ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"11" грудня 2007 р.
Справа № 11/95-06-1757

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:                 Михайлова М.В.

Суддів:                             Тофана В.М.,

Журавльова О.О.

При секретарі:                Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Сопот С.І., за довіреністю;

від відповідача 1: не з'явився, повідомлений належним чином;

від відповідача 2: Лінніченко Д.О., за довіреністю;

від 3-ї особи: не з'явився, повідомлений належним чином;

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства лікувально –оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

на рішення  господарського суду Одеської області від  07 квітня 2006 року

у справі № 11/95-06-1757

за позовом Малого приватного підприємства "Інформаційно –правовий Центр Лоцман Плюс", м. Одеса, вул. Катерининська, 27

до 1) Дочірнього підприємства "Санаторій Затока" Закритого акціонерного товариства лікувально –оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", Одеська обл., Білгород –Дністровський р-н, смт. Затока, вул. Приморська;

2) Закритого акціонерного товариства лікувально –оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м. Київ, вул. Ш. Руставелі, 39/41

3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Затоківська селищна рада, Одеська обл., Білгород –Дністровський р-н, смт. Затока, вул. Приморська, 21

про припинення права користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2006 року Мале приватне підприємство "Інформаційно-правовий Центр Лоцман Плюс"  звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Санаторій "Затока" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця" про припинення права користування земельною ділянкою площею 1,679 га., у межах земель "Санаторія "Затока" (бази відпочинку "Затока"), бази відпочинку "Медик" та земель Затоківської селищної ради, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Приморська та вилучення вказаної ділянки у відповідача на користь Затоківської селищної ради.

При порушенні провадження у справі, суд ухвалою від 21.03.2006 р. для повного та всебічного розгляду справи, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Затоківську селищну раду.

27.03.2006 р. за вх. № 6385 від позивача надійшло клопотання про залучення Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України "Укрпрофоздоровниця" у якості другого відповідача.

Розглянувши заявлене клопотання, суд ухвалою від 29.03.2006 р. залучив до у якості другого відповідача - Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України "Укрпрофоздоровниця".

Позивач на позовних вимогах наполягав, в судових засіданнях від 29.03.2006 р. та 07.04.2006 р. надав пояснення по суті спору, 27.03.2006 р. за вх. № 6385 надав додаткові матеріали по справі, та уточнення позовних вимог від 30.03.2006 р. за вх. № 6699.

В остаточних позовних вимогах позивач просив суд припинити право користування відповідачів земельною ділянкою, площею 1, 679 га. за адресою: Одеська обл., Білгород –Дністровьский р-н, смт. Затока, вул. Приморська, на якій розташоване майно позивача Малого приватного підприємства "Інформаційно –правовий Центр Лоцман Плюс", вилучити спірну земельну ділянку у відповідачів та передати Затоківській селищній раді.

Відповідачі та третя особа в судові засідання не з'явились, відзив на позовну заяву не надали, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

Рішенням господарського суду Одеської області від  07 квітня 2006 року по справі № 11/95-06-1757 (суддя Власова С.Г.) позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Закрите акціонерне товариство лікувально –оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" подало апеляційну скаргу, в якій просить  скасувати рішення господарського суду Одеської області від  07 квітня 2006 року по справі № 11/95-06-1757, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що судове рішення було винесено із грубим порушенням норм процесуального права.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи дають можливість розглянути справу у відсутності представників відповідача 1 та 3-ї особи.

Дослідивши  доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та обставини на які посилається скаржник, а також перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі Договору купівлі-продажу від 29.08.2004 р., укладеному між позивачем та Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України "Укрпрофоздоровниця", рішення Господарського суду Одеської області від 04.04.2005 р. по справі № 22/137-05-3910 та реєстрації права власності в КП Білгород-Дністровському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить витяг з реєстру права власності, позивач набув право власності на будівлі (35 будинків), розташовані за адресою: Україна, Одеська область, Б-Дністровський район, смт. Затока, вул. Приморська.

Позивач наполягає на тому, що земельна ділянка, на якій розташоване майно огороджена та до неї не мають доступу інші особи, крім працівників позивача, останній за свій рахунок здійснює її цільову експлуатацію, слідкує за належним станом ділянки, облагороджує територію ділянки та прилеглу територію, знищує шляхом відсипки заболочені місця, дотримується правил добросусідства з власниками ділянок які примикають до спірної.

