ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"08" листопада 2007 р.

Справа № 28/113-07-2316

Одеський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

Головуючого :                Михайлова М.В.

Суддів:                             Тофана В.М.,

Журавльова О.О.

При секретарі:              Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не
з'явився, належним чином повідомлений;

від відповідача :
ОСОБА_2, за довіреністю ;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверласт" та Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

на рішення  господарського
суду Одеської області від  18 липня 2007
року

у справі № 28/113-07-2316

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверласт", юридична адреса: м. Одеса, Фонтанська
дорога,18; фактична адреса: м. Одеса вул. Локомотивна, 24-В

до Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про накладення арешту на майно або
грошові суми та стягнення 20052,6 грн.

та за зустрічним позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверласт"

про визнання договору частково
недійсним та витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еверласт" звернулося  до господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за
договором  оренди транспортного засобу з
правом викупу  від 30 серпня 2006 року у
розмірі 20052,6 гривни з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1.

Позивач у судовому засіданні  по суті позовних вимог пояснив, що між ТОВ
"Еверласт" та СПД-ФО ОСОБА_1
було укладено договір оренди транспортного засобу з правом викупу  від 30 серпня 2006 року, за умовами
якого  позивач зобов'язався передати у
тимчасове платне користування
транспортний засіб Iveco 190-38,1993 р/в, державний НОМЕР_1,  відповідач у свою чергу зобов'язувався
прийняти  зазначений транспортний засіб
та своєчасно у повному обсязі сплачувати
обумовлені договором платежі. Як вказує позивач СПД ОСОБА_1
систематично  не виконував умови договору
щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів про що неодноразово був
повідомлений  листами (вих. № 76/1-10
від. 01.11.2006 року, вих.№ 89-12 від 1.12.2006 року, вих № 92/1-12 від
26.12.2006 року вих. № 5/3-01 від 26.01.2007 року) , а листом  від 26.12.2006 року за вих. № 92/1-12  взагалі був повідомлений про  розірвання договору та вимогою повернення
транспортного засобу.  Вказані листи
відповідачем залишені без задоволення, тому
позивач за допомогою
спеціалістів  знайшов місце
розташування  свого транспортного
засобу  та вилучив його  з автостоянки
розташованої  на території
підприємства ТОВ "ІнтерАвто".
Оскільки крім  систематичної  несплати орендних та інших платежів за
договором, відповідач -СПД ОСОБА_1зобов'язаний сплатити позивачу суму штрафних
санкцій, тому  сума позову  на думку позивача складає  20052,60 гривень.

Відповідачем  04 травня 2007 року за вхід. № 4747   подав до суду  зустрічну позовну заяву, яку  ухвалою господарського суду Одеської
області  від  7 травня 2007 року   прийнято
до спільного  розгляду  з первісним
позовом у справі  № 28/113-07-2316.

Відповідач у зустрічному позові
просить суд визнати частково недійсним договір оренди транспортного засобу з
правом  викупу укладеного 30.08.2006 року
між СПД-ФО ОСОБА_1 та  ТОВ
"Еверласт",  а саме п.п. 5.2.,
9.2 договору та зобов'язати позивача за первісним позовом передати спірний
автомобіль у володіння відповідача. В обґрунтування  зустрічних позовних вимог  відповідач вказав, що між директором ТОВ
"Еверласт"  Коваленко В.О. та
СПД ОСОБА_1  існувала усна домовленість щодо  продажу
спірного транспортного засобу з розстроченням платежу  терміном на 1 рік. Так  СПД щомісячно зобов'язувався сплачувати  2669 гривень
в рахунок сплати заборгованості та 355,03 гривень  процентів. Для уникнення  будь-яких юридичних  проблем між сторонами було укладено договір
оренди транспортного засобу з правом викупу
від 30 серпня 2006 року. Відповідач
також  зазначав, що вищевказаний
договір мав формальне значення та
відносини між сторонами, які
будувалися на довірі, але на адресу відповідача почали надходити листи з
вимогою сплатити заборгованість за договором
та позивач відмовився  виписувати
на ім'я ОСОБА_1подорожні листи, чим унеможливив користування автомобілем.

Оскільки,  за домовленістю  з
директором  ТОВ
"Еверласт"   був передбачений
інший порядок оплати  ніж зазначений у
п.п. 5.2, 9.2 договору оренди транспортного засобу з правом викупу  від 30 серпня 2006 року,  відповідач просить визнати вищевказаний
договір недійсним у  цій частині.

