ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 листопада 2007 р.
№ 14/381-2/27

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
Дерепи В.І.,

суддів
Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву приватного підприємства "Баритон" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 29 листопада 2006 року

у справі
№ 14/381-2/27

за позовом
приватного підприємства "Баритон"

до
акціонерного комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Івано-Франківської обласної філії

про
стягнення 120 913,62 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача –Клепацький М.М.

відповідача –Гайченко А.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.2006 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2006 року позов задоволено, стягнуто з відповідача 120 913,14 грн. збитків та пені.

Постановою Вищого господарського суду України від 29 листопада 2006 року (судді Л.Невдашенко, М.Михайлюк, Н.Дунаєвська) рішення суду від 11.01.2006 року та постанова апеляційного суду від 18.07.2006 року у справі № 14/381 були скасовані, у задоволенні позову відмовлено. Задовольняючи касаційну скаргу акціонерного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", Вищий господарський суд виходив з того, що предметом спору у справі № 14/381 є стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, а тому посилання апеляційного суду на положення статті 35 Господарського процесуального кодексу України щодо встановлення вини відповідача у заподіянні збитків рішенням суду по справі № 6/274, предметом спору в якій було саме стягнення збитків, пов’язаних з пошкодженням орендованого майна, є необґрунтованими та не можуть бути враховані в якості доказу для прийняття рішення по даній справі.

Приватне підприємство “Баритон” звернулося до Вищого господарського суду України з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 29.11.2006 року, в якій просить зазначену постанову Вищого господарського суду України від 29.11.2006 року скасувати, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.2006 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2006 року залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи і доводи заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові. На підставі цієї статті судове рішення може бути переглянуто за умов істотності таких обставин для вирішення спору та виявлення їх після прийняття рішення зі спору. Отже, виникнення нових доказів або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для перегляду рішення за правилами розділу XIII Господарського процесуального кодексу України.

Звертаючись із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 29.11.2006 року за нововиявленими обставинами, приватне підприємство “Баритон” послалося на: лист заступника Голови Фонду комунальної власності територіальної громади м. Калуша І. Шкуляра від 08.05.2007 року, яким дана особа зазначає, що її не було включено до складу повноважних на передачу осіб, а, отже, жодних обставин щодо факту проведення приймання-передачі приміщення підтвердити не може, що, на думку заявника, суттєво змінює обставини, на яких ґрунтувалося твердження відповідача про передачу ним з оренди приміщення орендодавцю 25.03.2005 року, та на чому, серед іншого, базувалась постанова суду; помилковість тверджень про правомірність листів відповідача від 15.03.2005 року, 21.03.2005 року та від 24.03.2005 року, та про отримання їх позивачем; ту обставину, що спірний договір оренди було розірвано у судовому порядку лише 18.10.2005 року, а отже, орендарем не сплачено орендну плату за період з 01.04.2005 року по 01.11.2005 року; рішення суду у справі № 6/274, якими односторонній акт приймання-передачі приміщення від 25.03.2005 року та листи відповідача від 15.03.2005 року, 21.03.2005 року та від 24.03.2005 року були визнані такими, що не можуть бути належними доказами для вирішення даної справи.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів виходить з того, що наведені заявником факти не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 112 Господарського процесуального кодексу України, не спростовують доводи, покладені в основу постанови Вищого господарського суду України від 29.11.2006 року, оскільки у листі заступника Голови Фонду комунальної власності територіальної громади м. Калуша І. Шкуляра від 08.05.2007 року зазначена особа не заперечує факту своєї присутності у орендованому приміщенні під час складання акта приймання-передачі; було встановлено, що своїми листами від 15.03.2005 року, 21.03.2005 року та від 24.03.2005 року відповідач повідомляв позивача про припинення з 21.03.2005 року дії договору оренди та просив направити повноважного представника для складання та підписання акта приймання-передачі, про що свідчить відповідь позивача на зазначені листи; судом було правомірно зазначено, що предметом спору по справі № 6/274 було саме стягнення збитків, пов’язаних з пошкодженням орендованого майна, а предметом спору у даній справі є стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, тому неправильним буде застосування в даному випадку положень статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Сума ж збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання прибутку позивачем в результаті можливого надання в оренду займаного відповідачем приміщення іншій особі, а за таких обставин наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Оскільки позивачем наявність підстави у діях складу цивільного правопорушення не була доведена відповідно до вимог ст. ст. 32-34 ГПК України, то постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2006 року йому було відмовлено у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 29.11.2006 року за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, 112, 114 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву приватного підприємства "Баритон" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови  Вищого господарського суду України від 29 листопада 2006 року у справі № 14/381 залишити без задоволення, а постанову  Вищого господарського суду України від 29 листопада 2006 року у справі за № 14/381-2/27 –без змін.

Головуючий, суддя
В.І.Дерепа

Суддя

Б.М. Грек

Суддя

Л.В Стратієнко