СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

10.08.2007

Справа №2-26/3040-2007

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

10 серпня 2007 року                        м. Сімферополь      Справа № 2-26/3040-2007

За позовом -   Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

До відповідача - ДП Міністерства
оборони України «Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І.
Пирогова» (м. Саки,  вул.. Курортна, 2)

За участю Військової прокуратури
Євпаторійського гарнізону ВМС України
(м. Євпаторія, вул.. Пушкіна, 35)

Про стягнення   132324,00 грн.

За зустрічним позовом -
Військового  прокурора Євпаторійського
гарнізону (м. Євпаторія, вул.. Пушкіна, 35) в інтересах держави в особі ДП
Міністерства оброни України «Сакський центральний військовий клінічний
санаторій ім.. М.І. пирогова» (м. Саки, вул.. Курортна, 2)

До відповідача - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

Про визнання недійсним договору

Суддя Проніна О.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача -   ОСОБА_1

Від відповідача -   Кленяєва Н.Ф., дов. від 26.06.2006р.

Прокурора - Єрєменко М.В.,
посвідчення № 245

Сутність спору:

Позивач - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду АР Крим  з позовною заявою до відповідача -  ДП Міністерства оборони України «Сакський
центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова» та просить
суд  стягнути з відповідача  132324,00 грн. - вартості невід'ємних
поліпшень орендованого об'єкту.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач вказує, що  після закінчення
строку дії договору оренди, за згодою відповідача,  була здійснена реконструкція  орендованого майна, та посиланнями на  ст. 27 Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України, ч. 3 ст.
778 Цивільного кодексу України, якими встановлені правові наслідки припинення
договору та право орендаря на відшкодування вартості необхідних витрат,  якщо поліпшення речі здійснено за згодою
наймодавця.

Відповідач заперечує проти позовних
вимог з мотивів, викладених у відзиві на позов, та просить суд в задоволенні
позову відмовити, зазначивши, що позивачем зведені  самочинно споруди, розташовані за межами
орендованої  території, та, відповідно,
не можуть вважатись невід'ємними поліпшенням орендованого майна.

Заявою вих.. № 451 від 05.03.2007р.
Військова прокуратура Євпаторійського гарнізону ВМС України повідомила суду про
вступ до процесу по дійсній справі в порядку ст. 29 Господарського
процесуального кодексу України.

14.03.2007р. до Господарського суду
АР Крим надійшло клопотання відповідача про
питання, які підлягають вирішенню під час проведення будівельно -
технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 12.03.2007р. у справі № 2-8/3040-2007 призначено по справі судову
будівельно - технічну експертизу, провадження по справі зупинено.

30.03.2007р. під час проведення
експертизи, до суду надійшов зустрічний позов по справі № 2-8/3040-2007
Військового прокурору Євпаторійського гарнізону
в інтересах держави в особі ДП Міністерства оборони України «Сакський
центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова» до відповідача -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання неукладеним договору НОМЕР_2
оренди частини літнього майданчика, загальною площею 235,7 кв.м. від
15.05.2003р., у задоволенні  позовних
вимог Фізичної особи -  підприємця
ОСОБА_1 відмовити.

Клопотанням вих.. від 02.04.2007р.
Військова прокуратура Євпаторійського гарнізону ВМС України повідомила
суду  про те, що на підставі ст. 78
Господарського процесуального кодексу України, відмовляється від поданого
зустрічного позову та, одночасно, просить суд прийняти зустрічний позов від
02.04.2007р. про визнання недійсним договору НОМЕР_2 від 15.05.2003р.,у
кладеного між ДП «Сакський центральний військовий клінічний санаторій» та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1

Так, Військовий прокурор
Євпаторійського гарнізону  в інтересах
держави в особі ДП Міністерства оборони України
«Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова»
звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідача -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та просить суд визнати недійсним договір
НОМЕР_2 оренди частини літнього майданчика, загальною площею 235,7 кв.м., від
15.05.2003р. з підстав його невідповідності вимогам закону, зокрема,    ст. 10, 27 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» щодо встановлення істотних умов договору та
отримання відповідних погоджень при укладенні договору.

