ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

04.12.07                                                                                 Справа  № 4/1056-17/145

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                Мельник Г.І.

суддів:                                          Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційне подання Військового прокурора Ужгородського гарнізону №2907 від 10.10.07р.

на ухвалу господарського суду Львівської області від 04.10.2007р.

у справі    №4/1056-17/145

за позовом Військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України –ДП МО України «Мукачівська ГРД», м. Мукачево

до відповідача: ТзОВ «Техносатсервіс», м. Львів

про стягнення 82 934,19 грн.

За участю:

Від прокуратури: Сисак В.В.

Від позивача не з’явився;

Від відповідача: Долінська О.З.

В ході судового засідання представнику відповідача та прокурору права та обов’язки, передбачені ст.22 ГПК України роз’яснено, заперечення щодо складу суду не поступило.

Встановив: ухвалою господарського суду Львівської області (суддя У.І. Ділай) від 4.10.2007р. у справі №4/1056-17/145 позовну заяву Військового прокурора Ужгородського гарнізону залишено без розгляду на підставі п. 1 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Прокурор з ухвалою не погодився, вніс апеляційне подання, в якому просить її скасувати, прийняти нове рішення по справі, оскільки вважає, що судом не враховано, що безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство  Оборони України, яке належить до центральних органів виконавчої влади. Згідно ст. ст. 3, 5 „Про господарську діяльність у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Відповідач відзиву на апеляційне подання не подав, при цьому представник в судовому засіданні зазначила, що прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі позивача без достатніх правових підстав, оскільки останній є самостійним господарюючим суб’єктом, не наділений повноваженнями органу виконавчої влади, тому просить залишити апеляційне подання без задоволення, ухвалу господарського суду без змін.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, причин неявки не повідомив, належним чином повідомлявся про час розгляду справи, тому колегія дійшла висновку про розгляд справи без його участі за наявними доказами.

Розглянувши апеляційне подання, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційне подання слід задоволити частково, а ухвалу господарського суду Львівської області від 08.06.2005 року скасувати.

При цьому колегія виходила з наступного :

Військовим прокурором Ужгородського гарнізону заявлено позов в інтересах держави в особі Міністерства Оборони України як органу уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах в особі ДП МО України «Мукачівська ГРД»до ТзОВ «Техносатсервіс»про стягнення 82 934,19 грн. заборгованості.

4.10.07р. господарським судом Львівської області винесено ухвалу, якою позов військового прокурора Ужгородського гарнізону залишено без розгляду на підставі п. 1 ст. 81 ГПК України у зв’язку з тим, що прокурор звернувся не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарювання.

Згідно з положеннями ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України „Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатися до суду із заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 36-1 даного Закону визначено підстави представництва прокурором інтересів держави, а саме: наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

У відповідності до ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Частиною третьою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 № З-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Господарського процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

В розумінні статті 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Стаття 10 Закону України „Про оборону України” від 6.12.1991р. (із внесеними змінами та доповненнями) визначає Міністерство Оборони України як центральний орган виконавчої влади, який забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони.

Статтею 1 даного Закону передбачено, що Міністерство оборони України здійснює керівництво військами (силами), об'єднаннями, з'єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями.

При цьому, згідно ст. 3 Закону України „Про господарську діяльність у Збройних Силах України”  суб'єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оборону України", збройні сили України організаційно складаються з об'єднань, частин, установ та організації, баз тощо.

ДП МО України „Мукачівська ГРД" діє на підставі Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" та статуту - є суб'єктом господарської діяльності у Збройних Силах України, яка здійснюється з метою одержання додаткових джерел, має кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банку, печатку із зображенням малого державного герба України і своїм найменуванням, входить у систему оборони України. Відповідно до довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ДП МО України „Мукачівська ГРД" зареєстрована, як юридична особа, заснована на державній формі власності, як військове формування і входить у систему оборони України.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин.

З огляду на вище викладене колегія вважає, що у матеріалах справи достатньо доказів, що позов військового прокурора Ужгородського гарнізону  заявлений в інтересах держави. А тому, висновок місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційне подання слід задоволити частково, а ухвалу господарського суду Львівської області від 4.10.2007 року скасувати, інші доводи скаржника колегією до уваги не приймаються, оскільки не відповідають матеріалам справи та діючому законодавству; зокрема, вимоги щодо прийняття рішення у справі не базуються на приписах ст. 106 ГПК України, а тому в цій частині апеляційних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.1,2,33,43,49,67,91,99,101,103,104,105,106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційне подання задоволити частково.

2.Ухвалу господарського суду Львівської області від 4.10.2007 року по справі за №4/1056-17/145 скасувати.

3.Справу направити на розгляд по суті господарському суду Львівської області, в решті апеляційних вимог відмовити.

4.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.Матеріали справи направляються в господарський суд Львівської області.

Головуючий–суддя                         Мельник Г.І.

Судді                                    Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.