З моменту передачі майна згідно Акту приймання передачі за Договором про спільну діяльність № 5113177/2003-15, затвердженому 23.04.2003 р., позивач фактично володіє спірною ділянкою. Прохання  позивача  до відповідача про відмову  від земельної ділянки  де  розташовані його  будівлі на користь місцевої ради залишено  без  відповіді,  в  наслідок  чого він не має права у законному порядку сплачувати земельні платежі.

Вважаючи,  що  відповідачі  порушують права та охоронювані законом інтереси Малого приватного підприємства "Інформаційно-правовий Центр Лоцман Плюс", позивач звернувся до суду з позовом про припинення права користування відповідачами земельною ділянкою, площею 1,679 га. за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Приморська, на якій розташоване майно позивача МПП "ІПЦ Лоцман-Плюс", вилучення спірної земельної ділянки у Відповідачів та передачі Затоківській селищній раді.

Колегія  суддів зазначає,  що відповідно до ч.2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, рішенням господарського суду Одеської області від 04.04.2005 р. по справі № 22/137-05-3910 (а.с.19) встановлено, що первісним власником майна пансіонату "Затока", розташованого за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Приморська, у 1970 році була Одеська територіальна Рада по управлінню курортами профспілок, яка була підпорядкованим підрозділом Української Республіканської Ради по керуванню курортами профспілок.

10.02.1970 року Одеська територіальна Рада по управлінню курортами профспілок отримала Акт відводу земельної ділянки на якій до 1973 року нею було збудовано Пансіонат "Затока".

Правонаступником Української Республіканської Ради по керуванню курортами профспілок є Рада федерації незалежних профспілок України.

На підставі Договору про закріплення прав по володінню, користуванню та розпорядженню профспілковим майном від 11.11.1990 р. - Загальна конфедерація профспілок передала Раді незалежних профспілок України майно, визначене у переліку (додаток до Договору). Згідно вищевказаного переліку за № 124 був переданий і Пансіонат "Затока".

22.11.1991 р. Постановою №П-П-І, Рада федерації незалежних профспілок України вирішила створити на базі свого майна, акціонерне товариство "Укрпрофоздоровниця".

04.12.1991          р. Рада федерації незалежних профспілок України і Фонд соціального

страхування   України   уклали   установчий   договір   і   затвердили   Статут   акціонерного

товариства "Укрпрофоздоровниця".

Згідно установчого договору та Статуту, у статутний фонд акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця" передані основні фонди й оборотні кошти санаторно-курортних установ, підприємств й організацій профспілок.

24.12.1992          р. складений Акт прийому-передачі № 24, згідно якого Пансіонат "Затока"

переданий у статутний фонд акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця".

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про власність" та ст. 12 Закону України "Про господарські товариства" майно, яке передано до статутного фонду підприємства його засновниками у якості внеску, є власністю цього господарського товариства.

В подальшому власник майна ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" передало його своєму підпорядкованому підприємству - Санаторно-курортному об'єднанню "Кароліно-Бугаз", до складу якого деякий час і входив Санаторій "Затока", який пізніше, згідно рішення №7/13 загальних зборів товариства та Наказу Правління ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" від 13.04.2004 р. № 147, реорганізовано у самостійне Дочірнє підприємство "Санаторій Затока" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофздоровниця".

Пунктом 4.3. Статуту підприємства встановлено, що власником майна є ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", а підприємство володіє й користується майном без права продажу.

Під  час розгляду справи судом встановлено, що земельна ділянка, відведена у 1970 р. згідно акту Одеській територіальній раді по управлінню курортами профспілок, фактично знаходиться у користуванні відповідачів. Саме  вони сплачують необхідні платежі.

Господарським  судом  встановлено, що позивач є власником майна - 35 спальних корпусів, розташованих за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Приморська, що складає 729/10000 частин Санаторію "Затока" та займає частину земельної ділянки, відведеної у 1970 р. ЗАТ "Укрпрофоздоровниця". З моменту набуття позивачем права власності на зазначене майно, останній за свій рахунок здійснював цільову експлуатацію земельної ділянки, на якій розташовані вказані будівлі (для функціонування бази відпочинку).

