АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.10.07
Справа  № К-9/173

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого-судді
Процика Т.С.

суддів
Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув
апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 18.08.2007р.

на рішення           Господарського суду
Івано-Франківської області від 02.08.2007р.

у справі           № К-9/173

за позовом           Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТзОВ) «Універмаг Коломия», м. Коломия Івано-Франківської
області

до           ОСОБА_1, м. Коломия
Івано-Франківської області

про           визнання
права власності на частку в статутному капіталі

за участю представників:

від позивача -Кравчук
В.М. - представник;

від відповідача           - гр.ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - представник.

Представникам сторін права і
обов'язки, передбачені ст.22 Господарського процесуального кодексу України
(далі ГПК України), роз'яснено.

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 02.08.2007 року у даній справі позов задоволено,
поновлено строк позовної давності для звернення Товариства з обмеженою
відповідальністю «Універмаг Коломия»до суду; визнано відсутність у ОСОБА_1
права на частку у розмірі 4,66% статутного капіталу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Універмаг Коломия»та права на одержання вартості частини
майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Універмаг Коломия»пропорційно до
частки у розмірі 4,66% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю
«Універмаг Коломия», у зв'язку із його виключенням з товариства 18 грудня 2004
року; стягнуто з відповідача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 на користь позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Універмаг Коломия»вул. Шевченка, 2, м. Коломия, Коломийський
район, Івано-Франківська область  - 85
грн. витрат по сплаті державного мита , 118 грн. витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу та 5800 грн. витрат пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване положеннями норм ст.ст.4, 41, 53, 54, 59, 60, 61, 64 Закону України
«Про господарські товариства», а також зокрема тим, що:

-          у матеріалах справи є протокол
Зборів  від 18.11.2002р. , відповідно до
якого на Зборах було вирішено питання
виходу з числа учасників товариства ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також
відбулось затвердження змін до установчого договору ТзОВ “Універмаг Коломия”;

-          суду не подано доказів, що
підтверджують  дотримання норм Закону
України «Про господарські товариства», а саме
ч. 5 ст. 61  щодо порядку
скликання Зборів, а також відсутні докази,
що підтверджують   реєстрацію
учасників товариства, що прибули  на
збори  тобто  відсутні будь - які докази,  що можуть підтвердити , що збори
відбулися  та були повноважними;

-          наявні в матеріалах справи фінансові
документи (прибуткові касові ордери) підтверджують, що ОСОБА_1 вносив в касу
Товариства з обмеженою відповідальністю кошти із призначенням платежу -«внесок
в статутний фонд», не підтверджують
набуття  ОСОБА_1  права
на одержання часток  у статутному
капіталі товариства  вибулих учасників
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; порядок відступлення частки у статутному фонді
товариства визначений ст. 53 Закону України «Про господарські товариства».

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, громадянин ОСОБА_1, відповідач у справі, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської
області від 02.08.2007р. у справі № К-9/173 та прийняти нове рішення, яким в
позові відмовити, оскільки скаржник вважає, що місцевим господарським судом при
прийнятті оскарженого рішення порушено норми матеріального та процесуального
права, а також мало місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи.

ТзОВ «Універмаг Коломия», позивач у
справі, подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 02.08.2007 року
у справі № К-9/173 про визнання відсутності права на частину частки у
статутному капіталі Товариства відмовити, а рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 02.08.2007 року залишити без змін з підстав
правомірності і обґрунтованості рішення.

Представники позивача і відповідача
у судовому засіданні підтримали свої доводи та заперечення, викладені
відповідно в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, а також в
поясненнях, наданих у судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представників учасників судового
процесу у судовому засіданні, суд встановив наступне.

ТзОВ «Універмаг Коломия»звернулося
до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 (з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог) про визнання відсутності у ОСОБА_1 права на частку у розмірі
4,66% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універмаг
Коломия»та права на одержання вартості частини майна Товариства з обмеженою
відповідальністю «Універмаг Коломия»пропорційно до частки у розмірі 4,66%
статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універмаг
Коломия»у зв'язку із його виключенням з товариства 18 грудня 2004 року.

