КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2007                                                                                           № 25/334

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Буртовий М.В.,

від відповідача - не з’явився,

від третьої особи – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Виробничо-торгова фірма “Радосинь”

на рішення Господарського суду м.Києва від 02.08.2007

у справі № 25/334

за позовом                               Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства зобмеженою відповідальністю “Каіс”

до                                                   Закритого акціонерного товариства “Виробничо-торгова фірма “Радосинь”

третя особа            Товариство з обмеженою відповідальністю “Агропромисловий комбінат “Ніжинський”

про                                                  стягнення 1421806,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.07.2007 порушено провадження у справі № 25/334 за позовом Українсько-американського спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю “Каіс” (далі –СП у формі ТОВ “Каіс”) до Закритого акціонерного товариства “Виробничо-торгова фірма “Радосинь” (далі – ЗАТ “ВТФ “Радосинь”), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю “Агропромисловий комбінат “Ніжинський” (далі – ТОВ “АК “Ніжинський”) про стягнення 1421806,70 грн.

Рішенням господарського суду м. Києві від 02.08.2007 у справі № 25/334 позов задоволено частково. Суд стягнув з ЗАТ “ВТФ “Радосинь” на користь СП у формі ТОВ „Каіс” за рахунок предмету іпотеки, а саме: нежилої будівлі (літера А), загальною площею – 2 911,6 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, проспект Володимира Маяковського, будинок 6 – 1 321 806,70 грн., а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 02.08.2007, ЗАТ “ВТФ “Радосинь” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити УАСП у формі ТОВ “Каіс” у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального і матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2007 порушено апеляційне провадження за скаргою ЗАТ „ВТФ „Радосинь” на рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2007 у справі № 25/334 та призначено розгляд справи на 02.10.2007.

СП у формі ТОВ “Каіс” проти доводів апеляційної скарги заперечувало та просило суд рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ “ВТФ “Радосинь” – без задоволення.

На адресу Київського апеляційного господарського суду 02.10.2007 надійшло клопотання представника ЗАТ „ВТФ „Радосинь” про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом м. Києва справи № 17/259.

В зв’язку з неявкою в засідання суду, призначене на 02.10.2007 представників ЗАТ „ВТФ „Радосинь” та ТОВ „АК „Ніжинський” ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2007 розгляд справи відкладено та призначено на 16.10.2007.

На адресу Київського апеляційного господарського суду 16.10.2007 від представника ВАТ „ВТФ „Радосинь” надійшли клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом м. Києва справи № 17/259 та про відвід колегії суддів.

Ухвалою Голови Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 заяву ВАТ „ВТФ „Радосинь” про відвід колегії суддів залишено без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2007 розгляд справи призначено на 08.11.2007.

В засідання суду, призначене на 08.11.2007 представники ЗАТ „ВТФ „Радосинь” та ТОВ „АК „Ніжинський” не з’явились.

На адресу суду 08.10.2007 від ЗАТ „ВТФ „Радосинь” надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що представник товариства Короленко В.В. не може з’явитись в засідання суду у зв’язку з хворобою.

Клопотання ЗАТ “ВТФ “Радосинь” про зупинення провадження у справі № 25/334 до прийняття рішення господарським судом м. Києва у справі № 17/259 колегія суддів відхилила з огляду на те, що рішення господарського суду м. Києва у справі № 17/259 не впливатиме на перегляд рішення господарського суду м. Києва у справі № 25/334. При цьому, у разі задоволення позовних вимог у справі № 17/259 ЗАТ „ВТФ „Радосинь” не позбавлено права у установленому ГПК України порядку звернутися до суду про перегляд судових рішень у справі № 25/334 за нововиявленими обставинами.

Також, колегія суддів відхилила клопотання ЗАТ “ВТФ “Радосинь” про відкладення розгляду справи з огляду на те, що товариство не надало доказів щодо поважності причин неявки представника товариства Короленка В.В., а також того, що товариство не було позбавлено можливості направити в засідання суду, призначене на 08.11.2007 іншу уповноважену особу.

Керуючись ст. 75 ГПК України колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між АКБ “Укрсоцбанк” та ТОВ “АК “Ніжинський” 30.04.2004 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/207, за умовами якого, АКБ “Укрсоцбанк” зобов’язалось надати ТОВ “АК “Ніжинський” грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, надалі за текстом – “кредит”, на умовах, визначених договором та додатковими угодами (п. 1.1 договору № 02-23/207).

