконання грошових зобов"язань була встановлена відповідальність у вигляді
пені у розмірі 0,5%  за кожний день
прострочки.

Крім того відповідно до ст.231 Господарського Кодексу України
законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Законом України
"Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань"
встановлено, що розмір пені за просрочку платежу, встановлений у договорі за
згодою сторін, не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного
банку України, що діяла у період ,за який сплачується пеня.

Отже, зазначеним законом встановлений максимальний розмір пені за
несвоєчасне виконання грошових зобов"язань, який не може збільшуватися за
згодою сторін.

Таким чином згідно зі ст.231 ГК України та Законом України
"Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов"язань" підлягає стягненню
пеня  в розмірі подвійної
облікової ставки у сумі 7729,78грін., а в іншій частині 75251,63грн. суд вважає
за необхідне відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу
України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”, що становить 1284,08грн. та згідно зі
статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у сумі 89,13гривень слід покласти на відповідача
з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530,
611 Цивільного кодексу України, ст. 231 ГК України, статтею 3 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тетіс" (61044, м. Харків, пр-т.
Московський, 259, р/р 9090 в ХОФ АКБ "УкрСоцБанк" м.
Харків, МФО 351016) основної заборгованості у розмірі 224601,75грн., пені у
розмірі 7729,78грн., держмита у розмірі 1284,08грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 89,13грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті частини позову у сумі 75251,63грн. відмовити.

Суддя
Светлічний Ю.В.