ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

"04" грудня 2007 р.

справа № 20-9/199

Господарський суд міста Севастополя
в складі:

судді Рибіної С. А., при секретарі Вовк О.М.,

за участю представників:

позивача
- ОСОБА_1, представник, довіреність ВЕТ№
431478   від 13.09.07 (СПД
ОСОБА_2);

відповідача
- Синепалов  Олександр Іванович,  посвідчення №
111130   від 11.04.03
(Територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в м. Севастополі);

відповідача
- Синепалов  Олександр Іванович,
доручення (Головна  державна інспекція на
автомобільному транспорті Міністерства транспорту  та зв'язку
України),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

до відповідачів:               Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті

Міністерства транспорту  та
зв'язку  України,

Територіального управління Головної державної  інспекції на

автомобільному транспорті в місті Севастополі

про                                      визнання
дій посадових осіб Територіального управління

Головної державної  інспекції на автомобільному транспорті в

місті
Севастополі по видачі ліцензійних карток
та залишенню

заяви
СПД ОСОБА_2про видачу ліцензійних карток без

розгляду незаконними;

зобов'язання Головної державної інспекції на автомобільному

транспорті
Міністерства транспорту  та зв'язку  України

оформити та видати ліцензійні картки на автотранспортні

засоби,

встановив:

03.08.2007 (вх.№1980)
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом до Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України, Територіального
управління Головної державної  інспекції
на автомобільному транспорті в місті Севастополі про визнання дій посадових
осіб Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в місті Севастополі по видачі ліцензійних карток та залишенню заяви
СПД ОСОБА_2про видачу ліцензійних карток без розгляду незаконними; зобов'язання
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства
транспорту та зв'язку  України  оформити та видати ліцензійні картки на
автотранспортні  засоби.

Ухвалою від 06.08.2007 суд відкрив
провадження в адміністративній справі та призначив попереднє судове
засідання.

Ухвалою від 18.09.2007 суд закінчив
підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 23.10.2007.

Ухвалою від 23.10.2007 суд зупинив
провадження по справі та надав сторонам один місяць на примирення до
23.11.2007.

23.11.2007 від позивача надійшло
клопотання про поновлення провадження у справі у зв'язку з тим, що обставини,
які були підставою для зупинення провадження відпали, тобто Територіальним
управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в місті
Севастополі видані позивачу усі ліцензійні картки на транспортні засоби, тому
на підставі викладеного просить закрити провадження у справі в цієї частині,
оскільки сторони досягли примирення по вказаним позовним вимогам (вх. № 51338).

Ухвалою від 23.11.2007 суд поновив
провадження у справі, призначив судовий розгляд на 03.12.2007 о 12 год. 30 хв.

Ухвалою від 03.12.2007 закрив
провадження у адміністративній справі № 20-9/199 в частині зобов'язання
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства
транспорту та зв'язку  України оформити
та видати ліцензійні картки на автотранспортні
засоби.

У
судовому засіданні оголошена перерва з 03.12.2007 до  04.12.2007 о 10 год. 00 хв. для розгляду
іншої позовної вимоги.

Дії посадових осіб Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в місті
Севастополі по видачі ліцензійних карток та залишенню заяви СПД ОСОБА_2про
видачу ліцензійних карток без розгляду позивач вважає безпідставними і
незаконними.

Відповідно до частини 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова
особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 3
Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Поняття “суб'єкт владних повноважень”
визначено  статтею 3 КАС України, згідно
з якою  це - орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня  посадова
чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Якщо суб'єкт (у тому числі орган
державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова
особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських
функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб'єкт не
перебуває “при здійсненні управлінських функцій” і не має встановлених нормами
КАС України ознак суб'єкта владних повноважень і, отже,  спір за участю останнього повинен
вирішуватися господарським судом.

Вказана позиція викладена у
Рекомендаціях президії Вищого господарського суду України від  27.06.2007
№  04-5/120.

Згідно частини шостої Прикінцевих
положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності
окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи,
підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального
кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях
відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 21 Господарського
процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1
цього Кодексу.

Статтею 1 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що мають право звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для
вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання
правопорушенням підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації). У випадках,
передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право
також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Відповідно до Роз'яснень президії
Вищого господарського суду України “Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам” № 04-5/120 від 27.06.2007 з огляду на
зміни і доповнення, внесені до ГПК згідно з Законом України від 15.12.2006
№483-У “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів”, зокрема
до  частини другої статті 1 та статті 12
цього Кодексу, справи у спорах, пов'язаних з приватизацією державного майна
(крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), та справи, що
виникають з корпоративних відносин, підвідомчі господарським судам і в тому
разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що даний
спір ні пов'язаний ні з приватизацією державного майна ні є таким, що виникає з
корпоративних відносин, а стосується виключно дій посадових осіб Територіального
управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в місті
Севастополі.

З огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України “Про судоустрій України”, згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх
підсудності,  та вимоги статей 1, 41,
12 ГПК  господарські суди розглядають
справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам
статті 1 ГПК, а правовідносини,  з яких
виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є
правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з
визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Ознаками господарського спору,
підвідомчого господарському суду, зокрема, є:

а) участь у спорі суб'єкта
господарювання;

б) наявність між сторонами,
по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

в) відсутність у законі норми, що
прямо передбачала б  вирішення такого
спору судом іншої юрисдикції.

Частиною першою статті 12 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі:
справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна; справи про
банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;
справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

З аналізу заявлених позовних вимог
вбачається, що позовна вимога суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про
визнання незаконними дій посадових осіб Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в місті Севастополі по видачі
ліцензійних карток та залишенню заяви СПД ОСОБА_2про видачу ліцензійних карток
без розгляду, ні за суб'єктним складом, ні за предметом спору не відповідає
вимогам Господарського процесуального кодексу України, тому не може
розглядатися господарським судом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно частини другої статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з
підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен
роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На підставі вищевикладеного, суд роз'яснює суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_2, що позовні вимоги в частині визнання дій посадових осіб
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в місті Севастополі по видачі ліцензійних карток та залишенню заяви
СПД ОСОБА_2про видачу ліцензійних карток без розгляду незаконними, підлягає
розгляду в районному суді загальної юрисдикції в порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої
статті 157, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,
суд -

ухвалив:

1. Закрити провадження у
адміністративній справі № 20-9/199 в частині визнання дій посадових осіб
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в місті Севастополі по видачі ліцензійних карток та залишенню заяви
СПД ОСОБА_2про видачу ліцензійних карток без розгляду незаконними.

2.   Копії ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення
ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана в строк, ухвала набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Суддя                                                                                                                С.
А. Рибіна

Розсилка:

1.СПД ОСОБА_2          (АДРЕСА_1)

2.Міністерство транспорту та
зв'язку України Головна державна інспекція на автомобільному транспорті          (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14)

3.Територіальне управління Головної
державної  інспекції на автомобільному
транспорті в м. Севастополі
(99003, м. Севастополь, вул. Харківська, 3)

4.справа

5. наряд