04.07.2007р.  до Господарського суду АР Крим  надіслано висновок експерта у  справі № 2-8/3040-2007 за № 16 від
03.07.2007р.та копії матеріалів справи № 2-8/3040-2007.

За резолюцією  Голови Господарського суду АР Крим Луцяка
М.І. від 04.07.2007р. у зв'язку зі значною кількістю справ  у провадженні, відпусткою  судді Господарського суду АР Крим Чумаченко
С.А. справу № 2-8/3040-2007  передано на
розгляд судді Господарського суду АР Крим
Проніній О.Л. із привласненням справі номеру № 2-26/3040-2007.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 04.07.2007р. справу №
2-8/3040-2007  прийнято справу до
провадження судді Господарського суду АР Крим Проніній О.Л.,  поновлено провадження по справі,  справу призначено до розгляду, допущено до
участі у справі Військового прокурора Євпаторійського гарнізону Військово
-  Морських Сил України.

19.07.2007р.  відповідач заявив  клопотання про залучення до участі у справі.
в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,
Фонду майна АР Крим, в  порядку ст. 27
Господарського процесуального кодексу України в межах поданого до суду
зустрічного позову Військового прокурора Євпаторійського гарнізону  в інтересах держави в особі ДП Міністерства
оборони України  «Сакський центральний
військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова».

Однак, суд вважає вказане
клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних  вимог
на  предмет спору,  можуть
вступити  у  справу
на   стороні   позивача
або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на  їх  права
або  обов'язки щодо однієї з
сторін.

Їх може бути залучено  до
участі  у  справі також
за  клопотанням  сторін,
прокурора   або   з
ініціативи господарського суду.

У
заявах  про залучення третіх осіб
і у заявах  третіх  осіб про
вступ  у  справу
на  стороні  позивача
або    відповідача зазначається,
на яких підставах третіх осіб належить залучити
або допустити до участі у справі.

Відповідно до наданого суду
клопотання підставою для залучення до участі
у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, Фонду майна АР Крим вказано факт непогодження  та реєстрації договору НОМЕР_2 від
15.05.2003р. з Фондом майна АР Крим.

Однак, слід звернути увагу на те,
що предмет договору оренди НОМЕР_2 від 15.05.2003р. є державне майно,
повноваження власника якого делеговані державою Фонду майна АР Крим, але
предметом спору по дійсній справі є стягнення суми невід'ємних поліпшень
орендованого майна та, насамперед, питання про оскарження права власності або
позбавлення власника права володіння, розпорядження або користування майном, в
межах даної справи не є предметом спору.

30.07.2007р.  відповідач надав суду  заперечення
на позов з урахуванням висновків комплексної будівельно - бухгалтерської
експертизи, та просить суд позовні вимоги залишити без задоволення.

В судовому засіданні, 31.07.2007р.,
позивач за первинним позовом надав суду відзив на висновок експерта, відповідно
до якого просить суд  відшкодувати
суму   вказану у позові, а саме 132324,00
грн.

В судовому засіданні 31.07.2007р.,
було оголошено перерву в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу
України, до 10.08.2007р. до 15 год. 00 хв., про що сторони повідомлені під
розпис в бланку перерви  судовому
засіданні.

Після перерви розгляд справи  продовжено.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 10.08.2007р. до спільного розгляду з первинним позовом прийнято позовну
заяву Військового прокурора Євпаторійського гарнізону  в інтересах держави в особі ДП Міністерства
оборони України  «Сакський центральний
військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова» до відповідача - Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору НОМЕР_2 оренди
частини літнього майданчика, загальною площею 235,7 кв.м., від 15.05.2003р.

10.08.2007р.  відповідач за первинним позовом заявив
клопотання про  викликання в судове
засідання експертів ТОВ «Інститут обліку та аудиту» ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 для дачі пояснень за висновком від
12.03.2007р. № 16 за питання, запропонованими відповідачем.

Однак, суд вважає вказане за
необхідне звернути увагу на наступне.

В обґрунтування заявленого
клопотання відповідач посилається на те, що у наданому висновку, за
результатами проведеної експертизи, висновок зроблений з недостатньою ясністю
та суперечністю висновків експертів, відсутні мотиви виходу за межі ухвали суду
щодо об'єктів дослідження, питань, поставлених на вирішення експертів.