У  матеріалах  справи  знаходиться  рішення  господарського  суду  Одеської  області  від  29  листопада 2005  року  у  справі №1/315-05-8686,  яким відмовлено Дочірньому  підприємству "Санаторно-Курортне об’єднання  "Кароліно-Бугаз" ЗАО  "Укрпрофздоровниця" в  позові до  Малого  приватного  підприємства "Інформаційно-правовий  Центр  Лоцман  Плюс"   про повернення   майна  на  суму  10 274,02  грн. У рішенні  йдеться  про  повернення  35 дерев'яних спальних  корпусів,  власником  яких,  відповідно до  рішення  господарського  суду  Одеської  області  від  04.04.2005 року  у  справі  № 22/137-05-3910,  визнано   МПП  "Інформаційно-правовий  Центр  Лоцман  Плюс". Тобто  є  2  рішення суду  які  підтверджують право власності  позивача  на  спірні  будівлі.

Колегія  суддів  зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 377 Цивільного Кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Одеською філією Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" складена Ситуаційна схема де визначена площа та межи частини земельною ділянки, яка необхідна позивачу для нормального експлуатування майна - 35 корпусів, що є його власністю. Площа земельної ділянки склала 1,679 га. у межах земель Санаторію "Затока" (бази відпочинку "Затока"), бази відпочинку "Медик" та земель Затоківської селищної ради (а.с.72).

Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації (ч.ч. З, 4 ст. 142 Земельного Кодексу України).

Як  правильно  встановлено  господарським  судом другий  відповідач  ухилився відмовитися від земельної ділянки, але запропонував позивачу компенсувати ДП "Санаторій Затока" витрати, пов'язані із земельним податком за весь період, з моменту підписання Акту прийому передачі позивачу зазначених будівель.

Стосунки,  які  склалися  між  сторонами, призводять до неможливості здійснення позивачем у законному порядку оплати земельних платежів (податок, орендну плату та ін.), хоча фактично він користується земельною ділянкою.

Відповідно до ст.ст. 50, 51 Земельного Кодексу України спірна земельна ділянка належить до земель рекреаційного призначення, тобто  вона  призначена  для організації  відпочинку населення,  туризму та  проведення  спортивних  заходів.

Частиною 2, ст. 52 Земельного Кодексу України передбачено, що на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

П. "а" ч. 1 статті 96 Земельного Кодексу України встановлено, що землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

Однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (п. г, ч. 1, ст. 141 ЗК України). Колегією суддів  встановлено, що відпочинок населення,  туризм  та  проведення  спортивних  заходів не  були  організовані на  спірної  ділянці.  Відповідачі не використовують спірну земельну ділянку за цільовим призначенням, тобто для розміщення об'єктів рекреації, так як вона фактично перебуває у користуванні позивача, а також безпідставно не дають згоди на відмову від земельної ділянки на користь місцевої ради депутатів для подальшого розгляду питання, щодо надання ділянки позивачу, як власнику майна, розташованого на цій ділянці, чим порушують права і охоронювані законом інтереси останнього.

Колегія  суддів зазначає також,  що  апеляційна  скарга не  містить в  собі  підстав  для   скасування  рішення  господарського  суду.

Всі  інші  зауваження,  викладені  у  апеляційній  скарзі,  колегія  суддів  не  приймає  до  уваги  з  підстав  викладених  вище.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Підсумовуючи викладене  колегія  суддів  погоджується  з  висновком господарського  суду, що  позовні  вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи,  судом  не    порушено норм  матеріального  та  процесуального  права,  тому   апеляційна  скарга  не підлягає  задоволенню,  рішення  господарського  суду слід  залишити  без  змін.

Керуючись  ст.ст.99, 101, 103,105 ГПК України,  апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого  акціонерного  товариства лікувально - оздоровчих  закладів  профспілок  України  "Укрпрофоздоровниця", м. Київ, на рішення  господарського суду Одеської області від  07 квітня  2006 року по справі № 11/95-06-1757  залишити без  задоволення, рішення  господарського  суду  – без  змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                             М.В. Михайлов

Суддя:                                                                                                 В.М. Тофан

Суддя:                                                                                      О.О. Журавльов