Пунктом 1.1.1 договору № 02-23/207 передбачено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо – “транш”, а у сукупності – “транші”, зі сплатою 21,5% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку № 1 до цього договору, що є невід’ємною складовою частиною цього договору, надалі за текстом – “тарифи”, в межах максимального ліміту заборгованості до 2000000 грн.

Погашення траншів кредиту буде здійснюватись в наступному порядку:

до 01.01.2005 – 200000,00 грн.;

до 01.02.2005 – 500000,00 грн.;

до 01.03.2005 – 700000,00 грн.;

до 01.04.2005 – 600000,00 грн., з кінцевим терміном повернення заборгованості до 01.04.2005 на умовах, визначених цим договором (п. 1.1.2 договору № 02-23/207).

Додатком № 1 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/207 від 30.04.2004 встановлено комісії, які ТОВ „АК „Ніжинський” сплачує АКБ „Укрсоцбанк” за банківські послуги по кредиту.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/207 від 30.04.2004 на підставі п. 2.13 договору № 02-23/207 від 30.04.2004 сторони дійшли згоди встановити відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 23 відсотки річних, починаючи з 31.12.2004.

Між АКБ “Укрсоцбанк”, ТОВ “АК “Ніжинський” та ЗАТ “ВТФ “Радосинь” 30.04.2004 укладено договір поруки № 05-12/884, за умовами якого, ЗАТ “ВТФ “Радосинь” зобов’язалося перед АКБ “Укрсоцбанк” у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ТОВ “АК “Ніжинський” зобов’язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/207 від 30.04.2004, за текстом – “договір кредиту” (п. 1.1 договору № 05-12/884).

Між АКБ „Укрсоцбанк” та ЗАТ „ВТФ „Радосинь” 30.04.2004 укладено договір іпотеки № 05-12/615 (з майновим поручителем), за умовами якого, товариство в якості забезпечення виконання всіх зобов’язань ТОВ „АК „Ніжинський” за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/207 від 30.04.2004 передає АКБ „Укрсоцбанк” в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежилу будівлю (літера А), загальною площею – 2911,6 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, будинок 6.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Між АКБ “Укрсоцбанк” та СП у формі ТОВ “Каіс” 19.12.2005 укладено договір уступки вимоги, за умовами якого, АКБ “Укрсоцбанк” передав, а СП у формі ТОВ “Каіс” одержало право вимоги виконання ТОВ “АК “Ніжинський” зобов’язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/207, укладеним між АКБ “Укрсоцбанк” та ТОВ “АК “Ніжинський” 30.04.2004, в частині погашення заборгованості, сплати штрафних санкцій та інфляційних збитків за прострочення виконання зобов’язань за договором.

Між АКБ “Укрсоцбанк” та СП у формі ТОВ “Каіс” 12.01.2006 укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами поруки, за умовами якого АКБ “Укрсоцбанк” передав, а СП у формі ТОВ “Каіс” одержало всі права АКБ “Укрсоцбанк” за договором поруки № 05-12/844 від 30.04.2004, укладеним в забезпечення виконання основного зобов’язання між АКБ “Укрсоцбанк” та ЗАТ “ВТФ “Радосинь” (п. 1.2.1 договору).

Також, між АКБ „Укрсоцбанк” та СП у формі ТОВ „Каіс” 31.01.2006 укладено договір відступлення прав за договором іпотеки, за умовами якого, АКБ „Укрсоцбанк” відступає, а СП у формі ТОВ „Каіс” набуває права за договором іпотеки № 05-12/615 від 30.04.2004, за яким ЗАТ „ВТФ „Радосинь” на забезпечення виконання зобов’язань ТОВ „АК „Ніжинський” за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/2007 від 30.904.2004, укладеного між ТОВ „АК „Ніжинський” та АКБ „Укрсоцбанк”, передало в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (літера А), загальною площею 2 911,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, будинок, 6 (пункти 1, 2 договору).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, внаслідок укладення зазначених договорів відступлення права вимоги, до СП у формі ТОВ „Каіс” перейшли права та обов’язки АКБ „Укрсоцбанк” за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/2007 від 30.04.2004, договору поруки № 05-12/844 від 30.04.2004та договору іпотеки № 05-12/615 від 30.04.2004.

Причиною спору у справі стало те, що СП у формі ТОВ „Каіс” вважає, що ТОВ „АК „Ніжинський” порушило умови договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/2007 від 30.904.2004 і у зв’язку з цим, просить стягнути штрафні санкції шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки.