Однак, суд вважає за необхідне
звернути увагу на те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову
експертизу» судова експертиза  -  це
дослідження  експертом  на
основі спеціальних  знань  матеріальних
об'єктів,  явищ і процесів,  які містять
інформацію  про  обставини
справи,   що   перебуває
у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Статтею 13 Закону України «Про
судову експертизу» визначений перелік прав експерта, зокрема, вказувати   у
висновку  експерта  на
виявлені  в  ході проведення судової експертизи факти, які
мають значення для справи і  з  приводу
яких  йому  не
були  поставлені питання.

Крім того, відповідно до ст. 42
Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта  повинен
містити  докладний  опис проведених  досліджень,
зроблені  в  результаті
їх  висновки   і обгрунтовані  відповіді на поставлені господарським судом
питання.

Висновок  подається господарському суду в письмовій
формі, і копія його надсилається сторонам.

Якщо під час  проведення
судової  експертизи  встановлюються обставини, що мають значення
для правильного  вирішення  спору,
з приводу яких судовому
експерту  не  були
поставлені  питання,  у висновку він викладає свої міркування і
щодо цих обставин.

Так, суд вважає заявлене клопотання
відповідача необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Розгляд справи відклався в порядку
ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В с т а н о в и в:

Згідно до ст.. 627 Цивільного
кодексу України відповідно  до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням   вимог  цього
Кодексу,  інших  актів
цивільного законодавства,
звичаїв  ділового  обороту,
вимог  розумності  та справедливості.

15.05.2003р. між Військовою
частиною А0918 Сакський військовий клінічний санаторій Міністерства оброни
України ім.. М.І. Пирогова - Орендодавець - та Приватним підприємцем ОСОБА_1 -
Орендар, укладений договір оренди за НОМЕР_2, відповідно до якого Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове платне
користування  частину
танцювального майданчика, розташовану за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2,
площею 235,7 кв.м., для використання під літнє кафе.

Пунктом 1.3. договору встановлено,
що вартість майна, яке передається у оренду,
визначається  експертним шляхом у
відповідності з Порядком проведення експертної оцінки при передачі в
оренду  державного майна та складає
31170,00 грн.

Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.3.
Договору орендар вступає  у строкове
платне користування  майном у строки,
вказані у договорі,  але не раніш дати
підписання сторонами цього договору та акту прийому - передачі майна.

Передача майна в оренду не тягне за
собою виникнення у орендаря права власності на це майна. Власником майна  залишається держава, а орендар
користується  ним  протягом строку оренди.

Вказане у  п. 1.1. договору  нерухоме майно Орендодавець передає Орендарю
для використання під літнє кафе.

Відповідно до п. 2.4. договору
НОМЕР_2 від 15.05.2003р. передача майна у оренду здійснюється за вартістю,
вказаною в акті оцінки, складеної за Методикою, затвердженою  Кабінетом міністрів України.

Так, 28.05.2002р. Командиром вч А
- 0918 - Санаторію Міністерства оборони Устюжаниним В.П. затверджений висновок
експерта про вартість об'єкту експертної оцінки.

Експерт - ТОВ «Фірма Таврида -
Консалтинг», яка діє на підставі договору № 36 від 08.05.2002р. про виконання
експертної оцінки вартості частини танцювального майданчику санаторію
Міністерства оборони, площею 235,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Саки,
вул.. Курортна, 2, для розрахунку орендної плати, зробила висновок про те,
що  експертна вартість об'єкту оцінки
складає 37170,00 грн. Орендована площа складає 235,78 кв.м. Ефективна дата
оцінки - 08.05.2002р.

Пунктом 5.1.10 договору
встановлено, що у випадку спливу строку Договору оренди повернути орендоване
майно у належному вигляді, не погіршеному
з часу передачі його в оренду з урахуванням фізичного зносу.

Відповідно до п. 5.1.13. Орендар
має право вносити зміни до складу орендованого майна та прилеглих територій,
проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, яке визначає збільшення
його вартості.