Підставою звернення позивача до
суду є, на його думку, порушення його прав, внаслідок того, що Загальними
зборами учасників ТзОВ «Універмаг Коломия», які були оформлені Протоколом № 8
від 18 листопада 2002 року, прийнято рішення про вихід з числа учасників
Товариства ОСОБА_4 (частка складала 1,56% статутного капіталу), ОСОБА_3 (частка
складала 1,55% статутного капіталу) та ОСОБА_5 (частка складала 1,55%
статутного капіталу), а також затверджено зміни до установчого договору у
зв'язку із виходом учасників. Внаслідок цих змін частка, що належала учаснику
ОСОБА_1 (до затвердження та реєстрації змін частка складала 4,92% статутного
капіталу), збільшилась на 4,66% статутного капіталу, що становить 14 822 гривні
та склала 9,37% статутного капіталу. Позивач вважає, що частки, які колись
належали ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 були набуті відповідачем без достатніх
підстав.

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів справи, загальними зборами учасників
Товариства з обмеженою відповідальністю «Універмаг Коломия», які були оформлені
Протоколом № 8 від 18 листопада 2002 року, було прийнято рішення про вихід з
числа учасників Товариства ОСОБА_4 (частка складала 1,56% статутного капіталу),
ОСОБА_3 (частка складала 1,55% статутного капіталу) та ОСОБА_5 (частка складала
1,55% статутного капіталу), а також затверджено зміни до установчого договору у
зв'язку із виходом учасників.

Внаслідок цих змін, частка, що
належала учаснику ОСОБА_1 (до затвердження та реєстрації змін частка, складала
4,92% статутного капіталу), збільшилась на 4,66% статутного капіталу, що
становить 14 822 гривні та склала 9,37% статутного капіталу.

Компетенція загальних зборів
учасників товариства з обмеженою відповідальністю встановлена ст. 59 Закону
України «Про господарські товариства». Пунктом «б»ст.59 Закону України «Про
господарські товариства»до компетенції зборів товариства віднесено питання про
придбання товариством частки учасника.

Відповідно до ст. 41 цього ж Закону
статутом товариства до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені й
інші питання. З огляду на це відповідно до п.8.4. “б” Статуту Товариства
(редакція статуту станом від 27 квітня 1998р.) виключною компетенцією загальних
зборів є внесення змін та доповнень до установчих документів.

Перелік установчих документів
визначений ст. 4 Закону України «Про господарські товариства». Для акціонерного
товариства, товариства з обмеженою і товариства з додатковою відповідальністю
установчими документами є установчий договір і статут.

Відповідно до ч.5 ст. 61 Закону
України «Про господарські товариства»про проведення загальних зборів товариства
учасники повідомляються передбаченим у Статуті способом з зазначенням часу і
місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено
не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Відповідно до ст.60 Закону України
«Про господарські товариства»збори вважаються повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60
відсотками голосів.

За наведених норм закону будь-які
зміни до Статуту та установчого договору товариства, в тому числі ті, які
пов'язані із зміною складу учасників товариства, а також зміни розподілу часток
у статутному капіталі Товариства підлягають вирішенню на загальних зборах
учасників Товариства.

У матеріалах справи наявний
протокол Зборів від 18.11.2002р. , відповідно до якого на Зборах було вирішено
питання виходу з числа учасників товариства ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також
відбулось затвердження змін до установчого договору ТзОВ “Універмаг Коломия”.

Щодо доказів, що підтверджують
дотримання норм Закону України «Про господарські товариства», а саме  ч. 5 ст. 61 даного Закону щодо порядку
скликання Зборів, та доказів,  що
підтверджують реєстрацію учасників товариства, що прибули на збори,  тобто, що збори відбулися  та були повноважними  (ст. 60 вищевказаного Закону), апеляційний
господарський суд відзначає наступне.

Рішенням Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від 30 травня 2005р. у справі № 2-233/2005
(набрало законної сили), яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 6 вересня 2005р. та Ухвалою Верховного Суду
України від 22 березня 2006р. встановлено порушення порядку передання частки
ТзОВ «Універмаг Коломия».

Вищезгаданим рішенням
Богородчанського районного суду Івано-Франківської області встановлено, що
відпуск часток ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 відбувся без згоди учасників
товариства, а це суперечить вимогам ст. 53 Закону України «Про господарські
товариства».

