АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.09.07
Справа  № 16/42

Львівський
апеляційний господарський суд  у складі
колегії:

головуючого-судді                                   Мурської
Х.В.

суддів                                                         Давид
Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при
секретарі судового засідання
Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина -Агро», м.
Долина, вих. № 23 від 04.06.2007 року

на
рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.05.2007 року

у справі
№ 16/42, суддя Калашник В.О.,

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина -Агро», м. Долина

до Відповідача Підприємця
ОСОБА_1, с. Княжолука

про
стягнення суборендної плати в розмірі 4 531 грн. 23 коп.,

за участю представників

від
Позивача : Малетин А.Я. -представник;

від
Відповідача :ОСОБА_2. -представник.

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 29.05.2007 року у справі №16/42, у задоволенні
позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Долина -Агро»про стягнення з
Підприємця ОСОБА_1 суборендної плати в розмірі 4 531 грн. 23 коп. -відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
суду, Позивач -ТОВ «Долина -Агро», звернувся до Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що дане рішення  прийняте з порушенням норм матеріального
права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд
першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені в рішенні суду -не
відповідають фактичним обставинам справи. Просить оскаржуване рішення місцевого
господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задоволити.

Відповідач -Підприємець ОСОБА_1., у
відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи Скаржника, просить оскаржуване
рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу -без
задоволення з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені, відповідно, в
апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.07.2007 року розгляд апеляційної скарги відкладався
з метою витребування доказів, необхідних для всебічного, повного й об'єктивного
розгляду справи. Позивача було зобов'язано документально обґрунтувати зміну
тарифів на послуги. Ухвала суду Скаржником не виконана.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної
скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим
господарським судом, 01.01.2004 року  між
ТзОВ «Ягода»та ТОВ «Долина-Агро»укладено Договір оренди цілісного майнового
комплексу, який знаходиться в м. Долина по вул.Б.Хмельницького,25. Розмір
орендної плати, відповідно до Договору, визначається Протоколом узгодження
ціни, який є додатком до основного Договору.

Протоколом узгодження ціни від
01.01.2004 року узгоджено суму орендної плати, вартість оренди складала 1
000,00 грн. на місяць.

1 вересня 2006 року  між
ТОВ «Долина-Агро»та Підприємцем
ОСОБА_1укладено Договір суборенди
основних засобів.

За умовами даного Договору, Позивач
передав, а Відповідач прийняв в оперативну суборенду на визначений термін  з обов'язковим поверненням основні  засоби,
а саме: частину складу №2  для
використання під складське приміщення,
площею 425 кв.м.

Розділом 4 даного Договору сторони
визначили, що суборендна плата за домовленістю щомісячно оформляється рахунком.
Так, Суборендар зобов'язався вносити суборендну плату щомісячно до 10 числа
звітного місяця шляхом перерахування нарахованої до сплати суми на
розрахунковий рахунок Суборендодавця.

Про зміну суборендної плати Позивач
повідомив Відповідача листом №51 від 16.10.2006 року, в якому зазначив, що в
зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму та збільшенням  мінімальної
зарплати,  з 01.11.2006 року
вартість одного квадратного метра
суборендованої площі становитиме - 16,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
04.12.2006 року Позивач надіслав на адресу Відповідача рахунок №СФ-0000272 від
30 листопада 2006 року про сплату суборендної плати на суму 6 052,84 грн.
Відповідач виставлений рахунок оплатив частково на суму 1 512,61 грн.

26 січня 2007 року Позивачем
надіслано Відповідачу претензію №1 з вимогою провести повний розрахунок,
посилаючись на п.5.2 Договору, який надає
суборендодавцю право нараховувати тарифні ставки до договору при зміні умов,
що впливають на вартість даних послуг (інфляція, девальвація, зміна
прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, орендна плата, інше) з
врахуванням змін та коньюктури ринку аналогічних послуг.

