СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

13.08.2007
Справа №  14/239-ПН-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді
Гридасова Ю.В. при секретарі
Шепель І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом
прокурора Нововоронцовського району Херсонської області в інтересах фізичної
особи ОСОБА_1, с. Гаврилівка Нововоронцовського району Херсонської області,

до
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченко, с.
Гаврилівка Нововоронцовського району Херсонської області,

про  стягнення неповернутої частки статутного
фонду на суму 7989грн.,

за участю прокурора: Пуляєв
І.В., посвідчення, № 39 від 30.07.99р.

та представників

позивача: ОСОБА_1,
паспорт, серія НОМЕР_1, виданий ІНФОРМАЦІЯ_1,

відповідача: Краснова
Л.П., адвокат, дор. № 145 від 03.07.07 р.

Прокурор у позовній заяві просить
стягнути з відповідача на користь позивача неповернуту частку статутного фонду
на суму 7989грн., посилаючись на положення ст. 148 ЦК України.

Прокурор та представник позивача на
засіданні суду підтримали вимоги, з тих підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в ході
судового засідання заперечував проти позовних вимог відповідно до відзиву на
позовну заяву, посилаючись на те, що позивачка фактично не внесла свій майновий
пай до статутного фонду відповідача, як стверджує відповідач, майновий пай, що
належить позивачці на праві власності, був переданий відповідачу в оренду, за
яку позивачка отримувала і отримує орендну плату. Згідно наявному у позивачки
майновому сертифікату, саме вона, а не відповідач, є власником зазначеного у
сертифікаті майна.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 77
ГПК України у судовому засіданні оголошувались перерви з 03.07.07 р. до 02.08.07
р., а також з 02.08.07 р. до 13.08.07 р. (остання для підготовки повного тексту
рішення). Повний текст рішення оголошено у судовому засіданні 13.08.2007 року.

Заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали
справи, господарський суд

в с т а н о в
и в :

ОСОБА_1 (позивачка по справі), як і
інші співвласники майнових паїв колишнього КСП ім. Шевченка, нині СТОВ ім.
Шевченка (с. Гаврилівка Нововоронцовського району Херсонської області), згідно
свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 є
власником відповідної частки майна (майнового паю).

Відповідно до Статуту відповідача
(п. 5.12.) позивачка мала здійснити внесок до Статутного фонду у розмірі
7989,00грн., отримавши 4,3% у Статутному фонді СТОВ ім. Шевченка, у строк не
пізніше трьох місяців після державної реєстрації товариства. Відповідно до
положень частини 2 п. 5.13. Статуту відповідача в разі несплати коштів в
шестимісячний термін Засновник вважається вибувшим зі складу Товариства без
повернення внеску.

Згідно з п. 11.1. Статуту
відповідача в разі виходу з Товариства Засновнику повертається його частка
Статутного фонду. Сплата частки відбувається після затвердження річного звіту
та в термін 12  місяців з дня виходу.

Відповідно до ч. 2  ст. 148 ЦК України та ст. 54 Закону України
"Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка
прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

Позов в інтересах ОСОБА_1 заявлений
прокурором з посиланням саме на ст. 148 ЦК України, про стягнення з СТОВ ім.
Шевченка на користь ОСОБА_1 неповернутої частки статутного фонду на суму 7989
грн., а не вартості частини майна товариства, пропорційної її (позивачки)
частці у статутному фонді відповідача.

Крім того, свідоцтво про право
власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 свідчить про перебування
відповіднрої частки майна з пайового фонду КСП у власності ОСОБА_1, а не у
власності відповідача по справі.

Враховуючи, що позовні вимоги не
змінювались прокурором і ОСОБА_1 до прийняття рішення у справі, вказані вище
обставини свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Окрім того, як вбачається з
матеріалів справи (а.с. 110-126), зокрема з копії договору про спільне
володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній
частковій власності від 4 квітня 2001р., договору передачі майна колективом
співвласників юридичній особі від 4.04.2001 та договору оренди майнового паю
від 28.03.2000 р., ОСОБА_1, як і інші співвласники майнових паїв, передала свій
майновий  пай СТОВ ім. Шевченка на 5
років для використання у складі єдиного майнового комплексу, а товариство
зобов'язалося виплачувати власникам майнових паїв орендну плату. Що свідчить
про існування між позивачем та відповідачем правовідносин оренди. Представлені
відповідачем накладні і платіжні відомості на отримання ОСОБА_1 "в рахунок
майнового пая" майна та грошових коштів (фактично орендної плати) також
підтверджують вказані обставини.

Судом не приймаються до уваги,
посилання прокурора та позивача, на баланс відповідача, як на доказ знаходження
майнового паю позивачки, у складі єдиного майнового комплексу, у власності
відповідача, оскільки перебування майна на балансі не є доказом права власності
на відповідне майно.

За вказаних обставин, позовні
вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, позивачка не позбавлена
права на розпоядження належним їй майном, відповідно до майнового сертифікату,
після виділення зазначеного у сертифікаті майна в натурі.

Заява прокурора про вжиття заходів
до забезпечення позову залишається судом без задоволення, оскільки позивачем не
обґрунтовано в чому саме полягає можливе утруднення чи унеможливлення виконання
рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм
матеріального права, керуючись ст.ст. 82-85 Господарського процесуального
кодексу України,

в и р і ш и
в:

1.           В задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.           Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання рішення.

Суддя
Ю.В. Гридасов