В Ухвалі від 6 вересня 2005р.
Апеляційний суд Івано-Франківської області додатково зазначив, зокрема, що:
«немає підстав вважати, що ОСОБА_1 у законному порядку збільшив розмір свої
частки в статутному фонді, оскільки питання розподілу часток учасників
товариства, які вибули, не виносилось згідно чинного законодавства на розгляд
зборів учасників. Посилання апелянта на рішення зборів учасників від 18
листопада 2002р. не спростовує такий висновок, оскільки названим рішенням
тільки затверджено зміни в установчому договорі товариства у зв'язку із
вибуттям його трьох учасників з товариства».

Відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України
рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для
господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для
вирішення спору.

З огляду на викладене, факт
безпідставності набуття ОСОБА_1 частки у розмірі 4,66% статутного капіталу є встановленим
згаданим вище рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської
області від 30 травня 2005р. у справі № 2-233/2005 і має значення для вирішення
спору.

Наявні в матеріалах справи
фінансові документи (прибуткові касові ордери) підтверджують, що ОСОБА_1 вносив
в касу товариства з обмеженою відповідальністю кошти  із призначенням платежу -«внесок в статутний
фонд», і не підтверджують  набуття  ОСОБА_1
права  на одержання часток  у статутному капіталі товариства  вибулих учасників   ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5  Порядок відступлення частки у статутному
фонді товариства визначений ст. 53 Закону України «Про господарські
товариства».

З огляду на викладене апеляційний
господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про
те, що ОСОБА_1 у встановленому Законом порядку не набув права  на одержання
часток вибулих учасників товариства у розмірі 4,66 % статутного
капіталу, а отже, не вправі отримати
вартість частини майна товариства в розмірі 4, 66 %,  яку йому
належить виплатити  у зв'язку
із  виключенням його 18.12.2004р. з
учасників товариства, відповідно до ст. 54, 64
Закону України «Про господарські товариства».

Також, суд апеляційної інстанції
погоджується з судом першої інстанції в частині поновлення строку позовної давності
з огляду на наступне.

Згідно з ст.256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.5 ст.267 Цивільного
кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

У даному випадку матеріалами справи
встановлено і не спростовано відповідачем, що з позовом щодо незаконності
придбання часток учасників Товариство могло реально звернутися лише після
переобрання директора, яким був ОСОБА_1, тобто з 25.06.2004р., так як
відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства»від імені
товариства з метою набуття, охорони та захисту його прав та інтересів вправі
діяти лише директор Товариства; лише директор як уповноважена особа має право
підпису позовної заяви (п.8.13., п.8.16., п.8.19. Статуту Товариства).
Остаточно ця обставина була встановлена в день набрання законної сили рішенням
Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2005р. у
справі №2-233/2005, яке було залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 06.09.2005р.

Щодо посилань відповідача в
апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскарженого
рішення норм матеріального та процесуального права щодо непідвідомчості спору
суду, щодо розгляду справи без його участі, щодо безпідставного поновлення
строку позовної давності, щодо неправильного визначення судових витрат на
оплату правової допомоги, апеляційний господарський суд відзначає, що такі
посилання є безпідставними з огляду на наступне.

Господарським судом встановлено, що
спір виник у зв'язку із неправомірним набуттям ОСОБА_1 частки в статутному
капіталі ТзОВ «Універмаг Коломия»у розмірі 4,66% статутного капіталу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.12 ГПК
України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Відповідно до ч.3 ст.167 ГК України
під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають,
змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Оскільки спір стосується відносин,
предметом яких є виникнення корпоративних прав (права на частку у розмірі 4,66%
статутного капіталу товариства), а сторонами є господарське товариство та його
учасник, суд правильно кваліфікував його як корпоративний і обґрунтовано
відмовив позивачу у задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Безпідставними є доводи апелянта
щодо незаконності та однобічності винесеного рішення, порушення принципу
рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та вирішення
спору на засадах змагальності, яке скаржник вбачає в тому, що Господарський суд
Івано-Франківської області відмовив у задоволенні його клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю присутності у судовому
засіданні.

