ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2007 р.                                                            Справа № 40/303-07

вх. № 7473/4-40

Суддя господарського суду Хотенець П.В.

при секретарі судового засідання Дуброва Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - Мажара С.В., дов. від 02.07.2007 року  відповідача - Дерев*янка Д.В., дов. від 22.06.2007 року

розглянувши справу за позовом Приватної фірми "Інфолайн", м. Харків

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМСКЛАД - 76", м. Харків

про виселення

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога Приватної фірми “Інфолайн” про виселенняТовариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМСКЛАД-76” з безпідставно займаних останім нежитлових будівель:          виробничого будинку літ. АБ-1 - пункт техобслуговування, загальною площею 148,0 кв.м. (з яких майстерня площею 48,8 кв.м., комора площею 23,6 кв.м., майстерня площею 75,6 кв.м.) та  виробничого будинку літ. БГ-1 – Ангар, загальною площею 431,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Позивач вважає себе належним користувачем вищезазначених приміщень на підставі укладеного між Приватною фірмою “Інфолайн” та Приватним підприємством “ВЕСТ” Договору оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року.

Згідно з пунктом 1.2 договору № 1, Орендодавец (ПП “ВЕСТ”)  передав в користування Орендарю (ПФ “Інфолайн”) на умовах оренди наступні приміщення загальною площею 579,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10: виробничий будинок літ. АБ-1 - пункт техобслуговування, загальною площею 148,0 кв.м. (з яких майстерня площею 48,8 кв.м., комора площею 23,6 кв.м., майстерня площею 75,6 кв.м.) та виробничий будинок літ. БГ-1 – Ангар, загальною площею 431,5 кв.м.

Як зазначає позивач, скористатися своїм правом орендаря вищезазначених приміщень він не має можливості, у зв’язку з тим, що ці приміщенні без наявних на то підстав займає відповідач.

Позивач вказує, що підтвердити Приватній фірмі "Інфолайн" своє право власності або правомірного користування на вищезазначені приміщення відповідач не зміг, будь-які правовстановлені документи не надав. Звільнити займані вищезазначені приміщення добровільно відмовився.

На підставі вищезазначеного, керуючись статтею 16 Цивільного кодексу України, позивач просить суд виселити відповідача з спірних приміщень, займаних останім без достатніх правових підстав, що, у свою чергу, позбавляє його законого права користування цими приміщеннями на підставі Договору оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року.

Представник відповідача у судовому засіданні і у відзиві на позовну заяву позивача заперечує проти задоволення позову з тіє підстави, що Договір оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року є нікчемним, і відповідно, недійсним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Тому, на думку відповідача, будь-які посилання позивача на Договір оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року як на правову підставу набуття права користування спірними нежитловими приміщеннями є неправомірними.

У зв’язку з вищезазначеним, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю “ПРОМСКЛАД-76” в межах справи № 40/303-07 було подано зустрічну позовну заяву про визнання права власності  на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10: виробничий будинок літ. АБ-1 - пункт техобслуговування, загальною площею 148,0 кв.м. (з яких майстерня площею 48,8 кв.м., комора площею 23,6 кв.м., майстерня площею 75,6 кв.м.) та виробничий будинок літ. БГ-1 – Ангар, загальною площею 431,5 кв.м.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що він збудував вищезазначені спірні приміщення за свій рахунок та зі своїх будівельних матеріалів і це будівництво вже завершено.

Риночна вартість спірних не житлових приміщень літ. „АБ-1” та „БГ-1”, що знаходяться по вулиці Драгомирівська, № 10 міста Харкова визначена Звітом про незалежну оцінку обєктів нерухомості у розмірі 373 195 грн. (без ПДВ), що і складає ціну позову.

Позивачем за зустрічним позовом було розпочате у позасудовому порядку узаконювання не житлових приміщень літ. „АБ-1” та „БГ-1”, що знаходяться по вулиці Драгомирівська, № 10 міста Харкова. Але завершити узаконювання вищезазначених спірних приміщень у позасудовому порядку він не встиг, так як виникла особа (Відповідач за зустрічним позовом), яка не визнає за Товариством з обмеженою відповідальністю „ПРОМСКЛАД-76” право власності на спірні приміщення та у судовому порядку має намір і вчиняє дії на позбавлення Позивача за зустрічним позовом права користування спірними приміщеннями та примусове його виселення з цих приміщень, що підтверджується первісним позовом.