У відзиві на зустрічну позовну
заяву  позивач вказує, що усна
домовленість до підписання договору між сторонами виникла з приводу  здійснення СПД ОСОБА_1 технічного обслуговування
автомобіля, з цієї причини на ім'я
відповідача виписувалися
подорожні листи, але відповідач використовував автомобіль у комерційних
цілях, що і зумовило  підписання між
сторонами договору оренди транспортного засобу з правом викупу  від 30 серпня 2006 року. Крім того позивач
зазначає, що  відповідач експлуатував
транспортний засіб з порушенням вимог ЗУ "Про автомобільний
транспорт", оскільки не отримав тимчасовий
реєстраційний талон та експлуатував автомобіль у несправному стані.

Позивачем також надано до суду   заяву про збільшення позовних вимог,
відповідно до якої  просить суд крім суми
заборгованості стягнути з відповідача
суму матеріальних збитків у розмірі
19704,52 гривень, які  були
нанесені останнім у результаті пошкодження
транспортного засобу переданого в оренду.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 18.07.2007 р. (суддя Гуляк Г.І.) позов задоволено
частково; стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю
"Еверласт"(юридична адреса : 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога,18,
фактична адреса: 65013, м. Одеса, вул.Локомотивна,24-В р/р 260046051 в ООФ АППБ
"Аваль", МФО 328351)  суму
основного боргу  у розмірі  9130 (дев'ять тисяч сто тридцять) гривень,
пеню у розмірі 318 (триста вісімнадцять) гривень 30 копійок, індекс інфляції у
сумі 227 (двісті двадцять сім) гривень 27 копійок,  три проценти річних  у розмірі 50 (п'ятдесят) гривень 65
копійок,  державне мито у сумі 97
(дев'яносто сім ) гривень 25 копійок, витрати по сплаті ІТЗ у розмірі  28 (двадцять вісім) гривень 86 копійок; в
решті позову відмовлено; у задоволені зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим
рішенням господарського суду Одеської області в частині незадоволених вимог ТОВ
"Еверласт" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить стягнути на користь ТОВ
"Еверласт" з СПД ОСОБА_1 суму матеріальних збитків в розмірі 24 232,52
грн., витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 3000 грн.,
судові витрати на суму 198,78 грн.

В свою чергу, не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції, СПД ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення господарського суду Одеської області від 18.07.2007 р. по
справі № 28/113-07-2316 скасувати в частині задоволення позовних вимог ТОВ
"Еверласт" та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову,
відмовити ТОВ "Еверласт" в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості
за договором оренди, відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі,
ухвалити рішення, яким відмовити ТОВ "Еверласт" в задоволенні
позовних вимог до нього в повному обсязі,
визнати частково недійсним договір оренди транспортного засобу з правом
викупу, укладений  30.08.2006 р. між  Суб'єктом
підприємницької  діяльності
-фізичною  особою  ОСОБА_1 та Товариством  з
обмеженою  відповідальністю  "Еверласт", а саме його пункти  5.1., 5.2., 9.2; визнати договір
найму-продажу  від  30.08.2006
року  укладеним між  Суб'єктом
підприємницької  діяльності
-фізичною  особою  ОСОБА_1
та Товариством  з  обмеженою
відповідальністю  "Еверласт з
наступними умовами:

5.1. Оціночна вартість автомобіля
-50 294,88 грн.

5.2. платежі за договором:

5.2.1. розмір щомісячної орендної
плати - 250 грн.;

5.2.2. розмір частки вартості
автомобіля з розрахунку за один місяць на протязі терміну договору  (1/18)-2 794,16  грн.;

5.2.3.розмір щомісячного платежу з
урахуванням орендної плати та вартості
1/18 частки  автомобіля складає 3
044,16  грн.;

Зобов'язати ТОВ
"Еверласт" передати спірний автомобіль у  володіння та користування  Суб'єкта
підприємницької  діяльності
-фізичної  особи  ОСОБА_1 на підставі договору найму-продажу
від 30.08.2006 р. у тому ж стані, в якому він був вилучений 25.01.2007 р. з
автостоянки ТОВ "Інтер Авто".