Строк дії договору визначений п.
8.1. відповідно до якого даний договір діє з моменту його підписання обома
сторонами до 01.11.2008р.

14.06.2004р.  між Вч А-0918 (Орендодавець) в особі командиру
підполковника м/с Устюжанина В.П., який діє на підставі Статуту, та ПП ОСОБА_1
- Орендар, укладений договір оренди № 4 нерухомого військового майна,
розташованого в Сакському гарнізоні за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2,
військове містечко № 31, відповідно до якого
Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування
нерухоме військове майно - частину літнього майданчику, площею 63 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2, вартість якого визначена
у відповідності з актом оцінки та складається за експертною оцінкою 42974,00
грн.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.3.
договору, Орендар вступає у  строкове
платне користування майном у строк, вказаний у договорі, але не раніш дати
підписання сторонами даного договору та акту прийому - передачі майна, вказане
у п. 1.1. договору нерухоме майно орендодавець передає орендарю для
використання під літнє кафе.

Слід звернути увагу на те, що за
обома вищевказаними договорами, об'єкт оренди передавався для використання під
літнє кафе (частина танцювального та частина літнього майданчиків).

Згідно п. 6.3. договору № 4 від
14.06.2004р., орендар має право здійснювати реконструкцію, технічне
переобладнання, поліпшення орендованого майна та прилеглої до нього території,
яке обумовлює підвищення його вартості.

Крім того, суд вважає за необхідне
підкреслити, що у відповідності з п. 6.1.6. договору оренди від 15.05.2003р. та
п. 8.3. договору № 4 від 14.06.2004р. передбачено право орендодавця щодо
надання згоди на реконструкцію, технічне переобладнання, поліпшення
орендованого майна за рахунок коштів орендаря.

Відповідно до п. 10.1. договору № 4
від 14.06.2004р., встановлений строк дії даного договору, з 14.06.2003р.,
строком на три роки.

У подальшому, між сторонами за
договором № 4 від 14.06.2004р., складений та підписаний Акт прийому -
передачі  у оперативну оренду державного
нерухомого майна, відповідно до якого Вч А0918
(Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова)
в особі командиру підполковника м/с Устюжанина В.П.  передав у оперативну оренду, належне йому на
праві оперативного управління нерухоме майно (майданчик під кафе), розташоване
за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2, а ПП ОСОБА_1 приймає його за договором
оперативної оренди, оцінна вартість якого згідно акту оцінки на 18.05.2004р. -
42974,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про правовий режим майна у Збройних силах України» військове майно  -
це   державне   майно,
закріплене   за військовими  частинами,
закладами,  установами  та  організаціями
Збройних Сил України (далі - військові
частини).

До
військового майна належать будинки,
споруди,  передавальні пристрої,
всі види озброєння,  бойова та інша
техніка,  боєприпаси,  пально-мастильні матеріали,   продовольство,   технічне,
аеродромне,  шкіперське,
речове,  культурно-просвітницьке,  медичне, ветеринарне, побутове, хімічне,
інженерне майно, майно зв'язку тощо.

Згідно до ст.  3. Закону України «Про правовий режим майна у
Збройних силах України» військове майно
закріплюється   за   військовими
частинами Збройних   Сил   України
на  праві  оперативного
управління.

Відповідно до ст. 1 Закону
України  «Про господарську
діяльність  у Збройних силах України»
господарська діяльність   у   Збройних
Силах  України  -  це
специфічна діяльність  військових  частин,
закладів,  установ  та організацій  Збройних
Сил  України, пов'язана із
забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності
і  яка передбачає ведення
підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг,  передачу в оренду  рухомого
та нерухомого військового майна (за винятком озброєння,  боєприпасів, бойової та спеціальної техніки)
в межах і порядку,  визначених цим
Законом.

Господарська діяльність у Збройних
Силах України здійснюється з метою одержання додаткових джерел  фінансування
життєдіяльності військ  (сил)  для
підтримання  на  належному рівні їх бойової та
мобілізаційної  готовності.  Господарська
діяльність  у  Збройних Силах України не повинна негативно
позначатися на їх боєготовності та боєздатності.