Відповідно до п. 3.3 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/207 ТОВ “АК “Ніжинський” зобов’язалося, зокрема :

сплачувати АКБ “Укрсоцбанк” проценти та комісії передбачені п. 1.1.1 договору, в порядку, визначеному п.п. 2.5, 2.5, 2.8, 2.9, 2.12 договору та тарифами (п. 3.3.5 договору);

повернути АКБ “Укрсоцбанк” в повному обсязі транші кредиту в строки визначені п.1.1.2 цього договору (п. 3.3.7 договору);

повідомити АКБ “Укрсоцбанк” протягом трьох робочих днів від дати отримання відповідних відомостей про претензії та позови з боку третіх осіб до ТОВ “АК “Ніжинський”, якщо їх сума перевищує 10% максимального ліміту заборгованості вказаного в п. 1.1.1 договору, з наданням за вимогою АКБ “Укрсоцбанк” всіх необхідних документів (п. 3.3.12 договору);

надавати АКБ “Укрсоцбанк” щоквартально, не пізніше двадцять п'ятого числа першого місяця кварталу, наступного за звітним, належним чином засвідчені: бухгалтерський баланс; звіт про фінансові результати; розшифровку дебіторської та кредиторської заборгованості за встановленою АКБ “Укрсоцбанк” формою; дані про середньомісячні надходження на поточні рахунки в інших банках за останній квартал (п. 3.3.13 договору);

надавати АКБ “Укрсоцбанк” щороку, не пізніше 25 числа другого місяця року, наступного за звітним, належним чином засвідчені: бухгалтерський баланс за рік; звіт про фінансові результати за рік; звіт про рух коштів; звіт про власний капітал; розшифровку дебіторської та кредиторської заборгованості за встановленою АКБ “Укрсоцбанк” формою; дані про середньомісячні надходження на поточні рахунки в інших банках за останній квартал (п. 3.3.14 договору);

надавати за вимогою АКБ “Укрсоцбанк” інші документи (п. 3.3.15 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі прострочення ТОВ “АК “Ніжинський” строків сплати процентів та комісій, визначених договором та тарифами, а також прострочення строків повернення траншів кредиту, визначених п.п. 1.1.2, 2.13.3, 3.2.5, 4.4, 5.4 договору, ТОВ “АК “Ніжинський” сплачує АКБ “Укрсоцбанк” пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за договором.

У разі порушення ТОВ “АК “Ніжинський” вимог п.п. 3.3.2-3.3.18 договору, ТОВ “АК “Ніжинський” зобов’язалось сплатити АКБ “Укрсоцбанк” штраф у розмірі 5% від суми максимального ліміту кредиту, визначеного п. 1.1.1 цього договору, за кожний випадок (п. 4.3 договору).

Згідно п. 4.4 договору у разі невиконання ТОВ “АК “Ніжинський” вимог п.п. 3.3.2-3.3.18 договору, порушення ТОВ “АК “Ніжинський” або третьою особою з якою укладений договір забезпечення виконання зобов’язань за кредитом, умов договорів, визначених п. 1.3 договору протягом більше 15 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно, ТОВ „АК „Ніжинський” зобов’язане не пізніше наступного робочого дня, погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції. Після повної погашення заборгованості ТОВ „АК „Ніжинський” за договором дія договору припиняється.

У разі порушення строку перерахування кредитних коштів, передбаченого п. 3.1.1 договору, з вини АКБ „Укрсоцбанк”, банк сплачує ТОВ „АК „Ніжинський” пеню, в розмірі 0,005 процента від несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов’язань за цим договором, на поточний рахунок ТОВ „АК „Ніжинський” (п. 4.5 договору).

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2006 у справі № 2-315/1 за позовом СП у формі ТОВ “Каіс” до ЗАТ “ВТФ “Радосинь”, Гавелюка М.М., третя особа АКБ “Укрсоцбанк” в особі Київської міської філії АКБ “Укрсоцбанк” про стягнення заборгованості та за позовом СП у формі ТОВ “Каіс” до ТОВ “АК “Ніжинський”, ЗАТ “ВТФ “Радосинь”, Гавелюка М.М., третя особа АКБ “Укрсоцбанк” в особі Київської міської філії АКБ “Укрсоцбанк” про солідарне стягнення заборгованості позов задоволено повністю.

