ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 2-2/6684-2007

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

Державного підприємства "Дельта-лоцман"

Миронюк К.Г. –(дор.№ 1682 від 26.09.2006)

ТОВ "Інфлот-Універсал"
Каратаєва Л.І. –(дор.№ 120/06 від 23.12.2006)

розглянув касаційну скаргу

Державного підприємства "Дельта-лоцман"

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 16 серпня 2007 року

у справі
№ 2-2/6684-2007 господарського суду АР Крим

за позовом
Державного підприємства "Дельта-лоцман"

до
ТОВ "Інфлот-Універсал"

про
стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду АР Крим від 07.06.2007 (суддя: В.Толпиго) в позові про стягнення заборгованості, що становить суму податку на додану вартість, включеного у вартість наданих відповідачу послуг з лоцманського проведення та регулювання руху суден, відмовлено.

Рішення суду мотивовано ст.ст. 26, 127 Конвенції ООН по морському праву відповідно до яких іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатися тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну та, що транзитне проходження не підлягає оподаткуванню ніяким митом та податками, зборами за винятком зборів, які стягаються за конкретні послуги, надані такому судну. Місцем надання послуг є іноземне судно, яке не є митною територією України, на нього не розповсюджується юрисдикція України, надані такому судну послуги не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість за приписами п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість".

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.08.2007 (судді: В.Гонтар, Ю.Гоголь, О.Щепанська) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

ДП «Дельта-лоцман»в касаційній скарзі просить судові рішення у справі скасувати, позовні вимоги задовольнити, так як збір за послуги з лоцманського проведення суден та збір служби з регулювання руху суден, сплата яких передбачена ст.ст. 106, 115 Кодексу торговельного мореплавства, не відносяться до портових зборів, а операції з надання таких послуг підлягають оподаткуванню податком на додану вартість; застосування норм п. "е" п. 6.5 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість" є неправильним; судом неправильно застосовано норми Конвенції ООН по морському праву до спірних правовідносин, оскільки вона не стосується питань оподаткування.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги та вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 26 Конвенції ООН з морського права 1982 року, ратифікованої Законом України № 728-XIV від 03.06.99, іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатися тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Відповідно до ст. 127 згаданої Конвенції транзитний рух не підлягає обкладенню жодним митом і податками або іншими зборами, за винятком зборів, що стягуються за конкретні послуги, надані у зв’язку з таким рухом.

Як встановлено судами послуги з лоцманського проведення та регулювання руху надавалися іноземним суднам, що проходили транзитом.

Згідно частини 3 підпункту 6.2.4 статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість" операції з поставки послуг платником податку, пов'язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів та вантажів транзитом через територію України, оподатковуються у порядку, передбаченому пунктом 5.15 Закону України "Про податок на додану вартість".

Пунктом 5.15 статі  5 Закону України "Про податок на додану вартість" встановлено, що звільняються від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України.

За таких обставин господарські суди дійшли обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав включення до вартості наданих послуг суми податку на додану вартість, оскільки надані послуги не є об'єктом оподаткування за змістом п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України “Про податок на додану вартість” і таке оподаткування суперечить нормам міжнародного права.

Касаційна інстанція вважає, що судами надано правильну юридичну оцінку сіпрних правовідносин, норми права застосовано вірно і підстав для скасування судових рішень немає.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.08.2007 та рішення господарського суду АР Крим від 07.06.2007 у справі № 2-2/6684-2007 господарського суду АР Крим залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                                                 В. Овечкін

судді                                 Є. Чернов

В. Цвігун