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК
України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду
апеляційних скарг.

У судовому засіданні відповідно до
ст.77 ГПК України оголошувалась перерва.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши  доводи апеляційних скарг, наявні матеріали
справи та обставини на які посилаються скаржники, а також перевіривши
додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ
"Еверласт" не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга СПД ОСОБА_1
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.05.2006 р. між ТОВ "Інтер-авто" та ОСОБА_1 був укладений договір
на відстій автотранспорту, предметом якого було надання ТОВ
"Інтер-авто" ("Автогосподарством") послуг по організації
відстою належного ОСОБА_1 ("Орендарю" -згідно договору з
"Еверласт") автотранспорту марки IVECO, д/н НОМЕР_1 на території
Автогосподарства за адресою Миколаївська дорога 223/225.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 копій
товарних чеків та накладних, ним здійснювалося протягом травня-серпня 2006  року технічне обслуговування та ремонт
спірного автомобіля.

З копій наданих ОСОБА_1 подорожніх
листів вбачається, що протягом травня-серпня 2006 р. ОСОБА_1 здійснював
експлуатацію спірного транспортного засобу.

Тридцятого серпня 2006 року  між ТОВ "Еверласт" та СПД ОСОБА_1
було укладено договір оренди транспортного засобу з правом викупу.

За умовами договору позивач
зобов'язався передати у тимчасове платне володіння майно, а саме сідловий тягач
IVECO 190-38,1993 р/в, державний НОМЕР_1, а відповідач у свою чергу
зобов'язався прийняти зазначений транспортний засіб та своєчасно у повному
обсязі сплачувати обумовлені договором платежі, а саме: орендну плату, яка
складається з щомісячних орендних платежів у розмірі 250 гривень та щомісячних
платежів за надання послуг щодо викупу транспортного засобу у розмірі 3720
гривень. Що стосується розрахунків договором також обумовлено, що вищевказані
платежі здійснюються з 20, але не пізніше 25 числа поточного місяця.

Пунктом 4.1 договору встановлено
строк дії оренди транспортного засобу, який складає 18 місяців з моменту
передачі за актом прийому-передачі та до 28.02.2008 року, а з моменту виплати
орендарем усієї суми викупу автомобіля, останній набуває право власності на
предмет оренди.

На виконання умов договору
позивачем - ТОВ "Еверласт" за актом прийому - передачі транспортного
засобу від 01 вересня 2006 року передано відповідачу - СПД ОСОБА_1 транспортний
засіб IVECO 190-38,1993 р/в, державний НОМЕР_1.

Відповідачем  ОСОБА_1 здійснено частково оплату за
договором оренди транспортного засобу з правом викупу від 30 серпня 2006 року у
розмірі 6000 гривень, що підтверджується квитанцією № 2 від 3 жовтня 2006 року
та квитанцією № 6 від 30 жовтня 2006 року.

Листами від 01.11.2006 року за вих.
№ 76/1-10 та від 11.12.2006 року за № 89-12 позивач просив відповідача
виконувати належним чином умови договору оренди транспортного засобу з правом
викупу від 30 серпня 2006 року щодо сплати орендних платежів та попереджав про
свій намір у разі не погашення відповідачем заборгованості скористатися своїм
правом  на розірвання договору  у односторонньому порядку з поверненням
предмета оренди та компенсацією понесених позивачем витрат.

26 грудня 2006 року за вих. №
92/1-12 позивач -ТОВ "Еверласт" направив на адресу відповідача лист,
яким висловив своє бажання на розірвання з 31.12.2006 року договору оренди
транспортного засобу з правом викупу від 30 серпня 2006 року у зв'язку з
систематичним порушенням умов договору відповідачем щодо сплати орендних
платежів.

Відповідно до змісту вищевказаного
листа позивач вимагав у відповідача повернути предмет оренди -транспортний
засіб IVECO 190-38,1993 р/в, державний НОМЕР_1, за актом прийому-передачі та
погасити суму заборгованості за договором у розмірі 9 152, 98 гривень.

