ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.11.07                                                                                           Справа  № 19/122

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                Мельник Г.І.

суддів:                                          Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Острозького споживчого товариства б/н від 3.08.07р.

на рішення господарського суду Рівненської області від 4.05.2007р.

у справі      №19/122

за позовом Острозького комунального підприємства «Теплоенергія»

до відповідача          Острозького споживчого товариства, м. Острог

про стягнення 3 181,09 грн. основного боргу та 540,78 грн. пені

За участю:

Від позивача: Юрчук Л.А.

Від відповідача: Поліщук О.П.

В ході судових засідань представникам сторін права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України роз’яснено, заперечення щодо складу суду не поступило.

Встановив: рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Тимошенко О.М.) від 4.05.2007р. у справі №19/122 задоволено позовні вимоги.

Відповідач з рішенням не погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що судом необгрунтовано включено в загальну суму заборгованості 3181,09 грн. суму 1198,88 грн., оскільки ця сума знаходиться поза межами строку позовної давності. Зазначає, що ним проплачено 1197,47 грн., а отже заборгованості у нього перед позивачем немає.

Позивач у відзиві зазначає, що послуги по теплопостачанню позивачу надавалися, проте відповідач договірних зобов’язань по їх оплаті належним чином не виконав, тому вважає вимогу про стягнення з відповідача суми заборгованості підставною та обгрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду без змін.

У зв’язку з неявкою представника відповідача справа слуханням відкладалася з 16.10.07р. на 13.11.07р.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 4.05.2007 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного:

28.12.02 року між дочірнім підприємством "Острогкомуненергія" (постачальник) та Острозьким споживчим товариством (споживач) було укладено договір №11042 на відпуск теплової енергії за умовами якого постачальник зобов'язується відпустити теплову енергію для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання будівель за адресою: вул. Татарська 2а, м. Острог від котельні по вул. Л.Українки 1, а споживач прийняти її та оплатити в терміни, зазначені в цьому договорі.

Згідно до ч. 5 договору у випадку відсутності приладів обліку, оплата за спожиту теплову енергію нараховується по існуючих тарифах за опалення загальної площі приміщення. Споживач здійснює оплату за теплову енергію не пізніше 1 числа місяця слідуючого за розрахунковим.

Статтями 512, 516 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до рішення сесії Острозької міської ради №187 від 05.06.2003р. засновано Острозьке комунальне підприємство "Теплоенергія", яке згідно п. 1.1 Статуту є правонаступником майнових та правових зобов'язань дочірнього підприємства "Острогкомуненергія" КТП "Комуненергія" і за розподільчим балансом станом на 01.05.2004року прийняло право вимоги по договору №11042 від 28.12.2002р.

Як вбачається з наявних у справі доказів відповідач припинив оплату послуг за відпущену теплову енергію з вересня 2004 року і станом на день подання позову заборгованість перед позивачем складає 3181,09 коп., яка включає в себе борг, що виник до 01.02.2004 року в сумі 1198,88 грн.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.  (ч. 4 ст.  267 ЦК України).

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки позовна заява надійшла до господарського суду 2.03.07р., а тому суму заборгованості слід обчислювати з 2.03.04р.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія встановила, що згідно відтисків поштових штампів на конверті, в якому містилася позовна заява, а також квитанції про направлення її відповідачу, позов подано 28.02.07р., а надійшов до господарського суду Рівненської області 2.03.07р.

Крім цього, згідно умов договору споживач мав здійснювати оплату не пізніше 1 числа місяця наступного за розрахунковим, постачальник знав про порушення свого права внаслідок неоплати послуг кожного 2 числа місяця наступного за розрахунковим.  Позов надійшов до місцевого господарського суду 02.03.2007 року. На підставі цього колегія погоджується з висновком господарського суду, що сума заборгованості, яка нарахована позивачем, нарахована у межах строків позовної давності.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що з 01.02.2004 року відповідачу було надано послуг з теплопостачання в сумі 3181,09 грн., з яких останнім оплачено 1197,47 грн., заборгованість, що виникла в межах строку позовної давності становить 1983,62 грн.

Крім цього, колегія вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення пені в сумі 540,78 грн. відмовлено підставно, оскільки суму пені нараховано за період з 28.02.2006 року по 01.03.2007 року, проте порушення зобов’язання виявлено позивачем у 2004 році, а згідно п. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.33,43,49,91,99,101,103,105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Рівненської області від 4.05.2007р. по справі за №19/122 залишити без змін.

2.В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

3.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи скеровуються в господарський суд Рівненської області.

Головуючий–суддя                         Мельник Г.І.

Судді                                    Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.