СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.07.07                                                                                 Справа № 10/229пн-ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. при секретарі  Качановській О.А.,  розглянувши матеріали   за позовом

Обласного комунального підприємства "Луганськводпром", м. Луганськ

до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську

про спонукання виконати певні дії

Представники  сторін:

від позивача -  Ключнікова С.І. - нач.юр.відділу, довіреність № 1060 від 11.05.07.;

від відповідача - Болото О.О. - гол.держ.подат.інспектор, довіреність № 137/10 від 09.01.07.

Згідно з п. 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалась звукова фіксація судового процесу за клопотанням сторін.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про зобов’язання відповідача провести списання заборгованості перед бюджетом по податку "Відрахування від сум перевищення розрахункової величини фонду оплати праці на підприємствах –монополістах" у розмірі 117701 грн. 71 коп.

Відповідач відзивом на позов від 07.06.2007р. проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні  05.07.2007р. оголошено перерву  до 09.07.2007.

Дослідивши  матеріали  справи,   додатково  надані  документи,    суд

ВСТАНОВИВ:

Обласним  комунальним підприємством  "Луганськводпром" протягом  2001 –2002 року до  Ленінської  МДПІ  подавались  розрахунки сум, що вносяться до бюджету  підприємством –монополістом у зв’язку  з перевищенням розрахункової величини фонду оплати праці.

За  даними  картки  особового рахунку  позивача  станом рахується    заборгованість  з  цього  платежу  в  сумі  117701 грн. 17 коп.

Позивач  звернувся  з цим  позовом,  посилаючись на  п.п. 18.2.1. «в»Закону  України  “Про  порядок  погашення  зобов'язань  платників  податків  перед бюджетами  та  державними  цільовими  фондами” (надалі –Закон 2181),   якою  встановлено, що підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня,  нарахована на такий податковий борг,  а також штрафні санкції.

Відповідач  заперечує  проти  позову   і  зазначає,  що  списання  суми  117701 грн. 17 коп.,  яка  рахується  як  податковий  борг по "Відрахування від сум перевищення розрахункової величини фонду оплати праці на підприємствах –монополістах"  за карткою особового рахунку  позивача,  неможливо  в  зв’язку із  зупиненням  Законом України   № 398-5 від 30.11.2006.  «Про внесення  змін до деяких законодавчих актів  України  з питань оподаткування» дії   п.п. 18.2.1. «в»п. 18.2.  ст.  18  Закону   2181.

При вирішенні  даного  спору  суд виходить із наступного:

Згідно  п.п. 18.2.1. «в»п. 18.2. ст. 18 Закону 2181  підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня,  нарахована на такий податковий борг,  а також штрафні санкції.

Під терміном "безнадійний" слід розуміти:

- податковий  борг  юридичних  та  фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

За змістом  пунктів  1.2),  1.3)  ст.  1 Закону  2181 податкове  зобов'язання - зобов'язання платника податків  сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму  коштів  у  порядку  та у строки,  визначені цим Законом або іншими  законами України;   податковий борг (недоїмка) - податкове  зобов'язання  (з  урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно  узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи  судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також  пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно  до  статті  14 Закону  України  “Про  систему  оподаткування” встановлено  перелік    загальнодержавних  податків  і  зборів  (обов'язкових  платежів).  Встановлено, що загальнодержавні податки  і  збори  (обов'язкові  платежі) встановлюються  Верховною  Радою  України  і  справляються на всій території України.

Такий  платіж  як  "Відрахування від сум перевищення розрахункової величини фонду оплати праці на підприємствах –монополістах"  відсутній  в переліку загальнодержавних  податків  і  зборів  (обов'язкових  платежів),  встановлених ст. 14 Закону  України  “Про  систему  оподаткування”.

Цей  платіж   встановлений не законом,  а   Постановою  Кабінету  Міністрів  України  від 27.06.2001.  № 738, якою затверджено «Порядок визначення сум, що вносяться до бюджету  підприємствами –монополістами у  2001 році  та  І кварталі  2002 року  в  зв’язку  з перевищенням  розрахункової величини  фонду оплати праці»,   а  також  Постановою  Кабінету  Міністрів  України  від 01.07.2002.  № 891, якою затверджено «Порядок визначення сум, що вносяться до бюджету  підприємствами –монополістами у  2002 році  та  І кварталі  2003 року  в  зв’язку  з перевищенням  розрахункової величини  фонду оплати праці».

Порядок  сплати  цих  платежів  також  встановлений  не  законами,  а  вищевказаними  постановами.   Таким  чином, платіж    "Відрахування від сум перевищення розрахункової величини фонду оплати праці на підприємствах –монополістах"  не  є  за  своєю  правовою  природою  податком  в розумінні  Закону  2181,  а відтак  до  нього  не можуть  бути  застосовані  норми  цього  Закону,  в  тому  числі  і   Згідно  п.п. 18.2.1. «в»п. 18.2. ст. 18 Закону 2181.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  09.07.2007.  і  постановив   відмовити   в задоволені позову.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  09.07.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови. Судові витрати  покладаються  на   позивача.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст.  18,  158 –163, 254 Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1.          В задоволенні  позову  відмовити.

2.          Судові  витрати  покласти  на  позивача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена 16.07.2007.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська