ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.07 р.                                                                               Справа № 25/204

Суддя господарського суду Донецької області І.А.Бойко

при секретарі судового засідання                                       О.О. Тимошенко

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом комунального підприємства „Донецькоблводоканал”  м. Донецьк (Слов’янське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.  Слов’янськ Донецької області)

до відповідача  дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов’янський курорт” м.  Слов’янськ Донецької області

про стягнення    7382грн.94коп.

За участю:

представників  сторін:

від позивача:  не з’явився;

від відповідача:   не з’явився

Позивач – комунальне підприємство “Донецькоблводоканал” м. Донецьк (Слов’янське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Димитрів Донецької області), звернувся до господарського суду з позовом до  дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов’янський курорт” м.  Слов’янськ Донецької області  про  стягнення 7382грн.94коп., з яких  7313грн.44коп. – пеня, 60грн.11коп. – 3% річних та індекс інфляції – 9грн.39коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на розрахунки ціни позову,  договір  на надання послуг з питного водопостачання та водовідведення № 141 від 01.01.2006, протокол розбіжностей до договору № 141 від 01.01.2006, договір на надання послуг по питному водопостачанню та водовідведенню № 141 від 01.01.2007, протокол розбіжностей до договору № 141 від 01.01.2007, акти-рахунки.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву (вих. № 10юк/853 від 19.06.2007), в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилаючись на те,  що позивачем при розрахунку пені неправильно застосовані норми матеріального права, а саме: розрахунок здійснений відповідно до ЗУ „Про відповідальність суб’єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій”,  в той час коли за умовами договору (п. 7.2.) пеня повинна нараховуватися в порядку ЗУ „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Представник  позивача в засідання суду не з’явився, документи, витребувані ухвалою суду від 26.06.2007, не надав. Про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №  7025544  від 04.07.2007 з відміткою про вручення.

Представник  відповідача в засідання суду не з’явився. Про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №  7032290  від 03.07.2007 з відміткою про вручення.

02.08.2007 позивач через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи перенести на більш пізній строк та продовжити строк розгляду справи строком на один місяць.

Суд розглянув зазначене клопотання позивача та не задовольняє його, з наступних підстав.

По-перше, позивачу надавалося достатньо часу для представлення витребуваних судом документів, яким останній не скористувався.

По-друге, ч. 1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України  передбачає, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Позовна заява надійшла до суду 06.06.2007, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції господарського суду. Двохмісячний строк для вирішення спору, встановлений ч. 1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, закінчується 06.08.2007.

Частини 3, 4 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, у виняткових випадках голова господарського суду чи заступник голови господарського суду має право продовжити строк вирішення спору, але не більш як на один місяць.

За клопотанням обох сторін чи клопотанням однієї сторони, погодженим з другою стороною, спір може бути вирішено у більш тривалий строк, ніж встановлено частиною першою цієї статті.

Виняткових випадків для продовження строку вирішення спору головою господарського суду чи заступником голови господарського суду з матеріалів справи  не вбачається; клопотання обох сторін чи клопотання однієї сторони, погоджене з другою стороною, в матеріалах справи відсутнє.

Отже, відкласти розгляд справи в межах передбаченого ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строку для вирішення спору, не уявляється можливим.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом  ВСТАНОВЛЕНО.

Як зазначено в позовній заяві, КП “Донецькоблводоканал” (Слов’янське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Слов’янськ), на підставі п. 1.4. Правил користування системами  комунального водопостачання та водовідведення в  містах і селищах України, затверджених наказом  Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від  01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 за № 165/374,   договорів  № 141 на надання послуг по питному водопостачанню та водовідведенню від 01.01.2006 та від 01.01.2007, укладених між КП “Донецькоблводоканал” в особі Слов’янського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (Підприємство питного водопостачання)  та  ДП „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов’янський курорт” (Абонент), надало послуги по водопостачанню та водовідведенню ДП „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов’янський курорт” у  період   з 25.10.2006 по 25.04.2007р. на загальну суму 338298грн.00коп., яка станом на 26.04.2007 в повному обсязі не сплачена.

Факт надання послуг з водопостачання та водовідведення  підтверджується актами-рахунками, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Зазначені акти-рахунки  підписані з боку відповідача без будь-яких зауважень або заперечень.

Згідно п. 12.9. Правил користування системами  комунального водопостачання та водовідведення в  містах і селищах України  рахунки або інші  платіжні документи за воду підлягають оплаті абонентами у триденний строк після їх подачі Водоканалом.

Посилання щодо оплати платіжних документів у триденний строк після їх подачі Водоканалом мається на кожному  пред’явленому акті-рахунку.

У відповідності до п. п. 5.6., 5.9. зазначених договорів  кінцевий розрахунок за поточний місяць Абонент здійснює на підставі пред’явленого рахунку за надані послуги платіжним дорученням з урахуванням поточних проплат   не пізніше 26-го числа поточного місяця. При оплаті по іншим обставинам, передбаченим законодавством і цим договором, Абонент здійснює оплату в 3-денний строк з дня отримання відповідного рахунку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб’єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог – згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

В свою чергу, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобов’язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

В порушення Правил користування системами  комунального водопостачання та водовідведення в  містах і селищах України, умов договорів № 141 від 01.01.2006 та від 01.01.2007, вимог зазначених статей Цивільного і Господарського кодексів України    відповідач оплату за отримані послуги здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі.