Як встановлено судом, про дату та
час розгляду справи, призначеної на 02.08.2007р., відповідач та його
представник були повідомлені у судовому засіданні 10.07.2007р. Однак ні
відповідач, ні його представник в судове засідання не з'явилися. На
обґрунтування поважності неявки представника в судове засідання ОСОБА_1 до
апеляційної скарги було додано посвідчення про відрядження ОСОБА_2 до
м.Чорткова. Проте, відміток про прибуття ОСОБА_2 до м. Чорткова, які були б
засвідчені печаткою відповідних установ,
немає. З цих причин посвідчення про відрядження не є доказом поважності
неявки в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 69 ГПК
України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох
місяців від дня одержання позовної заяви. Встановлено, що сторони за
продовженням строку розгляди справи до голови чи заступника господарського суду
не зверталися, жодних клопотань про продовження строку сторонами суду не
заявляли. Крім того, додаткових доказів, які б мали значення для правильного
вирішення спору і не були подані при розгляді справи судом першої інстанції
через те, що суд першої інстанції 02.08.2007р. не відклав розгляд справи,
відповідачем не подано. За таких обставин у Господарського суду
Івано-Франківської області не було передбачених законом підстав для відкладення
розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.104 ГПК України
порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення
призвело до прийняття неправильного рішення.

Не відповідає дійсності і
твердження скаржника про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю
«Універмаг Коломия»визнало за ним право на частку у статутному капіталі
Товариства у розмірі 9,37%. В обґрунтування своїх доводів він посилається на:

відзив   на
його   позовну   заяву
від   квітня   2007р.
у   справі   №К-5/74,
що

розглядається Господарським судом
Івано-Франківської області;

лист ТзОВ «Універмаг Коломия»від 22
серпня 2006р. № 96;

лист ТзОВ «Універмаг Коломия»від 16
січня 2007р. № 6;

платіжне доручення № 179 від
02.06.2006р.;

протокол №2 зборів учасників ТзОВ
«Універмаг Коломия»від 25 червня 2004р.;

протокол №3 зборів учасників ТзОВ
«Універмаг Коломия»від 18 грудня 2004р.;

Проте у жодному з документів, про
які зазначає Відповідач, ТзОВ «Універмаг Коломия»не визнає за ним право на
частку, що складає 9,37% статутного капіталу Товариства. У цих письмових
документах лише констатується факт належності ОСОБА_1 частки у розмірі 9,37%
статутного капіталу, з огляду на те, що частка у такому розмірі була
передбачена Змінами до Установчого Договору ТзОВ «Універмаг Коломия», які були
зареєстровані 31 грудня 2003р. виконавчим комітетом Коломийської міської ради
за номером №489. Хочемо також звернути увагу суду на «математичну помилку», яку
як стверджує Відповідач, допустило Товариство.

Відповідно до Змін та доповнень до
установчого договору ТзОВ «Універмаг Коломия», зареєстрованих 6 лютого 2001р.,
розмір статутного капіталу ТзОВ «Універмаг Коломия»складав 318 664 грн. Частка
ОСОБА_1 складала - 15 677 гривень, що становило 4,92% статутного капіталу.

Після виходу з числа учасників
Товариства ОСОБА_4 ОСОБА_3, ОСОБА_5 були зареєстровані Зміни та доповнення до
установчого договору ТзОВ «Універмаг Коломия»(24 грудня 2002р.). Внаслідок цих
змін ОСОБА_1 незаконно збільшив розмір своєї частки до 30 499 гривень, що
склало 9,57% статутного капіталу.

Рішенням загальних зборів від 25
листопада 2003р. було вирішено збільшити розмір статутного капіталу до 327 054
гривні. На виконання цього рішення 31 грудня 2003р. були зареєстровані Зміни до
установчого договору ТзОВ «Універмаг Коломия». Внаслідок внесення всіма
учасниками Товариства вкладів до статутного капіталу, зокрема і Відповідачем,
частка ОСОБА_1 склала 30 645 гривень, що становило 9,37% статутного капіталу.

Після цього, до моменту виключення
ОСОБА_1 з числа учасників Товариства, Товариство жодних рішень щодо зміни
розміру статутного капіталу не приймало. Таким чином станом на момент
виключення ОСОБА_1 з Товариства його частка становила 30 645 гривень, що
становило 9,37% статутного капіталу, а не 9,57% статутного капіталу як вважає
Відповідач.

Тому частки, що належали ОСОБА_4
ОСОБА_3, ОСОБА_5, в цілому 4,66% статутного капіталу (1,55% + 1,55% + 1,55%),
віднімалися саме від частки, яка складала 9,37% статутного капіталу.

Довіреність на представництво
інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Універмаг Коломия»на ім'я
Кравчука Володимира Миколайовича видана Директором Товариства Буртник Г.М. з
метою забезпечення фахового та професійного захисту інтересів Товариства, які
були порушені ОСОБА_1, та в межах повноважень, наданих Директору Товариства,
передбачених ст. 62 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідно до ч.2 ст.62 Закону
України «Про господарські товариства»директор вирішує усі питання діяльності
товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних
зборів.

