ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2007
Справа  № 12/204

За позовом товариства
з обмеженою відповідальністю „Феєрверк”, м. Київ

до приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Виноградів

про стягнення
суми 78 250,75 грн. - основного боргу; 1 632,02 грн. -3 % річних; 4 749,51 грн.
-інфляційних збитків та 3 400 грн. - штрафу.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -не
з'явився (не викликався явка на розсуд сторін)

Від відповідача -ОСОБА_1.,
приватний підприємець

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов товариством з обмеженою відповідальністю „Феєрверк”, м. Київ до
приватного підприємця ОСОБА_1, м. Виноградів про стягнення суми 78
250,75 грн. - основного боргу; 1 632,02 грн. -3 % річних; 4 749,51 грн.
-інфляційних збитків та 3 400 грн. - штрафу.

Представнику відповідача роз'яснено
права і обов'язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не заявлено.

Відповідач у судовому  засіданні визнав борг, повідомивши суд про
його часткове погашення в розмірі 10 000 грн. (платіжне доручення № 161006 від
16.10.2007 року та № 081005 серії МК від 08.10.2007 року) про що подав суду
письмову заяву від 18.10.2007 року.

Водночас, позивач просить суд не
застосовувати штрафних санкцій та надати відстрочку виконання рішення суду
строком на 3 місяці, посилаючись на те, що позивачем, всупереч домовленості з
відповідачем, поставлено більше піротехнічного товару від можливостей
відповідача її реалізувати, через що у відповідача виник складний матеріально
-  економічний стан.

Відтак, відповідач заявив, що на його
вимогу надлишкова партія товару позивачем не взята зворотньо, а тому реально
сплатити борг при максимальному зусиллі в нього є в період новорічних свят,
через що просить позивача та суд взяти до уваги наведену обставину.

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх,
заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі
78 250,75 грн.  -основного боргу щодо
оплати за поставку, згідно договору № 36/11/05 від 01.11.2005 року, товару,
підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-
видатковими накладними № ФК - 003122 від 08.12.2006 року та № ФК -003441
від 19.121.2006 року;

-
розрахунком позову, а за таких обставин стягнення суми основного
боргу       заслуговує на увагу суду.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених ГК України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно
до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
поставка товару (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість поставленого товару є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Однак, позивач сплачує частково
суму 10 000 грн. основного боргу, а тому залишок суми основного боргу, що
підлягає примусовому стягненню складає (78 250,75 грн. -10 000 грн.) = 68
250,75 грн., а в стягненні решти основного боргу (10 000 грн.) -провадження у
справі підлягає припиненню відповідно п.1-1 ст. 80 ГПК України, оскільки
відсутній предмет спору.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також
3% - річних від простроченої суми ( п.2 ст. 625 ЦК України). Тому, вимоги
позивача в частині стягнення 1 632,02 грн. -3% річних та 4 749,51 грн -збитків
від інфляції правомірні і підлягають задоволенню.

Судом відхиляються позовні вимоги в
частині нарахованої, відповідно      п.
13.2 договору, до стягнення 3 400 грн. -штрафу з підстав неправомірності і
необґрунтованості таких вимог, оскільки позовні матеріали не містять доказів
„односторонньої необґрунтованої відмови від виконання своїх зобов'язань…”
відповідачем та  п.6 ст. 232 ГК України,
ст.ст. 509 (п.3), 549, 551 (п.3) ЦК України.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання
відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3
ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
переважно доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню частково, поклавши
відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з
огляду його вини у виникненні спору, відстрочивши виконання рішення суду
строком на 2 місяці, як виняток, чим частково задоволити клопотання відповідача
з огляду підстав, що заслуговують на увагу суду.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82 - 84, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задоволити  частково.

2.           Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1                (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1)
на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Феєрверк” (м. Київ, вул.
Кіото, 27; код 31036152) суму  68
250,75 (шістдесят вісім тисяч двісті п'ятдесят грн. 75 коп.) -основного боргу;
1 632,02 (одну тисячу шістсот тридцять дві грн. 02 коп.) -3% річних; 4 749,51
(чотири тисячі сімсот сорок дев'ять грн. 51 коп.) -інфляційних збитків та
880,32 (вісімсот вісімдесят грн. 32 коп.) -
у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.)
-у відшкодування витрат на інформаційно -технічне забезпечення судового
процесу. Видати наказ з 19.12.2007 року.

3.   В частині  стягнення 10 000 грн. основного боргу  - провадження у справі припинити.

4.
В частині позову щодо стягнення 3 400 грн. штрафу
-відмовити.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.