Статтею  7 Закону України  «Про господарську діяльність  у Збройних силах України» встановлено, що
військові частини  можуть  передавати
без  шкоди  бойовій та мобілізаційній готовності
закріплене за ними  рухоме  та
нерухоме військове майно в оренду юридичним і фізичним особам.

Як зазначив відповідач у
запереченнях на позов, на період укладення договору, санаторій мав статус
бюджетної установи, власником майна якої було Міністерство оборони України.

Так, відповідач, листом вих.. № 1903
від 30.07.2007р. повідомив суду про те, що з 22.05.2001р. по 26.01.2006р.
санаторій мав статус військової частини А 0918. З 27.01.2006р.  на підставі наказу Міністра оборони України №
649 від 27.10.2005р. змінено організаційно - правову форму підприємства  на державне підприємство, яке зареєстроване у
Виконавчому комітеті Сакської міської ради та Єдиному реєстрі підприємств і
організацій України.

13.05.2003р. між ПП ОСОБА_1 -
Замовник та  АТЗТ «Сервіс - Здравниця» -
Підрядник, укладений договір підряду, відповідно до якого  підрядник зобов'язується  за завданням замовника на свій ризик виконати
у відповідності з умовами даного договору роботу - реконструкцію літнього
майданчику за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2, санаторій МО, а Замовник
зобов'язується прийняти цю роботу та оплатити її.

Відповідно до п. 2.1. договору
підряду від 13.05.2003р. вартість всіх доручених підряднику робіт за даним
договором визначається згідно затвердженого замовником кошторису у розмірі
132324,00 грн.

Відповідно до наявних  у матеріалах справи копій квитанцій до
прибуткового касового ордеру, позивачем сплачена вартість робіт за договором
підряду від 13.05.2003р.

Як вказує відповідач, у Положенні
про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженому
наказом Держбуду від 05.12.2000р. № 273, зареєстрованим Міністерством юстиції
України 25.12.2000р. за № 945/5166, міститься вимога погоджувати з власником
нерухомого майна будь - які будівельні роботи з реконструкції.

Слід підкреслити, що у
відповідності з п. 6.1.6. договору оренди від 15.05.2003р. та п. 8.3. договору
№ 4 від 14.06.2004р. передбачено право орендодавця щодо надання згоди на
реконструкцію, технічне переобладнання, поліпшення орендованого майна за
рахунок коштів орендаря.

Однак, доказів того, що відповідач
скористався наданим йому правом надано не було.

Відповідно до п. 3 ст. 23 Закону
України «Про оренду державного та комунального майна»,  редакция с 07.02.2002 по 27.07.2004, яка
діяла на момент укладення договору оренди, Орендар має право за погодженням з
орендодавцем, якщо інше не передбачено
договором   оренди,   за
рахунок   власних  коштів здійснювати  реконструкцію,  технічне
переоснащення,   поліпшення
орендованого майна.

Слід зауважити, що відповідно
до  п. 5.1.13. орендар має право вносити
зміни до складу орендованого майна та прилеглих територій, проводити його
реконструкцію, технічне переозброєння, яке визначає збільшення його вартості, а
п. 6.1.6. договору оренди від 15.05.2003р., передбачене, насамперед, право
орендодавця щодо надання згоди на реконструкцію, технічне переобладнання,
поліпшення орендованого майна за рахунок коштів орендаря.

Як зазначено у клопотанні
відповідача, яке надійшло до суду 19.05.2007р., (вих. № 1241 від
15.05.2007р.)  будинки, споруди, курортна
інфраструктура передані Санаторію за наказом Міністерства оборони України від
27.10.2005р. № 649 «Про реорганізацію Сакського центрального військового
клінічного санаторію ім.. М.І. Пирогова та затвердження його статуту» на праві
господарського відання.

У період 2001-2003 майно санаторію
перебувало у  власності Міністерства
оборони України.

Відповідно до ст. 136
Господарського кодексу України право господарського відання  є
речовим  правом  суб'єкта підприємництва,   який
володіє,  користується  і
розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з  обмеженням правомочності розпорядження щодо
окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та
іншими законами.

Власник   майна,
закріпленого  на  праві
господарського відання  за  суб'єктом
підприємництва,   здійснює   контроль
за використанням  та  збереженням
належного йому майна безпосередньо або
через   уповноважений   ним
орган,   не   втручаючись    в оперативно-господарську діяльність
підприємства.