Відповідач  вимоги претензії  не виконав, суму заборгованості в
добровільному порядку Позивачу не сплатив мотивуючи це тим, що рахунок
№СФ-0000272 від 30 литопада 2006 року за суборенду складського приміщення
згідно Договору суборенди від 01.09.2006 року розрахований за ставкою 16 грн.
за 1 кв.м., позаяк при укладенні Договору суборенди  основних засобів від 01.09.2006 року, сторони
дійшли згоди про нарахування суборендної плати за ставкою 4 грн. за 1 кв.м., що
підтверджується  виставленими
рахунками  №СФ-0000220 від 30.09.2006
року та  №СФ-0000249 від 31.10.2006 року.
Окрім того, в судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що у
відповідності до вимог ст. 65 Закону України «Про Державний бюджет України на
2006 рік», прожитковий мінімум з 01.04.2006 року дорівнював 465 грн., з 01
жовтня збільшився на 7 грн. і дорівнював 472 грн., тобто зріс на 1,5%.
Відповідно до ст. 82 цього ж Закону, з 01.07.2006 року по 01.12.2006 року
мінімальна заробітна плата становила 375 грн., а починаючи з  01.12.2006 року розмір заробітної плати
збільшився на 25 грн. і становив 400 грн.,
тобто зростання мінімальної заробітної плати  склало лише 7,14%. А тому, підняття Позивачем
ставок суборендної плати на 300% є необгрунтованим, натомість сплачена сума суборендної
плати в розмірі 1 521,61 грн. є правомірною, оскільки розрахована за попередньою
ставкою - 4 грн. за 1 кв.м.

Відносини сторін регулюються
Господарським та Цивільним кодексами України.

Статтею 638  ЦК України визначено, що Договір є  укладеним, якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов Договору.

Істотними умовами  Договору є умови про предмет договору, умови,
що визначені Законом, як істотні або є необхідними для Договорів даного виду, а
також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута
згода.

Уклавши Договір  суборенди
основних засобів від 01.09.2006 року, сторони досягли згоди з усіх  істотних
умов та набули відповідних прав і обов'язків.

Статтею 629  ЦК України визначено, що Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Зміна та розірвання господарських
договорів, як зазначено у ст. 188 ГК України, в односторонньому порядку не
допускаються, а сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі недосягнення згоди щодо зміни договору чи
неодержання відповіді в установлений строк, заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

У відповідності до вимог ст.
638  ЦК України ціна договору суборенди
основних  засобів є істотною  умовою договору, по якій сторони повинні досягнути
згоди.

Статтею 651 ЦК України визначено,
що зміна  або розірвання Договору
допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або
Законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України в
разі істотних змін обставин, якими сторони керувались при укладенні договору,
договір може бути  змінений за згодою
сторін.

Як зазначалось вище, відповідно до
Договору суборенди, Позивач зобов'язувався та передав  в оперативну суборенду на визначений термін
частину основних  засобів (склад №2,
площею 425 кв.м.), а Відповідач прийняв це майно в суборенду та зобов'язався
вносити суборендну плату. Відповідно до п. 4.1 Договору, суборендна плата
визначається  за домовленістю сторін
щомісячно  та оформляється рахунком.

Однак, як правомірно встановлено
місцевим господарським судом, Позивач без належного погодження з Відповідачем
вартості орендної  плати, збільшив її та
надіслав Відповідачу рахунок  №СФ-0000272
від 30 литопада 2006 року на суму 6 052,84 грн.,  провівши при цьому розрахунок
суборендної  плати за ставкою 16,00 грн.
за 1 кв.м. мотивуючи своє рішення зміною прожиткового мінімуму та
збільшенням  мінімальної  заробітної плати.

Однак, сторони обумовили в
укладеному Договорі, що суборендна плата визначається  за домовленістю сторін. А тому, збільшення
вартості  суборендної плати в
односторонньому порядку є фактичною зміною
істотних  умов договору, що прямо
заборонено Законом.

Оскільки, погодження зі сторони
Відповідача на зміну суборендної плати не відбулось, то він правомірно
продовжував сплачувати суборендну плату за користування основними засобами,
відповідно до Договору від 01.09.2006 року за ставками, визначеними при його
укладенні.

Відповідно до норм ст. ст. 32-33
ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки, в матеріалах справи
відсутні докази звернення Відповідача у встановленому законом порядку щодо змін
умов договору з підстав, то підстави для тверджень про правомірність
нарахування орендної плати з розрахунку 16 грн. за 1 кв.м. -відсутні.

За таких обставин, суд першої
інстанції, в порядку ст. 43 ГПК України,
всебічно, повно та об'єктивно встановивши в судовому засіданні вказані
вище обставини, та вірно застосувавши зазначені норми матеріального права,
правомірно відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду оцінивши повноту дослідження місцевим
господарським судом всіх обставин справи, наявні в матеріалах справи докази в
їх сукупності, дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого
господарського суду є обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його зміни чи
скасування.

Враховуючи вищенаведене та
керуючись ст. ст.  99, 101, 103, 105, 107
ГПК України, -

Львівський апеляційний
господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 29.05.2007 року у справі №16/42 залишити без
змін, апеляційну скаргу -без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.
Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя
Мурська Х.В.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Кордюк Г.Т.