У матеріалах справи знаходиться
розписка директора ТОВ "Еверласт" Коваленко В'ячеслава Олександровича
від 25.01.2007 року, яка засвідчує факт отримання від директора ТОВ
"ІнтерАвто" Трач А.І. на території ТО В "ІнтерАвто" з яким
СПД ОСОБА_1   1 травня 2006 року укладав
договір на відстій автотранспорту, транспортного засобу IVECO 190-38, 1993 р/в,
державний НОМЕР_1, на зберігання. Щодо технічного стану транспортного засобу
зазначено, що він знаходився на зберіганні без акумуляторів.

Відповідно до листа ТОВ
"Еверласт" №8 від 12.03.2007 р., адресованого ОСОБА_1, загальна сума
щомісячних платежів по договору оренди транспортного засобу з правом придбання
від 30.08.2006 р., враховуючи суму орендної плати та плати по викупу автомобіля,
визначена у розмірі 3 044 грн. 16 коп.

Враховуючи викладені обставини
судова колегія при вирішенні спору виходить з наступних висновків та положень
чинного законодавства.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими
Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим
кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України  до виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ст.655 ЦК
України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму.

Судова колегія вважає, що при
укладенні договору оренди спірного транспортного засобу з правом викупу від
30.08.2006 р. дії сторін охоплювалися ст. 628 ЦК України, положення якої дають
сторонам змогу укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів
(змішаний договір). В цьому випадку до відносин сторін застосовуються у
відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному договорі. Отже між сторонами був укладений
змішаний договір найму-продажу.

Виходячи з пояснень СПД ОСОБА_1 в
судовому засіданні, аналізу матеріалів справи, а зокрема листа ТОВ
"Еверласт" № 8 від 12.03.2007 р. за змістом якого загальна сума
щомісячних платежів по договору оренди транспортного засобу з правом викупу від
30.08.2006 р. складає 3 044 грн. 16 коп., судова колегія приходить до висновку,
що між сторонами при укладенні вказаного договору було досягнуто згоду про
розмір щомісячних платежів  3 044, 16
грн. та про розмір щомісячної орендної плати у складі цих платежів  250 грн. Таким чином щомісячна сума по викупу
автомобіля складає 2 794, 16 грн. (3 044, 16 - 250). З урахуванням терміну дії
договору  18 місяців загальна вартість
предмету оренди складає 50 294, 88 грн. (2 794, 16 Ч 18).

Висновок про помилковість
розрахунків у договорі також підтверджується тим, що за змістом п. 5.1.
Договору, яким оціночна вартість автомобіля визначена на рівні 54 795 грн., у
п. 5.2.2. з урахуванням терміну дії договору в якості щомісячної оплати
вартості автомобіля повинна була бути зазначена 1/18 частку від зазначеної
суми, тобто 3 044 грн., але в договорі вказана сума 3 470 грн.

За змістом ст. 235 ЦК України, якщо
буде встановлено, що правочин був вчинений на умовах, що приховують інші умови,
то правочин вважається вчиненим на умовах, які сторони насправді мали на увазі.
Отже п.п.5.1., 5.2. договору оренди транспортного засобу з правом викупу від
30.08.2006 р. повинні бути визнані недійсними, а зазначений договір має бути
визнаний укладеним з наступними умовами:

"5.1. Оціночна вартість
автомобіля -50 294, 88 коп.

5.2.  платежі за договором:

5.2.1. розмір щомісячної орендної
плати - 250 грн.;

5.2.2. розмір частки вартості
автомобіля з розрахунку за один місяць на протязі терміну дії договору (1/18)
-2 794, 16 грн.;

5.2.3. розмір щомісячного платежу з
урахуванням місячної орендної плати та вартості 1/18 частки автомобіля складає
3 044,16 грн."

Далі, відповідно до ст. 705 ЦК
України, за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на
переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару.

Таким чином до правовідносин сторін
з 30.08.2006 р. до 28.02.2008 р. або до сплати повної вартості предмету оренди
застосовуються положення про найм (оренду). Оскільки за умовами договору оренди
на орендаря не може бути покладено обов'язок щодо оплати вартості предмету
оренди, а умови договору купівлі-продажу при укладенні між сторонами змішаного
договору найму-продажу можуть бути застосовані лише після закінчення користування
річчю на умовах найму, то застосування фінансових санкцій до орендаря до спливу
терміну оренди за несплату вартості автомобіля є незаконним і суперечить суті
укладеного договору.