Під час розгляду даної справи суду
не було надано доказів заперечення з боку власника майна - Міністерства оборони
України - щодо укладення договору оренди нерухомого військового мана та
поліпшення орендованого майна орендарем, враховуючи особливий статус цього
майна, відповідно до положень  Закону
України «Про правовий режим майна у Збройних силах України»,  «Про господарську діяльність  у Збройних силах України».

Відповідно до п. 5 ст. 42
Господарського процесуального кодексу України висновок  судового
експерта  для  господарського  суду
не є обов'язковим   і  оцінюється
господарським  судом  за
правилами, встановленими  статтею
43 цього Кодексу.

Згідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України Господарський
суд   оцінює   докази
за  своїм  внутрішнім переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді
в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Ніякі  докази
не  мають  для господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Так, відповідно до висновку
експерта № 16 від 03.07.2007р. комплексної судово -бухгалтерської та будівельно
- технічної експертизи, встановлене наступне.

Перелік робіт, здійснених по
невід'ємним поліпшенням літнього майданчика, загальною площею 235,7 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2, виконаних господарським
способом у відповідності з наданою експерту документацією, СПД ОСОБА_1,
загальна вартість робіт склала 97063,00 грн. (без ПДВ), виконані роботи
підтверджуються кошторисними розрахунками та документами на придбання
матеріалів.

Перелік робіт, здійснених щодо
невід'ємних поліпшень літнього майданчика, загальною площею 235,7 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2, виконаних підрядним
способом у відповідності з наданими документами, ДП «Сакський центральний
військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова», загальна вартість робіт
склала 35751,00 грн., виконані роботи підтверджуються формами КБ - 2в.

Ремонт літнього майданчика,
загальною площею   235,7 кв.м., розташованого
за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2 у відповідності з наданими документами,
виконувався СПД ОСОБА_1 та ДП «Сакський центральний військовий клінічний
санаторій ім.. М.І. Пирогова».

Відсоток невід'ємних поліпшень, за
співвідношенням до балансової вартості літнього майданчика, загальною площею
235,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2, виконаних
СПД ОСОБА_1 склав 70,9%.

Відсоток невід'ємних поліпшень, за
співвідношенням до балансової вартості літнього майданчика, загальною площею
235,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2, виконаних ДП
«Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова» склав
26,1%.

Вартість робіт (невід'ємних
поліпшень), виконаних СПД ОСОБА_1 з ремонту літнього майданчика площею 235,7
кв.м., розташованого за адресою: м. Саки, вул.. Курортна, 2 склала у
відповідності з наданими документами 97063,00 грн. (без ПДВ).

Арочні конструкції є поліпшенням
об'єкту оренди, відокремлення їх від об'єкта оренди неможливо,  їх вартість на період будівництва увійшла до
загальної вартості невід'ємних поліпшень, здійснених СПД ОСОБА_1 97063,00 грн.
(без ПДВ).

Перелік робіт, здійснених щодо
невід'ємних поліпшень  літнього
майданчика загальною площею 235,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Саки,
вул.. Курортна, 2, виконаних господарським способом у відповідності з наданими
документами СПД ОСОБА_1,  загальна
вартість робіт склала 97063,00 грн. (без ПДВ).

Перелік робіт, здійснених щодо
невід'ємних поліпшень  літнього
майданчика загальною площею 235,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Саки,
вул.. Курортна, 2, виконаних підрядним способом у відповідності з наданими
документами, ДП «Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І.
Пирогова» склала 35751,00 грн.

Відповідно до п. 15 Роз'яснень
Президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання застосування
Закону України «Про оренду державного та комунального майна»» від 25.05.2000
№02-5/237 абзац четвертий частини третьої статті 23 Закону надає орендареві
право здійснювати за власні кошти реконструкцію, технічне переоснащення чи
поліпшення орендованого майна за погодженням з орендодавцем.

