ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

24.10.07
Справа №11/467д/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді  Мірошниченко М.В.    , Хуторной В.М.  , Юхименко О.В.

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників:

позивача:
ОСОБА_1., присутній без довіреності;

відповідача:
Карапиш М.О., паспорт НОМЕР_1,

голова правління;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_2, м. Євпаторія АР Крим

на рішення                   господарського суду
Запорізької області від 27.08.2007р.

у справі                         № 11/467д/07

за позовом                    Приватного підприємця
ОСОБА_2, м. Євпаторія АР Крим

до відповідача             Споживчого товариства «Оптовик»,

смт.
Приазовське Запорізької області

про                                 визнання
договору дійсним

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємцем ОСОБА_2, м. Євпаторія АР Крим було
подано позов до Споживчого товариства «Оптовик», смт. Приазовське Запорізької
області про визнання дійсним договору купівлі-продажу 23/100 частини будівлі
магазина-бара, розташованого по АДРЕСА_1 в смт. Приазовське Запорізької
області, від 27.07.2006р.

Розглянувши справу по суті, господарський суд
Запорізької області своїм рішенням від 27.08.2007р. у справі № 11/467д/07
(суддя Гончаренко С.А.) в позові відмовив.

Рішення суду мотивоване відсутністю доказів прийняття
уповноваженим органом відповідача рішення про продаж частини будівлі позивачу
(ч.2 ст.10 Закону України «Про споживчу кооперацію»). Позивачем не надано
доказів дотримання вимог ст.ст. 180, 181 ГК України стосовно порядку укладення
договору. Рішенням загальних зборів СТ «Оптовик» від 28.07.2006р. вирішено
скасувати рішення цього органу відповідача від 22.08.2005р. «Про продаж 32/100
частки будівлі магазина-бару», залишивши його в довгостроковій оренді ТОВ
«Будмонтаж». Грошові кошти, перераховані позивачем з ціллю покупки спірного
приміщення, до відповідача не надходили.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням,
ПП ОСОБА_2, позивачем у справі, була подана апеляційна скарга, в якій ставиться
вимога про скасування рішення господарського суду Запорізької області у справі
№ 11/467д/07 та прийняття нового рішення про задоволення позову. В
обґрунтування  вимоги позивач посилається
на те, що у спірних правовідносинах ним була отримана пропозиція відповідача
про укладення договору купівлі-продажу 23/100 частини будівлі магазину-бару, і
ця пропозиція була прийнята позивачем. Позивачем також вчинені дії на виконання
договору купівлі-продажу шляхом виплати вартості частини будівлі. Проте,
відповідач не відреагував на вимоги позивача про нотаріальне посвідчення
договору.

СТ «Оптовик», відповідач у справі, у відзиві на
апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній доводів та просить  рішення господарського суду Запорізької
області від 27.08.2007р. у справі № 11/467д/07 залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького
апеляційного господарського суду № 2869 від 23.10.2007р. справу призначено до
розгляду у складі колегії - Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Хуторного
В.М., Юхименка О.В.

В судовому засіданні представники сторін підтримали
доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

В судовому засіданні 24.10.2007р. за згодою учасників
судового процесу оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду
апеляційної інстанції.

За клопотанням представників сторін розгляд справи вівся
без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В
обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.07.2006р. він отримав
повідомлення державного нотаріуса Приазовської районної державної нотаріальної
контори у вигляді заяви СТ «Оптовик» в особі представника Карапиш М.О. з
пропозицією реалізувати своє переважне право купівлі 23/100 частки будівлі
магазину-бару, розташованого пАДРЕСА_1 Запорізької області. Термін реалізації
права купівлі частини магазину-бару був встановлений в один місяць з моменту
отримання повідомлення. Згідно до заяви вартість вказаної частини магазину
склала 5740,00 грн. Позивач 19.07.2006р. подав нотаріусу заяву про прийняття
пропозиції СТ «Оптовик» про придбання 23/100 частини вказаного магазину-бару.
Також позивач зазначає, що в підтвердження своєї згоди із пропозицією про
придбання частини магазину-бару, 27.07.2006р. електронним переказом переказав в
СТ «Оптовик» суму 5740,00 грн. На думку позивача, він отримав від продавця
пропозицію укласти договір купівлі-продажу 23/100 частини будівлі
магазину-бару, та прийняв цю пропозицію шляхом подання заяви нотаріусу і
виплати вартості частини будівлі. Зазначає, що після прийняття пропозиції
представник СТ «Оптовик» Карапиш М.О. на неодноразові усні вимоги позивача про
укладення письмового договору та посвідчення його нотаріально не реагував, а
також направив на адресу позивача копію протоколу пайщиків СТ «Оптовик» про
відмову від договору. В позові ставиться вимога про визнання договору
купівлі-продажу 23/100 частини будівлі магазина-бара, розташованого по АДРЕСА_1
в смт. Приазовське Запорізької області, від 27.07.2006р. дійсним. Позовна
вимога ґрунтується на приписах ст.179 ГК України, ст.ст. 220, 640, 642 ЦК
України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.180 ГК
України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних
умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів
даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути
досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Загальний порядок укладення господарських договорів
встановлений ст.181 ГК України, якою передбачено зокрема, що господарський
договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа,
підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення
господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до
виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та
порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з
сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається
другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з
його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і
повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист,
факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Обставини справи свідчать про те, що сторонами не
підписувався і не скріплювався печатками договір купівлі-продажу 23/100 частини
будівлі магазина-бара, розташованого пАДРЕСА_1, у формі єдиного документа. При
цьому, необхідність додержання письмової форми
такого виду договору встановлена законом, а саме - статтею 657 ЦК України,
якою також передбачено обов'язковість нотаріального посвідчення та державної
реєстрації договору.