На підставі вищезазначеного, керуючись статтями 15, 16, 392 Цивільного Кодексу України,  позивач за зустрічним позовом просить суд визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОМСКЛАД-76” на нежитлові будівлі літ. „АБ-1” та „БГ-1”, що знаходяться по вулиці Драгомирівська, № 10 міста Харкова.

Враховуючи, що згідно статті 60 Господарського процесуального кодекса України відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом, суд приймає зустрічний позов відповідача як такий, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству.

Відповідач за зустрічним позовом відзиву на зустрічну позовну заяву не надав,  у судовому засіданні  заперечує проти задоволення зустрічної позовної заяви з підстав відсутності правовстановлювальних документів у Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМСКЛАД-76” на спірні приміщення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Між Приватною Фірмою “Інфолайн” та Приватним підприємством “ВЕСТ” було укладено Договір оренди нежитлових приміщень № 1 від 02.01.2007 р.

Згідно з пунктом 1.2 вищезазначеного договору Орендодавец (ПП “ВЕСТ”)  передає в користування Орендарю (ПФ “Інфолайн”) на умовах оренди наступні приміщення загальною площею 579,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10: виробничий будинок літ. АБ-1 - пункт техобслуговування, загальною площею 148,0 кв.м. (з яких майстерня площею 48,8 кв.м., комора площею 23,6 кв.м., майстерня площею 75,6 кв.м.) та  виробничий будинок літ. БГ-1 – Ангар, загальною площею 431,5 кв.м.

Відповідно до пункту 3.1 вищезазначеного договору, Орендар сплачує Орендодавцю до 5 числа, наступного за звітним, арендну плату у розмірі 5 грн. за 1 кв.м., що складає 2897,50 грн.

Цільове призначення орендованих приміщень за договором визначено як складські приміщення.

Строк дії даного договору сторони визначили з 02 січня 2007 року до 31 грудня 2009 року.

Саме цій договір позивач за первісним позовом вважає достатньою правовою підставою для виникнення у нього права користування спірними приміщеннями розташованими за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10, але суд не погоджується з таким твердженням позивача з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Позивач за первісним позовом вважає, що підставою для виникнення у нього права користування нежитловими приміщенями загальною площею 579, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10, є укладений 02 січня 2007 року між ним та Приватним підприємством “ВЕСТ” Договір оренди нежитлових приміщень № 1.

Згідно  частини 1 статті 761 Цивільного кодексу України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Тобто, щоб мати право на передання нерухомого майна (вищезазначених спірних приміщень) орендодавець (ПП “ВЕСТ”) повинен бути власником нежитлових приміщень загальною площею 579, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10.

Право власності особи на нерухоме майно повинно бути підтверджено відповідними правовстановлювальними документами та зареєстровано в установленому законом порядку.

З моменту виникнення конфлікту між сторонами та на момент винесення рішення позивач за первісним позовом не зміг надати відповідачу будь-які правовстановлювальні документи та витяги з реєстру прав власників нерухомого майна, які б підтверджували, що Приватне підприємство “ВЕСТ” є власником нежитлових приміщень загальною площею 579, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10.

З технічних паспортів на спірні нежитлові приміщення, що надані у матерали справи, також не вбачається, що власником спірних приміщень є Приватне підприємство “ВЕСТ”.

Договір найму, відповідно до статті 763 Цивільного кодексу України, укладається на строк, встановлений договором.

Договір оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року було укладено між Приватною фірмою “Інфолайн” та Приватним підприємством “ВЕСТ” майже на три повних роки (з 02 січня 2007 року до 31 грудня 2009 року)

Законом України “Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору найму будівлі” N 501-V від 20 грудня 2006 року, внесено зміни до частини 2 статті 793 Цивільного кодексу України та викладено її в такій редакції: "2. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню";

Також внесено зміни до частини 1 статті 794 Цивільного кодексу України та викладено її в такій редакції: "1. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації".

Частина друга Закону України “Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору найму будівлі” N 501-V від 20 грудня 2006 року, встановлює дату набуття його чинності - це день його опублікування.

Вищезазначений Закон України було опубліковано:

·в Урядовому кур'єрі  10 січня 2007 року № 3;

·          в Голосі  України 12 січня 2007 року № 4;

·в Офіційному віснику України №  1 (19 січня 2007 року), стаття    9;

в Відомостях Верховної Ради України №  11 (16 березня 2007 року), стаття   93.