Приймаючи до уваги факт несвоєчасності та неповноти виконання відповідачем своїх зобов’язань по оплаті  отриманих послуг з водопостачання та водовідведення  позивач, з посиланням   на п. 7.2. договорів № 141 від 01.01.2006, від 01.01.2007 та на Закон України „Про відповідальність  суб’єктів підприємницької діяльності за  несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги” № 686-ХIV від 20.05.1999, нарахував відповідачу  пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за період з листопада 2006 по квітень 2007р. Сума пені згідно розрахунку складає  7313грн.44коп.

Вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Стаття 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 зазначає, розмір пені, обчислюється  від  суми  простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, переліченими нормативними актами встановлений граничний розмір пені.

Як вбачається з п. 7.2. договорів № 141, за несвоєчасну оплату (несплату)  послуг в строки, передбачені п. п. 5.5., 5.6. договору, Абонент сплачує пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу (для Абонентів, які підпадають під дію Закону України „Про відповідальність  суб’єктів підприємницької діяльності за  несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги” № 686-ХIV від 20.05.1999) або в розмірі  подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення платежу (для Абонентів, які підпадають під дію  Закону України № 543/96 ВР від 22.11.1996).

Тобто, як вбачається з вказаного пункту договорів Абоненти ставляться в нерівні умови,  а саме: в одному випадку пеня стягується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а в іншому – в розмірі 1%. Нарахування пені по подвійній обліковій ставці НБУ та, виходячи із розміру 1%, має істотну різницю.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 та Господарський кодекс України є діючими та встановлюють граничний розмір пені, який у порівняні з Законом України „Про відповідальність  суб’єктів підприємницької діяльності за  несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги” № 686-ХIV від 20.05.1999 є більш лояльним.

Відповідно до ст. 24 Конституції України всі сторони рівні перед законом та маються однакові права та обов’язки.

Таким чином, встановлювати переваги одних Абонентів над іншими суперечить Конституції України, яка є основним Законом держави.

Ухвалою про порушення від 06.06.2007 та ухвалою про відкладення розгляду справи від  26.06.2007 суд зобов’язав позивача надати обґрунтований розрахунок пені з урахуванням приписів Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне  виконання грошових зобов’язань” та судової практики.

Позивач на вимогу суду  розмір пені не перерахував, обґрунтованих пояснень з цього приводу не надав.

З урахуванням викладеного, враховуючи практику, що склалася при розгляді таких спорів, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені за період  з листопада 2006р. по  квітень 2007р. підлягають частковому задоволенню в сумі 340грн.69коп., виходячи із розрахунку по  подвійній обліковій ставці НБУ, що діяла у період,  за який сплачується пеня (8,5%).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання, за вимогою кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений законом або договором.

З огляду на ст. 625 Цивільного кодексу України позивач  нарахував відповідачу три відсотки річних та індекс інфляції за період з листопада 2006р. по квітень 2007р. Відповідно до розрахунку три відсотки річних   становлять   60грн.11коп., індекс інфляції – 9грн.39коп.

Нарахування інфляційних та 3% річних законодавчо закріплено, отже інфляційні в сумі 9грн.39коп. та 3% річних в сумі 60грн.11коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі  вищенаведеного,  згідно ст. ст.  509, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України,  ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”,   Правил користування системами  комунального водопостачання та водовідведення в  містах і селищах України, затверджених наказом  Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від  01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.07.1994 за № 165/374, керуючись ст. ст.  22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського  процесуального  кодексу  України, суд

В  И  Р  І  Ш  И  В :

Позовні  вимоги  комунального підприємства „Донецькоблводоканал” м. Донецьк (Слов’янське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Слов’янськ Донецької області) до дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов’янський курорт” м.  Слов’янськ Донецької області  про  стягнення 7382грн.94коп., з яких  7313грн.44коп. – пеня, 60грн.11коп. – 3% річних та індекс інфляції – 9грн.39коп., задовольнити частково в сумі 410грн.19коп., у тому числі пеня в сумі 340грн.69коп., 3% річних в сумі 60грн.11коп., індекс інфляції в сумі  9грн.39коп.

В частині стягнення пені в сумі 6972грн.75коп. відмовити.

Стягнути з дочірнього підприємства „Санаторно-курортний реабілітаційний центр „Слов’янський курорт”  (84110, м. Слов’янськ, Донецька область,   вул. Пушкінська, 2, ) на користь комунального підприємства “Донецькоблводоканал” (83000, м. Донецьк, вул. Університетська, 13, ) пеню в сумі  340грн.69коп., 3% річних в сумі 60грн.11коп., індекс інфляції в сумі 9грн.39коп., держмито в сумі  5грн.67коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 6грн.56коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ  після набрання рішенням законної сили.

Суддя

Тимошенко О.О.

Тел. 3056827

Надруковано 3 примірники:

1 прим.. –до справи

1 прим.. –  позивачу

1 прим.. – відповідачу