Судом встановлено, що факт невиконання ТОВ „АК „Ніжинський” належним чином та в установлений строк зобов’язання по поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом, тобто порушення п.п. 3.3.5.-3.3.7 договору № 02-23/207 від 30.04.2004, а також встановлено, що станом на 12.12.2005 заборгованість за договором становить: за кредитом 1 192 129,85 грн. і за процентами по кредиту 102 940,40 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 ГПК України).

З урахуванням того, що ТОВ „АК „Ніжинський” порушило зобов’язання щодо строків повернення кредиту та процентів, то суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до п. 4.2 кредитного договору стягнув пеню за несвоєчасне повернення кредиту та пеню за несвоєчасне повернення процентів.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі наказу господарського суду Чернігівської області від 16.12.2005 у справі № 10/172-10/277 про стягнення з ТОВ “АК “Ніжинський” 225400,00 грн. та наказу господарського суду Чернігівської області від 24.01.2006 у справі № 8/301/27 про стягнення з ТОВ “АК “Ніжинський” 217296,00 грн. Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Чернігівської області та Державною виконавчою службою у м. Ніжин і Ніжинському районі відкрито виконавчі провадження з виконання цих наказів.

При цьому, зазначені майнові вимоги до ТОВ “АК “Ніжинський” заявлено на суму, що перевищує 10% від максимального ліміту кредиту, тобто, більше, ніж 200000,00 гривень.

ТОВ “АК “Ніжинський” не надало доказів належного виконання п. 3.3.12 договору, тобто, повідомлення АКБ “Укрсоцбанк” про позови до товариства на суми, що перевищували 10% від максимального ліміту кредиту.

Також, ТОВ “АК “Ніжинський” не надало доказів належного виконання ТОВ “АК “Ніжинський” п.п. 3.3.13, 3.3.14 договору № 02-23/207.

Згідно п. 4.3 кредитного договору у разі порушення ТОВ “АК “Ніжинський” вимог п.п. 3.3.2-3.3.18 договору, ТОВ “АК “Ніжинський” зобов’язалось сплатити АКБ “Укрсоцбанк” штраф у розмірі 5% від суми максимального ліміту кредиту, визначеного п. 1.1.1 цього договору, за кожний випадок.

Відповідно до п. 3.3.15 договору № 02-23/207 ТОВ “АК “Ніжинський” зобов’язалося надавати за вимогою кредитора інші документи.

Лист – вимога № 82 СП у формі ТОВ “Каіс” від 25.04.2007 надіслано ЗАТ “ВТФ “Радосинь”, яке не є стороною за кредитним договором, а тому не може бути належним доказом невиконання ТОВ “АК “Ніжинський” п.3.3.15 кредитного договору.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання.

Згідно ст. 1 Закону України „Про іпотеку” іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про іпотеку” іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку” у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 1.4.1 договору іпотеки передбачено, що іпотекою забезпечуються зобов’язання по поверненню кредиту, сплаті процентів, всіх тарифів та комісій (п. 1.4.2 договору іпотеки), а також сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором кредиту (п. 1.4.3 договору іпотеки).

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання ТОВ „АК „Ніжинський” зобов’язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 02-23/2007 від 30.904.2004, виконання яких забезпечено договором іпотеки № 05-12/615 від 30.04.2004, права за якими перейшли до СП у формі ТОВ „Каіс”, а також те, що відсутні докази невиконання ТОВ „АК „Ніжинський” п. 3.3.15 договору № 02-23/2007, то колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково в сумі 1 321 806,70 грн.

Доводи ЗАТ „ВТФ „Радосинь” наведені в апеляційній скарзі про те, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що за кредитним договором ТОВ „АК „Ніжинський” прострочено виконання грошового зобов’язання, а згідно ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Також, колегія суддів вважає помилковим твердження апелянта про те, що виходячи із п. 4.3 договору обов’язок по сплаті штрафу у позичальника настає лише при одночасному порушенні вимог всіх пунктів з 3.3.2 по 3.3.18 договору кредиту. В п. 4.3 кредитного договору зазначено перелік зобов’язань за порушення яких стягується штраф і вказано, що штраф стягується за кожний випадок.

Інші доводи наведені ЗАТ „ВТФ „Радосинь” в апеляційні скарзі колегія суддів до уваги не приймає з огляду на те, що вони є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2007 у справі № 25/334.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2007 у справі № 25/334 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Виробничо-торгова фірма “Радосинь” – без задоволення

2.           Справу № 25/334 повернути господарському суду м. Києва.

3.          Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя

Судді

13.11.07 (відправлено)