Вирішуючи спори, пов'язані з
використанням орендарем цього права, господарський суд повинен мати на увазі,
що згода орендодавця на реконструкцію, переоснащення чи поліпшення орендованого
майна має бути втілена у певну документальну форму, якщо ці дії не передбачені
у самому договорі оренди.

Відповідно до ст. 204 Цивільного
кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір оренди укладений між
Військовою частиною А0918 Сакський військовий клінічний санаторій Міністерства
оброни України ім.. М.І. Пирогова та Приватним підприємцем ОСОБА_1 15.05.2003р.  у встановленому законом порядку не визнані
недійсними, відтак є обов'язковими для їх виконання сторонами.

Відповідно до ст. 629 кодексу
України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу на те, що відповідно до ст.
5 Закону України «Про господарську діяльність  у Збройних силах України» за невиконання чи
неналежне виконання договірних зобов'язань, а також за шкоду і збитки,
заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі,
військова частина як суб'єкт господарської
діяльності   несе   відповідальність,  передбачену законом та договором.

Відповідно до ст. 778 Цивільного
кодексу України якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має
право на  відшкодування  вартості
необхідних  витрат  або  на
зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Отже, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню лише  у частині стягнення 97063,00 грн.

Щодо вимог зустрічного позову, суд
вважає за необхідне зауважити наступне.

Наказом Фонду державного майна
України та Міністерства оборони України № 1549/241 від 26.07.2000р.
затверджений Порядок та умови проведення конкурсів на         право укладення договорів оренди
військового майна.

Відповідно до п. 1.2. Порядку, він
поширюється на оренду рухомого військового майна та  нерухомого
військового  майна  військових частин,  закладів,
установ  та  організацій
Збройних Сил України,  які  утримуються
за  рахунок  коштів Державного  бюджету
України,  ведуть  відокремлене
господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах
банків, печатку   із   зображенням
Державного   Герба  України
і  свого найменування.  Відповідно
до  статті  10
Закону   України   "Про господарську діяльність у Збройних
Силах  України", Порядок  поширюється
на  оренду військового майна інших
утворених відповідно до законів України військових формувань.

Згідно до п. 1.3. Порядку
конкурс  на  право
укладення  договору  оренди
об'єкта полягає  у  визначенні
переможця серед фізичних чи юридичних осіб (далі -  учасники
конкурсу),  який  запропонував
найкращі  умови подальшої експлуатації
об'єкта та найбільшу орендну плату.

Пунктом  1.4. встановлено, що конкурс проводиться за
наявності  заяв  про
оренду  від двох  або більше учасників конкурсу,  які надійшли протягом місяця після  опублікування
повідомлення  про  об'єкти
(об'єкт),   які пропонуються   для
передачі   в   оренду,
у  газеті  "Відомості приватизації".

Слід звернути увагу на те, що
відповідно до п. 3 Наказу контроль
за  виконанням  наказу
покласти  на  заступника Голови Фонду  державного
майна  та  першого
заступника  Міністра оборони
України.

Отже, суд не може погодитись із
твердженнями військового прокурора щодо невідповідності оспорюваного договору
вказаним нормам, оскільки відсутня вказівка на прямий обов'язок орендаря
здійснити відповідні дії, а контроль за виконанням вказаного положення
покладений на відповідних посадових осіб певних органів.

Суд не може погодитись з
твердженнями щодо порушення вимог п.п. 3, 4 «Порядку надання дозволу військовим
частинам Збройних сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого
майна в оренду», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000р.  № 778, оскільки, слід врахувати те, що п. 8
цього порядку встановлено, що, саме, військові
частини  визначають переліки
військового майна, яке без шкоди бойовій та мобілізаційній готовності може бути
передано в оренду, і подають їх на затвердження Міністрові оборони.

Відповідно до п. 11 «Порядку
надання дозволу військовим частинам Збройних сил на передачу закріпленого за
ними рухомого та нерухомого майна в оренду», затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від
11.05.2000р.  № 778, подані матеріали щодо
оренди рухомого  військового  майна розглядаються   Міноборони
або   уповноваженими   ним
органами військового управління у п'ятнадцятиденний термін.