Судом не беруться до уваги доводи позивача про те, що
між сторонами був укладений договір купівлі-продажу вищевказаного об'єкту, з
посиланням на наявність пропозиції продавця укласти такий договір і прийняття
цієї пропозиції позивачем шляхом подання відповідної заяви і сплати вартості
об'єкту. Так, в силу ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. А згідно з ч.3
ст.640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і
державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

З викладеного слід дійти до висновку про те, що між
сторонами не укладався договір купівлі-продажу магазина-бара. Зокрема, жодною
стороною не направлявся іншій стороні проект такого договору для підписання.

З матеріалів справи також вбачається, що будівля
магазину-бару по АДРЕСА_1 в селищі Приазовське Запорізької області є спільною
власністю СТ «Оптовик», у власності якого знаходиться 72/100 частини будівлі, і
ПП ОСОБА_2, у власності якої знаходиться 28/100 частин.

Частиною 2 ст.10 Закону України «Про споживчу
кооперацію» передбачено, що майно споживчих товариств та їх спілок може бути
продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове
користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим
організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням
загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених
ними органів.

Загальними зборами СТ «Оптовик» 22.08.2005р. було
прийнято рішення про продаж 32/100 частини будівлі (спірного приміщення
магазина-бару) ТОВ «Будмонтаж» за оціночною вартістю 5740,00 грн. Як вказує
відповідач, зазначена ціна була визначена, виходячи із домовленості з ТОВ
«Будмонтаж» про укладення окремої угоди по виконанню робіт з благоустрою
прилеглої території і ремонту будівлі. Зазначене також підтверджується змістом
протоколу загальних зборів СТ «Оптовик» від 22.08.2005р.

Разом з тим, уповноваженим органом відповідача не
приймалось рішення про продаж частки будівлі позивачу.

До того ж, рішенням загальних зборів СТ «Оптовик» від
28.07.2006р. вирішено скасувати рішення цього ж органу відповідача від
22.08.2005р. «Про продаж 32/100 частини будівлі магазина-бару», залишивши його
в довгостроковій оренді ТОВ «Будмонтаж», згідно діючого договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, яка покладена
позивачем в основу позову, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами в
установленій законом формі не була досягнута згода щодо всіх істотних умов
договору.

Відсутній факт повного або часткового виконання
договору, оскільки грошові кошти, перераховані позивачем з метою купівлі
об'єкту поштовим переказом, до відповідача не надходили. Так, згідно до витягу
з електронного переказу від 27.07.2006р., одержувачем суми в розмірі 5740,00
грн. значиться Карапиш М.О. Згідно повідомлення відділення поштового зв'язку
від 27.08.2007р., електронний переказ № 2/0333 від 27.07.2006р. в сумі 5740,00
грн. не був оплачений ОСОБА_3, у зв'язку з відмовою від отримання; даний
переказ повернутий на ім'я відправника ОСОБА_2 05.09.2006р. за адресою,
зазначеною в переказі.

Позивачем також не доведено у встановленому законом
порядку факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов
до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої
інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення
або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не
вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського
суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального
кодексу України,  Запорізький апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_2, м.
Євпаторія АР Крим залишити без задоволення, а рішення господарського суду
Запорізької області від 27.08.2007р. у справі № 11/467д/07 - без змін.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді  Мірошниченко М.В.

Хуторной
В.М.  Юхименко О.В.