СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

09.08.2007

Справа №2-21/7054-2007

за позовом ОСОБА_1, м. Євпаторія,

до відповідача ОСОБА_2, м.
Євпаторія,

про визнання дійсним договору,
спонукання до виконання певних дій та стягнення 105 729,08 грн.

Суддя Господарського

Суду Автономної Республіки Крим

С.І. Чонгова

Представники:

Позивач - не з'явився

Відповідач - ОСОБА_3, представник,
д/п НОМЕР_1 від 11.06.2007 р.

Сутність спору: ОСОБА_1, м.
Євпаторія, звернувся до господарського суду із позовом до ОСОБА_2, м.
Євпаторія, у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу ПП «АРВИ»
від 17.09.2005 р.; зобов'язати передати обладнання та нематеріальні активи
відповідно до додатку № 1 до угоди про наміри від 17.09.2005 р.; стягнути суму
майнової шкоди у розмірі 80729,08 грн., а також суму моральної шкоди у розмірі
25000,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати
пов'язані з оплатою державного мита та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані
наступним. 17.09.2005 р. між сторонами було укладено згоду про намір,
відповідно до якого сторони виявили свій намір здійснити угоду купівлі-продажу
ПП «АРВІ» поетапно. На виконання вказаної угоди позивач сплатив відповідачу
обумовлену угодою суму та ввійшов до складу засновників ПП «АРВІ», а відповідач
після одержання коштів вийшов зі складу засновників ПП «АРВІ». Однак у порушення
своїх обов'язків відповідач не передав позивачу обладнання та немайнові активи,
передбачені додатком № 1.

Представник позивача у засідання не
з'явився, про день розгляду заяви повідомлений належним чином, про причини
неявки суд не повідомив, документи, витребувані судом, не надав.

Представник відповідача у засідання
суду з'явився, надав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнає
та просить відмовити позивачу у задоволені позову.

Суд вважає можливим розглянути
справу у відсутність позивача, оскільки у матеріалах справи є достатньо
документів для розгляду справи. Крім того, у позивача було достатньо часу для
надання документів, необхідних за його думкою, для розгляду спору.

У порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та заперечення представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2005 р. між ОСОБА_1, м.
Євпаторія, та ОСОБА_2, м. Євпаторія, було підписано угоду про намір.

Відповідно до вказаної угоди
ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) виявляють намір здійснити угоду
купівлі-продажу ПП «АРВІ» та домовляються провести угоду у два етапи. Перший
етап - проведення перевірки з обмеженням на проведення переговорів з другими
покупцями. Другий етап - купівля-продаж. Сума правочину у обсязі додатку № 1 -
30000,00 доларів.

Частина 1 статті 635 Цивільного
кодексу України визначає, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Отже, наданий позивачем договір про
намір не є договором купівлі-продажу.

Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті
207 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 208 Цивільного
кодексу України - у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними
особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб
між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених
частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші
правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Договір купівлі-продажу у письмовій
формі сторонами не укладався.

Виходячи з викладеного, суд не має
підстав вважати договір про намір від 17.09.2005 р. договором купівлі-продажу
ПП «АРВІ»».

Угодою про намір від 17.09.2005 р.
сторони не встановили термін передачі матеріальних і нематеріальних активів.

Відповідачем у матеріали справи
надана розписка директора ПП «АРВИ» Берладіна Всеволода Леонідовича від
02.02.2006 р. про отримання від ОСОБА_4 ключів за адресою: АДРЕСА_1, від
приміщень ПП «АРВИ». Таким чином, не можна вважати доведеними вимоги позивача
щодо порушень зобов'язань відповідачем щодо передачі йому активів.

Майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала
(частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 Цивільного
кодексу України).

Позивачем не наведено доказів
спричинення йому шкоди неправомірними діями відповідача.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах, суд дійшов
висновку, що позовну вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України витрати з оплати державного мита та судові
витрати, пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу
підлягають віднесенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У засіданні суду було оголошено
вступну та резолютивну частини рішення. Рішення оформлено та підписано
відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 20 серпня
2007 р.

На підставі викладеного і керуючись
ст.. 635, 207, 208, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 75, 82,
83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова
С.І.