Питання, які стосуються охорони та
захисту порушених прав Товариства у відносинах як з учасниками Товариства так і
з третіми особами, також належать до компетенції виконавчого органу Товариства.

1 червня 2007р. з метою отримання
правої допомоги та судового представництва у справі по № К-9/ 173 за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Універмаг Коломия»до ОСОБА_1, між ТзОВ «Універмаг
Коломия»та Адвокатом Кравчуком Володимиром Миколайовичем було укладено договір
про надання правової допомоги.

Відповідно до умов цього Договору
адвокат Кравчук В.М. зобов'язався представляти інтереси ТзОВ «Універмаг
Коломия»у справі за позовом ТзОВ «Універмаг Коломия»до ОСОБА_1 з підстав
незаконності набуття ним частки в статутному капіталі.

Відповідно до п.4.1. та п.4.5.
Договору про надання правової допомоги сторони домовилися, що оплата наданої
адвокатом правової допомоги проводиться погодинно з розрахунку 200 (двісті)
гривень за 1 годину роботи адвоката. Оплата проводиться готівкою або в
безготівковому порядку на банківський рахунок адвоката Кравчука В.М.

Враховуючи час витрачений адвокатом
для вирішення справи в суді першої інстанції, а також витрати, які виникли у
зв'язку із наданням правової допомоги ТзОВ «Універмаг Коломия», був виставлений
рахунок на суму 5 800 гривень.

Товариство вказаний рахунок
оплатило готівкою, тобто в порядку, передбаченому п.4.5. Договору, що
підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру.

Відповідно до ст. 44 ГПК України до
складу судових витрат включаються також витрати, пов'язані із оплатою послуг
адвоката.

З огляду на викладене сума,
сплачена ТзОВ «Універмаг Коломия»за послуги адвоката, була підставно включена
до судових витрат.

Щодо наданого представником
відповідача в судовому засіданні аудиторського звіту аудиторської фірми у формі
Закритого акціонерного товариства «Аудит-Сервіс INC», то апеляційний
господарський суд відзначає наступне.

Як встановлено у судовому
засіданні, ТзОВ»Універмаг Коломия»не укладало з аудиторською фірмою у формі
Закритого акціонерного товариства «Аудит-Сервіс INC»договору на виконання
аудиторських послуг від 08.08.2007р. № 203 та не надавало їй жодних документів,
регістрів синтетичного та аналітичного обліку та фінансової звітності.

Скаржник та його представник у
судовому засіданні пояснили, що документи для проведення аудиту аудиторській
фірмі надав відповідач. Під даними документами скаржник мав на увазі копії
документів, регістрів синтетичного та аналітичного обліку та фінансової
звітності, які він зробив з матеріалів справи Богородчанського районного суду
Івано-франківської області № 2-233/2005.

Наведене, матеріали справи не дають
підстав для достовірного висновку про те, що висновки щодо правомірності
набуття відповідачем частки у статутному капіталі у розмірі 4,66%, викладені у
вищезгаданому аудиторському висновку, є об'єктивними, оскільки немає доказів
того, що відповідач надав аудиторам всі необхідні документи для проведення
аудиту. Крім того, висновки щодо правомірності набуття відповідачем частки у
статутному капіталі у розмірі 4,66%, викладені у вищезгаданому аудиторському
висновку, суперечать фактам, встановленим у вищезгаданому рішенні
Богородчанського районного суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.43 ГПК
України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд
у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин,
на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають
для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не подав у встановленому
законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю
підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували
неправомірність і безпідставність заявленого позову про визнання відсутності у
ОСОБА_1 права на частку у розмірі 4,66% статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Універмаг Коломия»та права на одержання вартості
частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Універмаг
Коломия»пропорційно до частки у розмірі 4,66% статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Універмаг Коломия», у зв'язку із його виключенням з
товариства 18 грудня 2004 року..

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,
105  Господарського процесуального
кодексу України, -

Львівський
апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 02.08.2007 року у справі № К-9/173 без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова оформлена і підписана
13.11.2007р.

Головуючий-суддя                                                            Процик
Т.С.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Юрченко Я.О.