ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"02" серпня 2007 р.                                                                   Справа № А6/345-07

10.10

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого                                                                                  судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                                                            Петровій Л.М.

розглянувши адміністративну справу № А6/345-07

за позовом Приватного підприємства „Шок”, м. Біла Церква

до Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції, м. Біла Церква

про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Представники:

від позивача: Ткаченко Т.О.(дов.б/н від 02.07.2007р)

відповідача:  Новогребельська І.М. (дов. № 52749/10 від 02.07.2007р.)

обставини спору:

До господарського суду Київської області надійшов адміністративний позов Приватного підприємства „Шок” (далі - позивач) до Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції (далі –відповідач) про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до пп. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01.09.2005 р., спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відносять до компетенції адміністративних судів і розглядаються за правилами КАС України.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з’ясовує дотримання позивачем порядку звернення з адміністративним позовом.

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, відповідно до ч.1 ст.108 КАС України постановлює ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Дослідивши позовні матеріали, судом встановлено, що позивачем не додано документу про сплату судового збору. Тому, ухвалою від  09.07.2007 року позовна заява була залишена без руху, а відповідач був зобов’язан в строк до 24.07.2007 року усунути недоліки позовної заяви з дотриманням вимог ст.206 КАС України.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 25.07.2007 року  за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.06.2007р. до ПП „Шок” було надіслано неправомірне рішення про застосування штрафних санкцій на суму 11 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує, вважає його обґрунтованими і правомірними та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник  відповідача в судовому засіданні подав заперечення на позов № 52742/10 від 01.08.2007 р.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд,-

встановив:

Працівниками ДПІ 26.05.2007 р. органами Державної податкової адміністрації в Київський області на приватному підприємстві „Шок”, яке проводить діяльність в сфері грального бізнесу, була проведена планова перевірка, якою було встановлено факт надання послуг у сфері грального бізнесу у готівковій формі за допомогою грального столу для казіно, грального столу з кільцем рулетки, колеса фортуни. Перевіркою встановлено факт відсутності ліцензії на право організації діяльності з проведення азартних ігор (казино);факт прдбання гравцем фішок казіно (власноручно перевіряючими) на суму 500,00 грн. та 1500,00 грн. із застосуванням РРО, на повні суми покупки. Після закінчення сеансів гри перевіряючими були надані фішки на суми 800,00 грн.( 4*200) та 1400,00 грн. (7*200) для одержання готівкових коштів, в т.ч. виграшу 300,00 грн. Зазначена розрахункова операція, в т.ч. видача виграшу менеджером у казіно проведена без застосування РРО та без видачі відповідних розрахункових документів на операцію обміну фішек на готівку на суму 800,00 грн. (в т.ч.виграш 300,00 грн.) та на готівку на суму 1400,00 грн.(де немає виграшу). Гравців казіно не було зареєстровано в журналі персоніфікації фізичних осіб –відвідувачів гральних закладів. Порушено п.29 ст.9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності” від 01.06.2000р.; п.1.2 ст.3 Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995р.; Порядок обліку доходів фізичних осіб у гральних закладах та персоніфікації таких осіб затвердж. Наказом ДПАУ від 20.10.03.

По результатам перевірки був складений акт № 001194 від 26.05.2007 р.

На підставі вищевказаного акту 12.06.2007 р. до ПП „Шок” було надіслано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за № 0001052351948 від 12.06.2007 р. на суму 11 000 грн.

Позивні вимоги позивача полягають в тому, що відповідачем неправомірно винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, оскількі встановлені перевіркою  порушення не мали місце. Так, позивач вважає, що відповідачем був порушений п.4 ст. 11-1 „Про державну податкову службу в Україні”,оскільки право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише в тому випадку, коли йому не пізніше ніж за десять днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначення її проведення,а його не було надіслано. Перевірка проводилась податковими інспекторами без залучення податкової міліції. До початку перевірки перевіряючі проводили візуальне спостереження та контрольні закупки, а такі права надані податковій міліції і лише при наявності підстав для оперативно розшукової роботи.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити позивачеві у задовленні позовних вимог з тих  підстав, що в ході перевірки працівниками податкової служби виявлено порушення вимог п.1, п.2, ст.3 Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг”. За дане порушення, чинним законодавством передбачена відповідальність п.1 ст.17 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг у пятикратному розмірі суми, яку не проведено через реєстратор розрахункових операцій (2200*5=11 000 грн.).

Відповідно до вимог п.7 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в України” органи державної податкової служби мають право застовувати до підприємств, установ, організацій і громодян фінансові санкції у порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст.15 Закону України „Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб’єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Зазначені порушення позивачем спростовуються, оскільки вчиненне касиром порушення є адміністративним і за такі дії застосовується адміністративний штраф. При інкасації перевірюячим каси сума коштів, жетонів та сума зазначена в РРО збіглася повнісю, що протирічить твердженню перевіряючих про незастосування РРО хоч в одному випадку за цей робочий день.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства, -

постановив:

1.    Позов задовольнити повністю.

2. Визнати рішення про застосівання штрафних (фінансових) санкцій за № 0001052351948 від 12.06.2007 р. на суму 11 000 грн. нечинним.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк  постанова суду  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови  суду - без змін.

Суддя