ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.07                                                                                        Справа №  26/94-22/249/07

Суддя   Скиданова Ю.О.

За позовом: Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-                                 Західна залізниця”, м. Київ
до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Запорізький електровозоремонтний завод”, м. Запоріжжя
про стягнення 6561,10 грн.

Суддя

Ю.О. Скиданова

Представники:

Від позивача:          Шапран Л.І. –довіреність №3076-ню від 30.11.2007 р.

Від відповідача:          Стуброва С.Ю. –довіреність №2936 від 20.07.2006 р.

Мальчев В.Є. –довіреність №4949 від 25.12.2006 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

17.02.2005 р. ДТГО “Південно-Західна залізниця” звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ВАТ “Запорізький електровозоремонтний завод” про стягнення 6561,10 грн.,  що складаються з 1584,74 грн. витрат на усунення недоліків заводського ремонту, штрафу за неякісний ремонт локомотиву в сумі 176,36 грн. і пені за простій рухомого складу в сумі 4800,00 грн.

17.02.2005 р. порушено провадження по справі №26/94, розгляд якої призначений на 21.03.2005 р.

Ухвалою суду від 21.03.2005 р. за клопотанням сторін строк вирішення спору було продовжено до 17.06.2005 р., розгляд справи відкладено на 20.04.2005 р.

Ухвалою суду від 20.04.2005 р. провадження по справі зупинено, призначено судову експертизу.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 787 від 05.06.2007 р. справу № 26/94 передано на розгляд судді Скидановій Ю.О..

Ухвалою господарського суду Запорізької області  від 05.06.2007 р. справу №26/94 прийнято суддею Скидановою Ю.О.  до свого провадження, присвоєно справі №26/94-22/249/07.

Ухвалою від 01.11.2007 р. провадження по справі поновлено з 05.12.2007 р., судове засідання призначено на 05.12.2007 р..

У судовому засіданні 05.12.2007 р. розгляд справи судом закінчено, на підставі ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частину рішення (за згодою представників сторін).

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги,  з підстав викладених у позові, обґрунтовує їх умовами договору №1/1 від 14.11.2002 р. та ст. 224 ГК України, просить позов задовольнити. Зазначив, що 02.02.2004 р. на електровозі  серії ЧС8 №019 приписки локомотивного депо Київський–Пасажирський, яке є структурним підрозділом ДТГО “Південно-Західна залізниця”, виявлені дефекти  заводського ремонту, а саме: виникло руйнування шестерні тягового редуктора 6-ї колісної пари №4225 з наступним пошкодженням зубчастого колесу і кожуха тягового редуктора, карданної передачі ТЕД, який встановлений на електровоз ЧС8 №019 при капітальному ремонті на заводі відповідача.

03.12.2007 р. на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву (вх. №02-6/28704), в якому відповідач заперечив проти позову, вважає, що він не порушував господарського зобов’язання щодо якості ремонту та не спричиняв позивачу збитки, про що свідчать матеріали справи. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на Положення про порядок подачі та видачі з ремонту рухомого складу, яке затверджено наказом Міністерства транспорту України № 261 від 22.04.2002 р., яке передбачає порядок визначення факту неякісного ремонту електровозу і належні засоби доказування, що можуть підтвердити факт неякісного ремонту.

Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 14.11.2002 р. між сторонами укладено договір №1/1 на капітальний ремонт та модернізацію тягового рухомого складу, вузлів та агрегатів (надалі Договір), відповідно до п.1.1. якого проведення капітального ремонту, переданих замовником виконавцю  електровозів (далі ТРС), в обсягах за додатком №1.

На виконання умов Договору відповідач провів капітальний ремонт електровозу “Запорізького електровозоремонтного заводу” серії ЧС8 №019. Зазначений електровоз ЧС8 №019 поступив в депо Київ-Пасажирський після ремонту 29.03.2003 р. і введений в експлуатацію 12.04.2003 р., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пояснень позивача, 02.02.2004 р. на електровозі серія ЧС8 №019 приписки локомотивного депо Київський–Пасажирський, яке є структурним підрозділом ДТГО “Південно-Західна залізниця”, виявлені дефекти ремонту, а саме: вихід з ладу шестерні тягового редуктора шостої колісної пари №4225, який встановлений на електровоз ЧС8 №019 при капітальному ремонті на заводі відповідача. Вихід з ладу тягового трансформатору стався в гарантійний період після пробігу 172,358 тис. км.. Виявлені дефекти стали причиною неможливості подальшої експлуатації електровозу.

06.02.2004 р. уповноваженими працівниками локомотивного депо Київський–Пасажирський, яке є структурним підрозділом ДТГО “Південно-Західна залізниця”, складено акт-рекламацію № 2, яким зафіксовано виявлені дефекти, а саме, відповідно до п. 14 акту-рекламації №2, в процесі експлуатації виникло руйнування шестерні тягового редуктора шостої колісної пари №4225 з наступним пошкодженням зубчастого колеса та кожуха тягового редуктора, карданної передачі ТЕД.

Згідно пункту 15 зазначеного акту-рекламації №2 причина виявленого дефекту  і винна сторона за висновками комісії: неякісний ремонт редуктора колісної пари №4225 на ВАТ “Запорізький електрвозоремонтний  завод”.