Отже, враховуючи перше опублікування вищезазначеного Закону України 10 січня 2007 року його дія не розповсюджується  на дату укладення  Договору оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року, укладений між Приватною фірмою “Інфолайн” та Приватним підприємство “ВЕСТ” 02 січня 2007 року.

За загальним правилом, встановленим частиною 2 статті 5 Цивільного кодексу України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі. Тому на дату укладання Договору оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року застосовуються норми Цивільного кодексу України – статті 793, 794 в редакції від 16 січня 2003 року.

Згідно частини 2 статті 793 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року), договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини 1 статті 794 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року), договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше одного року, підлягає державній реєстрації.

Як вбачається з частини 2 статті 793 та частини 1 статті 794 Цивільного кодексу України, наданий до матеріалів справи Договір оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року укладений між Приватною фірмою “Інфолайн” та Приватним підприємством “ВЕСТ” в обов’язковому порядку повинен бути нотаріально посвідчено та зареєстровано у відповідному порядку. Але з Договору оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року не вбачається, що він нотаріально посвідчений та пройшов державну реєстрацію.

Відповідно до частини 4 статті 203 Цивільного кодексу України, однією з вимог необхідних для чинності правочину є  вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Статтею 220 Цивільного кодексу України законодавець встановлює правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, а саме, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином,  Договір оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року є нікчемним, і відповідно, недійсним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Тому будь-які посилання позивача на Договір оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року як на правову підставу набуття права користування спірними нежитловими приміщеннями суд вважає неправомірними.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 16 Цивільного коденксу України,  вимога позивача про виселення з займаних відповідачем нежитлових приміщень – є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, а саме - припинення дії, яка порушує право.

Тобто, щоб застосовувати будь-які способи захисту порушеного права, це право, по-перше: повинно бути порушене, а по-друге: це право взагалі повинно існувати.

Як зазначалося вище, суд вважає що право користування спірними нежитловими приміщеннями у позивача на підставі Договору оренди нежитлових приміщень № 1 від 02 січня 2007 року не виникає.

Тобто у позивача за первісним позовом взагалі відсутне право користування нежитловими приміщенями загальною площею 579, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10. І як слідство, неіснуюче право неможливо будь-кому порушити, а тому у позивача за первісним позовом відсутне право на звернення до суду за відновленням порушеного права.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову.

Як вже було зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю “ПРОМСКЛАД-76” в межах справи № 40/303-07 було подано зустрічну позовну заяву про визнання права власності  на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10: виробничий будинок літ. АБ-1 - пункт техобслуговування, загальною площею 148,0 кв.м. (з яких майстерня площею 48,8 кв.м., комора площею 23,6 кв.м., майстерня площею 75,6 кв.м.) та виробничий будинок літ. БГ-1 – Ангар, загальною площею 431,5 кв.м.

Позивач за зустрічним позовом (Товариство з обмеженою відповідальністю „ПРОМСКЛАД-76”) побудував за свій рахунок та зі своїх будівельних матеріалів наступні не житлові приміщення приміщення загальною площею 579, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10: виробничий будинок літ. АБ-1 - пункт техобслуговування, загальною площею 148,0 кв.м. (з яких майстерня площею 48,8 кв.м., комора площею 23,6 кв.м., майстерня площею 75,6 кв.м.)  та виробничий будинок літ. БГ-1 – Ангар, загальною площею 431,5 кв.м.

Всі вищезазначені нежитлові будівлі, згідно з “Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна”, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. № 127, були заінвентаризовані Комунальним підприємством “Харківське міське бюро технічної інвентаризації”, що підтверджується технічними паспортами на виробничий будинок літ. АБ-1 та виробничий будинок літ. БГ-1 (інвентарізаційна справа №  81548).

На відповідне замовлення позивача за зустрічним позовом Харківською Національною Академією міського господарства 16 квітня 2007 року було зроблено Технічний Висновок про стан основних несучих конструкцій  будівель літ. “АБ-1”  та літ. “БГ-1” Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМСКЛАД-76” по вул. Драгомирівській, № 10 в місті Харкові.

