ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  31/176-34/549

06.12.07

За позовом
Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнесстрахування»

до
Закритого акціонерного товариства «Перестрахова компанія «ВіЕйБі РЕ»

про
стягнення 24 964,70 грн.

Суддя
Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –
Лисак Т.Л. (довіреність № 220 від 09.11.2007);

від відповідача –
Долгієрова Т.М. (довіреність б/н від 22.02.2007).

У судовому засіданні за згодою сторін було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У лютому 2007 року Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнесстрахування»(далі –Позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Перестрахова компанія «ВіЕйБі РЕ»(далі –Відповідач) про стягнення 24 964,70 грн. заборгованості за договором пропорційного облігаторного перестрахування наземних транспортних засобів на базі ексцедента № 079/ОП/10/05 від 17.10.2005, укладеного між Позивачем та  Відповідачем (далі –Договір).

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач не виконав своїх зобов’язань відповідно до пункту 2.4.3 Договору щодо виплати своєї частки страхового відшкодування протягом семи робочих днів з дня отримання від Позивача Рахунку-бордеро. Крім того, Позивач посилається на пункт 4.1 Договору та зазначає, що вказане Відповідачем упущення зі сторони Позивача не є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення мотивував тим, що Позивач не своєчасно повідомив Відповідача про настання страхового випадку, а тому Відповідач на підставі пункту 5 статті 26 Закону України «Про страхування»відмовив Позивачу у здійсненні страхових виплат.

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.03.2007 у справі № 31/176 позов було задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2007 рішення Господарського суду м. Києва від 11.03.2007 було змінено, а позов задоволено частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.10.2007 рішення Господарського суду м. Києва від 11.03.2007 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2007 у справі № 31/176 скасовані, а справу передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Вказана постанова Вищого господарського суду України від 16.10.2007 мотивована тим, що суди дали неповну та невірну юридичну оцінку обставинам справи, порушили і неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, а саме: суди не з’ясували виконання Позивачем своїх зобов’язань за Договором; посилання судів на пункт 4.1 Договору є необґрунтованим; судами не надано юридичної оцінки відносинам сторін з огляду на положення Закону України «Про страхування»; судами не надано оцінки Акта позапланової інспекції Відповідача № 2173/08 від 20.01.2007.

Розгляд справи відкладався.

У судових засіданнях 22.11.2007, 29.11.2007 оголошувались перерви до 29.11.2007 та 06.12.2007, відповідно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом м. Києва та Київським апеляційним господарським судом при розгляді справи встановлено, що 17.11.2005 Позивач (Перестрахувальник) та Відповідач (Перестраховик) уклали Договір.

Пунктом 1.2 Статуту Відповідача (затверджено рішенням Загальних Зборів Акціонерів Відповідача від 05.12.2006; державна реєстрація змін до установчих документів проведена 18.12.2006) встановлено, що Закрите акціонерне товариство «Перестрахова компанія «Лідер РЕ»перейменовано в Відповідача. Відповідач, відповідно до чинного законодавства України, є правонаступником всіх прав, обов’язків та зобов’язань Закритого акціонерного товариства «Перестрахова компанія «Лідер РЕ».

Відповідно до пункту 1.1 Договору предметом цього Договору є угода про пропорційне облігаторне перестрахування ризиків.

Згідно з пунктом 1.2 Договору Перестрахувальник страхує у Перестраховика ризик виконання частини своїх зобов’язань за договорами страхування наземних транспортних засобів, укладених Перестрахувальником. Частки відповідальності сторін за цим Договором зазначені в додатку № 1 до даного Договору.

Перестрахувальник зобов’язаний один раз на місяць, не пізніше  10 числа місяця, наступного за звітним, надавати Перестраховику Рахунок-бордеро ризиків, Рахунок-бордеро сплачених збитків та Рахунок-бордеро заявлених, але несплачених збитків (пункт 2.2.2 Договору).