Виходячи з розміру орендної плати
на місяць у сумі 250 грн., враховуючи час фактичного користування СПД ОСОБА_1
спірним транспортним засобом на умовах оренди: з 01.09.2006 р. по 25.01.2007
р., загальний розмір орендної плати за вказаний період складає 1201 гн. 50 коп.
Оскільки станом на 30 жовтня 2006 р. СПД ОСОБА_1 сплачено на користь ТОВ
"Еверласт" суму в розмірі 6 000 грн., виходячи з наведених вище
положень чинного законодавства, судова колегія вважає, що на момент вилучення
спірного транспортного засобу та звернення ТОВ "Еверласт" до суду у
СПД ОСОБА_1не було заборгованості по сплаті орендної плати.

Відповідно  до
ст.48  Закону України "Про
автомобільний  транспорт" водій  повинен
мати, крім  інших  документів,
дорожній  лист.  Після
того як ОСОБА_1  перестали
надавати  дорожні  листи
він  не  зміг виїжджати,  тобто  дія  договору
оренди була  припинена  внаслідок
протиправних  дій  ТОВ
"Еверласт". Пункт  2.1
договору найма  передбачає,  що експлуатація  транспортного
засобу  проводиться  без дорожнього  листа
Орендодавця. Враховуючи  те,  що
ОСОБА_1 не  був  власником автомобіля, цей  пункт
договору  є  незаконним.

Відповідно до ст. 782 ЦК України,
наймодавець  має  право
відмовитися  від  договору
найму  і  вимагати
повернення  речи,  якщо наймач не вносить плату за користування
річчю протягом трьох місяців підряд. Тобто зазначення у договорі умов, які
передбачають можливість односторонньої відмови орендодавця від договору може
мати місце лише у зв'язку з невнесенням орендної плати.

Оскільки заборгованості по орендній
платі за СПД ОСОБА_1 не існує, у ТОВ "Еверласт" відповідно до норм
чинного законодавства не виникає права на односторонню відмову від договору.

За таких обставин п.9.2 Договору
оренди з правом викупу від 30.08.2006 р. в частині набуття ТОВ
"Еверласт" права на односторонню відмову від договору оренди у разі
прострочення орендарем оплати вартості автомобіля, є незаконним.

Також не ґрунтується на законі
положення п.9.2 договору щодо залишення у власності орендодавця і предмету
оренди-продажу, і сплачених по договору платежів щодо викупу предмету оренди у
разі односторонньої відмови орендодавця від договору, оскільки за змістом ст.
692 ЦК України в разі часткової оплати товару продавець має право вимагати
повної оплати товару, але при цьому не має права вимагати повернення товару.

Відповідно до ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог встановлених ч.1
ст.203 ЦК України. Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини
правочину не має своїм наслідком недійсність інших його частин, або правочину в
цілому. У зв'язку з викладеним судова колегія вважає, що п. 9.2. договору
оренди транспортного засобу з правом викупу від 30.08.2006 р. є недійсним.

У зв'язку з відсутністю у ТОВ
"Еверласт" правових підстав для односторонньої відмови від договору,
враховуючи те, що спірний транспортний засіб від СПД ОСОБА_1 не повертався у
володіння ТОВ "Еверласт", а вибув з володіння орендаря з порушенням
встановленого чинним законодавством порядку, спірний транспортний засіб
підлягає поверненню СПД ОСОБА_1

З врахуванням викладеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваного рішення порушив норми матеріального права, а його висновки,
зокрема, щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову, є
необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи, а тому рішення в
цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
задоволенню.

Між тим, враховуючи те, що спірний
транспортний засіб був вилучений з володіння СПД ОСОБА_1 без достатніх правових
підстав, що документація з приймання-передачі автомобіля не оформлювалася
належним чином, суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні вимог ТОВ "Еверласт" про стягнення з СПД
ОСОБА_1 витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги та з укомплектуванням
транспортного засобу акумуляторами та запасним колесом у розмірі 7528,00 гривень,
а також стягнення суми матеріальних збитків за пошкодження та псування
транспортного засобу у розмірі 19704,52. Як првильно зазначив суд першої
інстанції в оскаржуваному рішенні вказані вимоги ТОВ "Еверласт"
необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки докази, якими позивач
підтверджує наявність витрат та збитків та не містять у собі ознак належності
та допустимості у розумінні ст.35 ГПК України; всупереч ст. 33 ГПК України
позивачем не доведено існування правових підстав для задоволення вимог стягнення
з відповідача витрат та збитків. Таким чином апеляційна скарга ТОВ
"Еверласт" не підлягає задоволенню.