До акту-рекламації №2 від 06.02.2004 р. представником ВАТ “Запорізький електрвозоремонтний завод” було складено особливу думку, згідно якої зроблено висновок, що причину пошкоджень шестерні тягового редуктора шостої колісної пари №4225, який встановлений на електровоз ЧС8 №019, може визначити лише лабораторне дослідження.

16.06.2004 р. за вих. №НЮ-16-173/п позивачем на адресу відповідача направлено претензію. Відповідно до вказаної претензії позивач, на підставі умов Договору і акту-рекламації №2 від 06.02.2004 р., звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування на його користь 6561,10 грн. витрат, заподіяних неякісним ремонтом тягового рухомого складу, які складаються з витрат по усуненню недоліків заводського ремонту в сумі 1584,74 грн., штрафу за неякісний ремонт локомотиву в сумі 176,36 грн. і пені за простой рухомого складу в сумі 4800,00 грн.

27.07.2004 р. за вих. №2467/14 відповідач надав позивачу відповідь на претензію, якою претензію не визнав як необґрунтовану, що мотивував наступним. В претензії позивач посилається на факт неякісного ремонту електровозу ЧС8019, який проведено відповідачем. Відповідач цей факт заперечує, вважає його нічим не підтвердженим. Посилання на акт-рекламацію у цьому випадку є, на думку відповідача, безпідставним, оскільки представник ВАТ “Запорізький електровозоремонтний завод” не погодився з думкою представників залізниці і виклав свою особливу думку щодо причини виходу з ладу електровозу.

Таким чином,  сторони не дійшли згоди щодо причини дефекту.

Відповідно до п. 5.16 Положення про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 22.04.2002 р. № 261, якщо між представниками Виконавця та Замовника при складанні акта-рекламації не досягнуто згоди щодо причини виникнення дефекту і визначення винної сторони, то депо Замовника протягом трьох робочих днів з моменту оформлення акту рекламації усі рекламаційні матеріали передає на розгляд відповідної служби. Служба протягом 10 робочих днів вирішує спірне питання з Виконавцем. При недосягненні згоди служба звертається за експертним висновком до вищого навчального закладу залізничного транспорту, який протягом місяця повинен  на підставі розгляду рекламаційного матеріалу та чинних нормативних документів дати свій обґрунтований висновок. Результати експертного висновку розглядаються між службою та Виконавцем. В разі недосягнення згоди матеріали передаються на спірний розгляд Укрзалізниці та ДХК Укрзалізреммаш, а при недосягненні згоди між ними депо за вказівкою Головного управління локомотивного господарства чи Головного пасажирського управління Укрзалізниці передає матеріали до суду згідно з чинним законодавством.

Відповідно  до пояснень позивача, не дивлячись на те, що між позивачем і відповідачем  (Замовником і Виконавцем) при складанні акта-рекламації не досягнуто згоди щодо причин виникнення дефекту і визначення винної сторони, депо Замовника відповідно до приписів Положення  не звернулося протягом трьох робочих днів з моменту складання акту-рекламації до відповідної служби.

Таким чином, позивач не надав суду належних доказів того, що саме неякісний ремонт електровозу ЧС8 №019, який проведено ВАТ “Запорізький електровозоремонтний завод”, є причиною руйнування шестерні тягового редуктора 6-ї колісної пари №4225 з наступним пошкодженням зубчастого колесу і кожуха тягового редуктора, карданної передачі ТЕД, який встановлений на електровозі ЧС8 №019.

Для з’ясування дійсної причини руйнування шестерні тягового редуктора 6-ї колісної пари №4225 з наступним пошкодженням зубчастого колесу і кожуха тягового редуктора, карданної передачі ТЕД і визначення винної сторони суд дійшов  висновку про необхідність призначення  судової експертизи.

Ухвалою від 20.04.2005 р. провадження по справі №26/94 було зупинено, призначено судову експертизу шестерні тягового редуктора 6-ї колісної пари №4225 електровозу серії ЧС8 №019, проведення експертизи доручено спеціалістам Дніпропетровського державного технічного університету залізничного транспорту.

30.10.2007 р. на адресу суду надійшла інформація від відповідача, що між ним та експертною установою так і не було укладено договору на проведення судової інженерно-технічної експертизи, а позивачем не надано до експертної установи  об’єкту дослідження.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що вина ВАТ “Запорізький електрвозоремонтний завод”  у руйнуванні шестерні тягового редуктора 6-ї колісної пари №4225 з наступним пошкодженням зубчастого колесу і кожуха тягового редуктора, карданної передачі ТЕД, який встановлений на електровоз ЧС8 №019 позивачем не доведена. У зв’язку із чим вимоги позивача про стягнення з ВАТ “Запорізький електровозоремонтний завод” на його користь 6561,10 грн.,  що складаються з 1584,74 грн. витрат на усунення недоліків заводського ремонту, штрафу за неякісний ремонт локомотиву в сумі 176,36 грн. і пені за простій рухомого складу в сумі 4800,00 грн., є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст., ст. 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  суд –

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Рішення господарського суду  набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно з вимогами ст. 84  ГПК України  18.12.2007 р.

Суддя                                                            Ю. О. Скиданова