Згідно з вищезазначеним Технічним Висновком, усі основні несучі конструкції знаходяться у задовільному стані без ознак зниження міцності, стійкості та припустимих деформацій. Сам же аналіз загального технічного стану виробничих будівель літ. „АБ-1” та „БГ-1” по вулиці Драгомирівська, № 10 міста Харкова та їх основних несучих конструкцій показав, що вони можуть бути узаконені.

Згідно  частини 1 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Відповідно частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Доказом того, що будівництво новоствореного нерухомого майна Позивача за зустрічним позовом було закінчено є відповідний експертний Технічний Висновок Харківської Національної Академії міського господарства від 16 квітня 2007 року про стан основних несучих конструкцій не житлових будівель по вулиці Драгомирівська, № 10 в місті Харкові.

Також доказом, що будівництво новоствореного нерухомого майна Позивача за зустрічним позовом  закінчено є факт безпосереднього використання ним вже деякий час будівель літ. „АБ-1” та „БГ-1”, що знаходяться по вулиці Драгомирівська, № 10 міста Харкова.

Згідно частини 3 статті 331 Цивільного кодексу України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, вищезазначеною нормою чітко визначено, що власником новоствореної речі може бути особа, яка виготовила (створила) цю річ зі своїх матеріалів.

А право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) і лише у особи, яка до завершення будівництва була власником відповідних будівельних матеріалів і робіт.

Як зазначено вище, Позивач за зустрічним позовом збудував вищезазначені спірні приміщення за свій рахунок та зі своїх будівельних матеріалів і це будівництво вже завершено.

Риночна вартість спірних не житлових приміщень літ. „АБ-1” та „БГ-1”, що знаходяться по вулиці Драгомирівська, № 10 міста Харкова визначена Звітом про незалежну оцінку обєктів нерухомості у розмірі 373 195 грн. (без ПДВ), що і складає ціну позову.

Як було зазначено вище, Позивачем за зустрічним позовом було розпочате у позасудовому порядку узаконювання не житлових приміщень літ. „АБ-1” та „БГ-1”, що знаходяться по вулиці Драгомирівська, № 10 міста Харкова. Але завершити узаконювання вищезазначених спірних приміщень у позасудовому порядку Позивач за зустрічним позовом не встиг, так як виникла особа (Відповідач за зустрічним позовом), яка не визнає за Товариством з обмеженою відповідальністю „ПРОМСКЛАД-76” право власності на спірні приміщення та у судовому порядку має намір і вчиняє дії на позбавлення Позивача за зустрічним позовом права користування спірними приміщеннями та примусове його виселення з цих приміщень, що підтверджується первісним позовом.

Відповідно до  пункту 1 статті 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 1 статті 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 2 статті 16 Цивільного Кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У зв’язку з тим, що Відповідач за зустрічним позовом не визнає право власності Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОМСКЛАД-76” на нежитлові будівлі літ. „АБ-1” та „БГ-1”, що знаходяться по вулиці Драгомирівська, № 10 міста Харкова, власник майна, згідно статті 392 Цивільного Кодексу України,  може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Одже, суд дійшов до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача по зустрічному позову слід стягнути державне мито в сумі 3731,95 грн.  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. на користь позивача за зустрічним позовом, державне мито по первісному позову на відповідача за первісним позовом не покладається.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 60, 75,  82-85  Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Прийняти зустрічну позовну заяву відповідача для спільного розгляду з первісним позовом.

У задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю „ПРОМСКЛАД-76” (, юридична адреса: 61022, м. Харків, проспект Правди, 10) на нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, № 10:

1)          виробничий будинок літ. АБ-1 - пункт техобслуговування, загальною площею 148,0 кв.м. (з яких майстерня площею 48,8 кв.м., комора площею 23,6 кв.м., майстерня площею 75,6 кв.м.);

2)     виробничий будинок літ. БГ-1 – Ангар, загальною площею 431,5 кв.м.

Стягнути з Приватної фірми “Інфолайн” (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 2/5, кв. 70, розрахунковий рахунок 4158 в ВАТ “Укрексімбанк”, МФО 351618, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  “ПРОМСКЛАД-76” (61022, м. Харків, проспект Правди, 10, р/р 3797 в філії № 1 АБ “Факторіал-Банк”, МФО 350482, ) 3 731,95 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набранням судовим рішенням законної сили.

Суддя                                                                                            Хотенець П.В.

Секретар судового засідання                          Дуброва Н.О.