З
урахуванням  наведеного  колегія
суддів вважає, що  апеляційна  скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверласт" не підлягає  задоволенню, а апеляційна  скарга
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 підлягає
задоволенню, рішення  господарського  суду слід скасувати частково.

Керуючись
ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України,
апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну  скаргу
Товариства  з  обмеженою
відповідальністю
"Еверласт",  м.Одеса,
на  рішення  господарського  суду Одеської області від  18.07.2007
року  по  справі
№28/113-07-2316  залишити  без
задоволення.

Апеляційну  скаргу
Суб'єкта  підприємницької  діяльності -фізичної  особи
ОСОБА_1, м.Южне  Одеської   області, на
рішення  господарського  суду Одеської області від  18.07.2007
року  по  справі
№28/113-07-2316  задовольнити.

Рішення господарського суду
Одеської області від  18.07.2007 р. по
справі № 28/113-07-2316  скасувати в
частині задоволення позовних вимог ТОВ "Еверласт" та в частині відмови  в
задоволенні  зустрічного
позову  Суб'єкта  підприємницької  діяльності -фізичної  особі
ОСОБА_1.

Відмовити  Товариству з
обмеженою  відповідальністю  "Еверласт" в задоволенні позовних
вимог до Суб'єкта  підприємницької  діяльності -фізичної  особі
ОСОБА_1про стягнення матеріальних
збитків  у  розмірі 24 232,52 грн,  витрат,
пов'язаних з  оплатою  правої
допомоги  у  розмірі 3 000 грн., витрат з  оплатою держмита  у
розмірі  198,78  грн.

Позов Суб'єкта  підприємницької  діяльності -фізичної  особі
ОСОБА_1задовольнити повністю.

Визнати частково недійсним договір
оренди транспортного засобу з правом викупу, укладений  30.08.2006 р. між  Суб'єктом
підприємницької  діяльності
-фізичною  особою  ОСОБА_1 та Товариством  з
обмеженою  відповідальністю  "Еверласт, а саме його пункти  5.1., 5.2., 9.2.

Визнати договір найму-продажу  від
30.08.2006  року  укладеним між
Суб'єктом  підприємницької  діяльності -фізичною  особою
ОСОБА_1  та Товариством  з
обмеженою  відповідальністю  "Еверласт з наступними умовами:

5.1. Оціночна вартість автомобіля
-50 294,88 грн.

5.2. платежі за договором:

5.2.1. розмір щомісячної орендної
плати - 250 грн.;

5.2.2. розмір частки вартості
автомобіля з розрахунку за один місяць на протязі терміну договору  (1/18)-2 794,16  грн.;

5.2.3.розмір щомісячного платежу з
урахуванням орендної плати та вартості
1/18 частки  автомобіля складає 3
044,16  грн.

Зобов'язати ТОВ
"Еверласт"(юридична адреса: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 18,
фактична адреса: 65013, м. Одеса, вул. Локомотивна, 24-В, р/р 260046051 в ООФ
АППБ "Аваль", МФО 328351)
передати спірний автомобіль у
володіння та користування
Суб'єкта  підприємницької  діяльності -фізичної  особи
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на підставі договору
найму-продажу від 30.08.2006 р. у тому ж стані, в якому він був вилучений
25.01.2007 р. з автостоянки ТОВ "Інтер Авто".

В решті частині рішення
господарського суду Одеської області від 18.07.2007 року по справі №
28/113-07-2316  залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверласт" (юридична адреса: 65062, м. Одеса,
Фонтанська дорога, 18, фактична адреса: 65013, м. Одеса, вул. Локомотивна,
24-В, р/р 260046051 в ООФ АППБ "Аваль", МФО 328351) на користь
Суб'єкта  підприємницької  діяльності -фізичної  особи
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 200 (двісті) грн.00 коп.
витрат на державне мито, в тому числі 50 (п'ятдесят) грн. 00 коп. за розгляд
апеляційної скарги, та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. за інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу.

Доручити господарському суду
Одеської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                               М.В.
Михайлов

Суддя:
В.М. Тофан

Суддя:                                                                                                   О.О.
Журавльов