ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" листопада 2007 р.                                                           Справа № А20/343-07

10.30 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого                                                                                        судді  Маляренка А.В.

при секретарі                                                                                                  Поднебєс О.В.

розглянувши адміністративну справу № А20/343-07

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Сквирському районі Київської області, м. Сквира

до ВАТ „Велико половецький оцтовий завод”, с. Великополовецьке

про стягнення  917, 59 грн.

Представники:

позивача  Гостищева Н.В.(паспорт НВ 551516, виданий Дрогобицьким МРВ УМВС у Львівській обл. 14.12.2007р. )

відповідача  не з’явився

обставини спору:

До господарського суду Київської області надійшов адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Сквирському районі Київської області (далі-позивач) до відкритого акціонерного товариства „Великополовецьке” (далі-відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі  917, 59 грн.

Відповідно до пп. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01.09.2005 р., спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відносять до компетенції адміністративних судів і розглядаються за правилами КАС України.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.10.2007 р. провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 13.11.2007 р. на 10.30 год.

Позовні вимоги ґрунтуються на порушенні відповідачем Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник  відповідача без поважних причин в судове засідання не з’явився, письмовий відзив  на позов та інші витребувані документи ухвалою суду від 24.10.2007р не подав, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується реєстрами відправки вихідної рекомендованої кореспонденції суду від 25.10.07р. за № 1218.

Таким чином, відповідач не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду.

Відповідно до вимог ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутністю відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

встановив:

Відповідно до ст. 46 Закону України „Про загальнообов‘язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХІV від 23.09.1999 р. (надалі по тексту –Закон), Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999р. (надалі по тексту –Закон)  роботодавець зобов'язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 4.12 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 12 від 20.04.2001 р. (далі –Інструкція) встановлено, що страхові внески сплачуються страхувальниками - роботодавцями - в день одержання коштів на оплату праці в установах банків. Підприємства, які здійснюють виплату заробітної плати на поточні рахунки фізичних осіб в установах банків, сплачують страхові внески до Фонду в день перерахування коштів на особові рахунки. У разі виплати заробітної плати за першу половину місяця страхувальник одночасно з одержанням зазначених сум сплачує страхові внески, нараховані на суму цих виплат.

В порушення вимог вищезазначеного законодавства відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплатив страхові  внески  в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 917,59грн., що підтверджується звітом за 1 квартал 2007р.

В добровільному порядку заборгованість підприємством не була погашена. Направлена відділенням Фонду претензія про повернення заборгованості (вихідний № 11 від 10.01.2007р.), відповідачем залишена незадоволеною.

Відповідно до п. 5.1 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 12 від 20.04.2001р. не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством, з нарахуванням пені.

Відповідно до ст. 55 Закону та п. 10 Зазначеної Інструкції спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги Відділення-виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Васильківському районі Київської області обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись  ст.ст. 17, 94, 160, 162, 163, 167, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

1.    Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з  Відкритого акціонерного товариства „Велико половецький оцтовий завод” (09030 Київська область, Сквирський район, с. Велико половецьке, пров. Леніна, 48, р/р 206036087 в АППБ „Аваль”, МФО 321121) на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сквирському районі (Київська область, м. Сквира, вул. Рози Люксембург, 20; р/р 0538 МФО 821018 УДК у Київській області) 917 (дев’ятсот сімнадцять ) грн. 59 коп.  заборгованості зі сплати страхових внесків.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими статтями   185-187 КАС України.

Суддя                                                                                                 Маляренко А.В.