ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 2-23/13767-2005

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.
Фролова Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.01.2006 року

по справі
№ 2-23/13767-2005 Господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Медея"

до
Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі

Про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

за участю представників:

від позивача:
не з’явився

від відповідача:
не з’явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.09.2007 року касаційна скарга Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі була прийнята до провадження, її розгляд призначений на 16.10.2007 року.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

В судове засідання 16.10.2007 року сторони по справі не з’явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені заздалегідь належним чином. У зв’язку з цим повний текст постанови Вищого господарського суду України направляється сторонам в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Медея" звернулось з позовом до Господарського суду Автономної Республіки Крим про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі: №/3 від 23.08.2005р. про визначення суми податкового зобов’язання з податку на прибуток в розмірі 15799,00грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 7900,00грн., №/3 від 23.08.2005р. про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 10500,00грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5250,00грн.

01.11.2005р. в суд надішли уточнення до позовної заяви, згідно яким позивач відповідно до ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України просить визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі: №/3 від 23.08.2005р. та №/3 від 23.08.2005р. та визнати нечинною першу податкову вимогу Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі від 11.10.2005р. (а.с.60-66).

15.11.2005р. позивач у судовому засіданні відмовився від позовних вимог відносно визнання нечинною першої податкової вимоги №136 від 11.10.2005р. Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі.

Постановою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.11.2005 року по справі № 2-23/13767-2005 (суддя Іщенко Г. М.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.01.2006 року (головуючий суддя Дугаренко О. В.,судді Градова О. Г., Фенько Т. П.), позовні вимоги задоволені частково: визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі №/3 від 23.08.2005р. про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 23699,00грн.; визнано нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі №/3 від 23.08.2005р. про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 15750,00грн.; в іншій частині провадження по справі закрито; стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медея" 3,40грн. державного мита.

При прийнятті постанови Господарський суд Автономної республіки Крим керувався нормами Кодексу адміністративного судочинства України, натомість, Севастопольський апеляційний господарський суд –нормами Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятими по справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у Бахчисарайському районі звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення у справі скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Медея" в цій частині відмовити в позові повністю, в решті судові рішення залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу суду не наданий, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як зазначено вище, предметом судового розгляду був позов про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі: №/3 від 23.08.2005р. та №/3 від 23.08.2005р.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що спір в даному випадку виник не з господарських, а з податкових правовідносин, внаслідок здійснення відповідачем –Державною податковою інспекцією у Бахчисарайському районі –своїх функцій суб’єкта владних повноважень.

Підвідомчість справ господарським судам визначено ст.12 Господарського процесуального кодексу України.

В частині 1 пункту 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій, зазначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

01.09.2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, який суттєво змінив перелік категорій спорів, підвідомчих господарським судам.

Виходячи з положень п. 1 ст. 3, п. 1 ч.1 ст. 17 вказаного Кодексу, справа за позовом юридичної особи до суб’єкта владних повноважень про оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Згідно ст. 4 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція   адміністративних  судів  поширюється  на  всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 зазначеного Кодексу визначено, що позивач, зокрема, - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 104 вказаного Кодексу до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, на думку колегії суддів Вищого господарського суду України, дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Статтею 1 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що цей Кодекс визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Господарський суд Автономної Республіки Крим, враховуючи наведене вище, обґрунтовано розглянув зазначений спір саме за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, як вже було зазначено вище, Севастопольський апеляційний господарський суд, в порушення наведених вище вимог процесуального закону, розглянув справу адміністративної юрисдикції за правилами Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, що є порушенням вимог процесуального законодавства.

За таких обставин, судове рішення апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, що в силу положень ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для його скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції для розгляду спору за правилами адміністративного судочинства. Тому справа передається до Севастопольського апеляційного господарського суду для виконання вимог п. 6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бахчисарайському районі задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.01.2006 року по справі № 2-23/13767-2005 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський

Г. М. Фролова