За результатами розгляду  зазначених
матеріалів  Міноборони  або уповноважені ним органи  військового
управління  надсилають  військовим
частинам письмові  дозволи  на передачу цього майна в оренду та висновки
до договорів оренди,  які є обов'язковими
для урахування  військовими частинами під
час їх підписання.

Отже, обов'язок отримання
дозвільної документації, враховуючи спеціальний статус орендованого майна,
покладається саме на орендодавця.

У відповідності з п 1- 5 ст. 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину  не може суперечити
цьому Кодексу,  іншим актам  цивільного
законодавства,  а   також
моральним   засадам суспільства.
Особа,  яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення  учасника
правочину  має  бути
вільним   і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленим законом. Правочин
має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст.. 215 Цивільного кодексу України
визначено вичерпний перелік підстав для визнання правочину недійсним, а саме:
Підставою недійсності правочину є  недодержання  в
момент вчинення  правочину  стороною
(сторонами) вимог,  які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та  шостою  статті
203  цього Кодексу; недійсним є
правочин,  якщо його  недійсність
встановлена законом
(нікчемний  правочин).  У
цьому  разі  визнання
такого правочину недійсним судом не вимагається; якщо  недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована  особа  заперечує
його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Свобода договору  визнається однією із основних засад  цивільного законодавства України (п. 3 ст. 3
Цивільного Кодексу України).  Ст.. 627 Цивільного
Кодексу України  розкриває зміст засади
договору шляхом зазначення  на те, що
суб'єкти цивільного права  є вільними: 1)
при вирішенні питання про укладення договору; 2) при виборі контрагента; 3) при
погодженні умов договорів.

Отже, суд при розгляді справи щодо
визнання вказаного  правочину недійсним,
не встановив яких - небудь порушень свободи договору та прав суб'єктів  (контрагентів) по договору на волевиявлення
щодо укладення вказаного правочину.

Крім того, судом не може бути
прийнята до уваги в якості належного доказу довідка ДП «Сакський центральний
військовий клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова» вих.. № 708 від 15.03.2007р.
щодо того, що оспорюваний договір  в
книзі реєстрації договорів оренди, заведеній в санаторії, за номенклатурою
справ не значиться.

Відповідно до Закону України «Про
Національний архівний фонд та архівні установи» діловодство -    сукупність    процесів,
що   забезпечують документування
управлінської інформації і
організацію  роботи  із службовими документами.

Тобто, книга реєстрації договорів є
внутрішнім документом підприємства, у станови, організації.

Відповідно до ч. 1 ст.92 Цивільного
кодексу України встановлено, що юридична особа набуває  цивільних прав та обов'язків  і здійснює їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та закону.

Так, відповідно до наданої суду
копії оспорюваного договору, орендодавець - ДП «Сакський центральний військовий
клінічний санаторій ім.. М.І. Пирогова» діяв в особі командиру підполковника
м/с Устюжанина В.П., який діяв на підставі Статуту. Вказаний договір скріплений
підписами та печатками сторін.

Отже, суд вважає вимоги зустрічного
позову необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 49, 82-85 Господарсько процесуальним кодексом України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          Первинний позов задовольнити
частково.

2.          Стягнути з ДП Міністерства оборони
України «Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І.
Пирогова» (м. Саки,  вул.. Курортна, 2,
рахунок № 17 в Сакському відділенні № 4573, МФО 384180, ЗКПО
00223658) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1           (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 97063,00
грн. вартості невід'ємних поліпшень орендованого майна за договором оренди від
15.05.2003р. НОМЕР_2.

3.          Стягнути з ДП Міністерства оборони
України «Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І.
Пирогова» (м. Саки,  вул.. Курортна, 2,
рахунок № 17 в Сакському відділенні № 4573, МФО 384180, ЗКПО
00223658) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1           (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 970,63 грн.
- державного мита.

4.          Стягнути з ДП Міністерства оборони
України «Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім.. М.І.
Пирогова» (м. Саки,  вул.. Курортна, 2,
рахунок № 17 в Сакському відділенні № 4573, МФО 384180, ЗКПО
00223658) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1           (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 86,55 грн. -
витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

5.          В решті частини позовних вимог
відмовити.

6.          В задоволенні зустрічного позову
відмовити у повному обсязі.

7.          Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна
О.Л.