Перестрахувальник зобов’язаний протягом трьох робочих днів з дня коли Перестрахувальнику стало про це відомо, повідомити Перестраховика про настання події, яка може бути кваліфікована як страховий випадок, прогнозована сума страхового відшкодування за яким може перевищувати 50 000 грн., після чого запросити уповноваженого представника Перестраховика на огляд пошкодженого транспортного засобу. Якщо при настанні страхового випадку прогнозована сума страхового відшкодування не перевищуватиме 50 000 грн., а під час розслідування цього випадку з’ясовуватиметься, що прогнозована сума страхового відшкодування може перевищити 50 000 грн., Перестрахувальник повідомляє Перестраховика про таку можливість протягом трьох робочих днів з моменту виявлення відповідних обставин (пункт 2.2.6 Договору).

Перестраховик має право відмовити у виплаті своєї частки страхового відшкодування або зменшити її, якщо Перестрахувальник: приховав від Перестраховика наявність відомих йому обставин, що безпосередньо та безсуперечно впливають на ступінь страхового ризику; приховав від Перестраховика умови договору страхування, зміну термінів та обсягів відповідальності; не включив збиток в Рахунок-бордеро сплачених збитків або Рахунок-бордеро заявлених, але несплачених збитків; відмовив або перешкоджав участі представника Перестраховика в розслідуванні причин і обставин страхового випадку по договору страхування, якщо бажання такої участі було викладено в письмовій формі (пункт 2.3.5 Договору).

Перестраховик зобов’язаний протягом семи робочих днів з дня отримання від Перестрахувальника Рахунку-бордеро сплачених збитків та копії платіжних документів, які підтверджують факт сплати Перестрахувальником страхового відшкодування (крім збитків, які вважаються Касовими відповідно до пункту 3.5 даного Договору), сплатити свою частку страхового відшкодування та витрат на розслідування та врегулювання страхового випадку, включаючи витрати на визначення причин та розмірів збитку (оплата послуг незалежної експертизи. Плата за видачу довідки ДАІ тощо). Перестраховик не відшкодовує витрати на заробітну плату, відрядження, офісні та канцелярські витрати Перестрахувальника (пункт 2.4.3 Договору).

Даним Договором встановлюється Касовий збиток Перестрахувальника, який становить 30 000 грн. (пункт 3.5 Договору).

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що будь-які виявлені помилки і упущення не можуть зупинити дію даного Договору та звільнити Перестраховика від виконання своїх обов’язків по даному Договору і після їх виявлення повинні бути усунуті або виправлені негайно тією стороною, якою вони були допущені.

01.02.2006 відповідно до Рахунку-бордеро Позивачем був переданий Відповідачу у перестрахування застрахований Позивачем автомобіль марки Honda Accord, державний номер АА 3840 КС, що належить Шпильовому А.В. Частка відповідальності Відповідача складає 31,03%.

08.09.2006 відповідно до видаткового касового ордеру Шпильовому А.В. власнику автомобіля марки Honda Accord, державний номер АА 3840 КС, було виплачено страхове відшкодування в сумі 80 063,44 грн. згідно наказу № 401 та акту № 164 від 07.09.2006.

15.09.2006 Позивач листом № 617/1 повідомив Відповідача про те, що 09.07.2006 трапилась страхова подія з страхувальником Шпильовим А.В. , яка не була внесена до Рахунку-бордеро заявлених, але не сплачених збитків за липень місяць, а тому просив підписати додаток № 1 до Рахунку-бордеро заявлених, але не сплачених збитків згідно з Договором.

23.10.2006 Позивач листом № 816 повідомив Відповідача про сплату страхового відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля марки Honda Accord, державний номер АА 3840 КС, що належить Шпильовому А.В. та просив перерахувати його частку.

06.11.2006 Відповідач листом № 979 надав Відповідачу відповідь (на лист № 617/1 від 15.09.2006), у який зазначив, що він відмовляється від сплати своєї частки страхового відшкодування, обґрунтовуючи це тим, що він був повідомлений про настання страхової події з запізненням на 68 днів.

Відповідно до частини 2 статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

17.11.2006 Позивач листом № 929 звернувся до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України щодо можливих порушень страхового законодавства України Відповідачем в частині не виконання зобов’язань за Договором, а саме не виплати перестрахового відшкодування Позивачу.

30.11.2006 з метою перевірки питань зазначених у вказаному листі Позивача, головою Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України В. Альошиним на підставі подання директора департаменту страхового нагляду № 08/4-478 було прийняте рішення про проведення позапланової інспекції Відповідача.

Перевірка проводилась 13.01.2007, про що 20.01.2007 було складено акт позапланової інспекції Відповідача, відповідно до якого Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України зробила висновок про те, що під час проведення перевірки порушень законодавчих та нормативно-правових актів з боку Відповідача не виявлено.

Відповідно до преамбули Закону України «Про страхування»цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг,  посилення страхового захисту майнових  інтересів  підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про страхування»перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у  іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Таким чином, одна сторона за договором перестрахування є страхувальником, а інша сторона за договором перестрахування є страховиком, а їх відносини регулюються Законом України «Про страхування».

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що при здійсненні перестрахування Позивач та Відповідач керувались Законом України «Про страхування»та Договором, в якому визначили його істотні умови, права та обов’язки сторін, а також передбачили інші умови цього Договору.

Відповідно до пункту 5 статті 26 Закону України «Про страхування»підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач листом № 617/1 від 15.09.2006 із запізненням на 68 днів повідомив Відповідача про настання страхового випадку, який стався 09.07.2006, хоча повинен був повідомити Відповідача про настання вказаного страхового випадку не пізніше 10.08.2006 та включити даний збиток до Рахунку-бордеро за липень 2006 року, а ні за будь-якій інший місяць.

Суд неодноразово вимагав від Позивача надання доказів, які б підтвердили поважність причин несвоєчасного повідомлення Відповідача про настання страхового випадку.

Однак, Позивач не виконав вимоги суду та не надав докази, які б підтвердили поважність причин несвоєчасного повідомлення Відповідача про настання страхового випадку.

Таким чином суд вважає, що Відповідач правомірно відмовив Позивачу у здійсненні страхової виплати, оскільки Позивач не належним чином виконав свої зобов’язання за Договором, що призвело до порушення Позивачем вимог пунктів 2.2.2 та 2.3.5 Договору та пункту 5 статті 26 Закону України «Про страхування».

Відповідно до статті 35 Закону України «Про страхування»державний нагляд за страховою діяльністю здійснюється з метою дотримання вимог законодавства України про страхування, ефективного розвитку страхових послуг, запобігання неплатоспроможності страховиків та захисту інтересів страхувальників. Державний нагляд за страховою діяльністю на території України здійснюється Уповноваженим органом та його органами на місцях.

Пунктом 1 Положення Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України затвердженого Указом Президента України від 04.04.2003 № 292/2003 встановлено, що Державна комісія з регулювання ринків  фінансових послуг України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом.

Згідно з пунктом 4 статті 36 Закону України «Про страхування»основними функціями Уповноваженого органу є проведення перевірок щодо правильності застосування страховиками (перестраховиками) та страховими посередниками законодавства про страхову діяльність і достовірності їх звітності.

Уповноважений орган має право проводити перевірку щодо правильності застосування страховиками законодавства України про страхову діяльність і достовірності їх звітності за показниками, що характеризують виконання договорів страхування, не частіше одного разу на рік призначати проведення за рахунок страховика додаткової обов'язкової аудиторської перевірки з визначенням аудитора (пункт 2 статті 37 Закону України «Про страхування»).

Таким чином, перевірка Відповідача була здійснена Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, яка відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом щодо державного нагляду за страховою діяльністю з метою дотримання вимог законодавства України про страхування, а зроблений Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України в акті позапланової перевірки Відповідача № 2173/08 від 20.01.2007 висновок свідчить про те, що під час проведення перевірки порушень законодавчих та нормативно-правових актів з боку Відповідача не виявлено.

Суд визнає твердження Позивача про те, що відповідно до пункту 4.1 Договору вказане Відповідачем упущення зі сторони Позивача не є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати необґрунтованим, оскільки відсутні правові підстави для ототожнення помилок і упущень із невиконанням чи неналежним виконанням зобов’язань.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при відмові в позові покладаються на позивача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денногс строку з дня його підписання.

Суддя
Сташків Р.Б.

Рішення підписано 12.12.2007