ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2007 р.
Справа  № 15/229-07-5743А

12 год. 40 хв.                                                                                 м. Одеса

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді –                      Петрова В.С.

при секретарі –                               Стойковій М.Д.

За участю представників сторін:

від позивача –             Бородін Л.О.., Назарова В.І.;

від відповідача –         Гайдачук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Білгород-Дністровського районного споживчого товариства до Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції Одеської області про визнання перевірки незаконною та визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Білгород-Дністровське районне споживче товариство звернулось до господарського суду Одеської області з адміністративним позовом та доповненнями до нього про визнання незаконною проведену відповідачем перевірку позивача з питань дотримання порядку проведення розрахункових операцій та визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05.04.2007 р. № на суму 498 471,90 грн. і № на суму 536,35 грн., посилаючись на неправомірність застосування до позивача зазначених штрафних (фінансових) санкцій у зв'язку з відсутністю порушень позивачем вимог Закону України „Про  застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та Порядку ведення касових операцій в національній валюті України”, затвердженого  Постановою НБУ від 15.12.2004 р. № 637.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03 липня 2007 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 15/229-07-5743А та призначено попереднє засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17 липня 2007 р. у справі № 15/229-07-5743А закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в засіданні суду.

Відповідач з позовом не згоден та вважає доводи позивача необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 48-50 т. 2), посилаючись при цьому на правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у зв'язку з порушенням позивачем положень Закону України „Про  застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг””, та просить суд позов Білгород-Дністровського районного споживчого товариства залишити без задоволення.

У зв’язку з набранням 01 вересня 2005 р. чинності Кодексом адміністративного судочинства України господарський суд Одеської області зазначає, що згідно п. 6 розділу VII Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

З 22.01.2007 р. по 01.02.2007 р. на підставі направлення від 22.01.2007 р. № 28/2320, виданого Білгород-Дністровською ОДПІ, головним державним податковим ревізором-інспектором сектору документальних перевірок відділу контрольно-перевірочної роботи Чорнобай С.Г., старшим державним податковим ревізором-інспектором сектору документальних перевірок відділу контрольно-перевірочної роботи Панфіловим О.В., головним державним податковим ревізором-інспектором відділу оподаткування фізичних осіб Тимофєєвим В.Т., старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу погашення прострочених податкових зобов'язань Орел Н.О. відповідно до ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 р. проведено планову документальну перевірку фінансово-господарської діяльності Білгород-Дністровського районного споживчого товариства з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2005 р. по 30.09.2006 р. За результатами проведеної перевірки Білгород-Дністровською ОДПІ складено акт від 06.02.2007 р. № 375/2320-01779451, яким були встановлені порушення позивачем п. 1 та п. 6 ст. 3 Закону України  Закону України „Про  застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та п. 2.11, п. 7.41 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України”, затвердженого  Постановою НБУ від 15.12.2004 р. № 637.

Так, позивач вважає, що проведена відповідачем планова перевірка позивача стосовно  дотримання порядку проведення розрахункових операцій є незаконною. Проте, такі доводи позивача суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомлявся про проведення планової перевірки повідомленням від 20.12.2006 р. № 17341/23, в якому зазначено, що перевірка буде проводитись з 22 січня 2007 року по 31 січня 2007 року з питань дотримання податкового та валютного законодавства, у зв'язку з чим необхідно забезпечити надання всіх необхідних документів. Однак, в направленні на перевірку № 28 від 22 січня 2007 року зазначено, що перевірка проводиться з 22 січня 2007 року по 1 лютого 2007 року, мета перевірки: дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, що суперечить повідомленню № 17341/23 від 20.12.2006 року. Отже, про проведення відповідачем планової перевірки позивача з питань дотримання порядку проведення розрахункових операцій позивач не повідомлявся належним чином, як це передбачено чинним законодавством.

До того ж підставою для проведення планової перевірки позивача, у т.ч. з питань дотримання порядку проведення розрахункових операцій, в акті перевірки відповідачем визначено ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”. Так, статтею 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”  передбачені підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати лише податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з преамбулою Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Отже, цей Закон не є законом про оподаткування. Відповідно до частини 3 статті 16 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Таким чином, до плану перевірки перевіряючими без достатніх на те підстав було включено перевірку щодо дотримання позивачем вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (п. 3.3.1 акту перевірки), а відтак проведена відповідачем перевірка позивача з питань дотримання порядку проведення розрахункових операцій є незаконною.

Разом з тим, як з’ясовано судом, на підставі вище вказаного акту перевірки від 06.02.2007 р. № 375/2320-01779451 Білгород-Дністровською об’єднаною ДПІ було винесено рішення № 000042334/0 від 10.02.2007 р. про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 750 516,79 грн.

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.02.2007 р. № 000042334/0 на суму 750 516,79 грн., позивач звернувся до ДПА в Одеській області зі скаргою на вказане рішення. Так, рішенням ДПА в Одеській області від 28.03.2007 р. № 7066/10/25-0007 про результати розгляду скарги зазначене вище рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.02.2007 р. № 000042334/0 скасовано в частині застосованих штрафних (фінансових) санкцій на суму 252 044,84 грн., а скаргу позивача в цій частині задоволено. За результатами розгляду скарги позивача Білгород-Дністровською ОДПІ прийняті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05.04.2007 р.:

-          № на суму 498 471,90 грн. за порушення позивачем п. 1 та п. 6 ст. 3 Закону України „Про  застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265/95-ВР;

-       № на суму 536,35 грн. за порушення позивачем п. 2.11, п. 7.41 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України”, затвердженого  Постановою НБУ від 15.12.2004 р. № 637.

Проте, на думку суду, оскаржувані позивачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05.04.2007 р. прийняті Білгород-Дністровською об’єднаною державною податковою інспекцією частково в порушення вимог законодавства, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, проведеною відповідачем перевіркою встановлено, що в центральній касі позивача 28.09.2006 р. була оприбуткована виручка за товар у розмірі 2658,00 грн. з використанням прибуткового касового ордера № 1430, але без використання реєстратора розрахункових операцій, чим порушено п. 1 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР, відповідно до якого суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в  готівковій  та/або  в  безготівковій  формі  (із  застосуванням  платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу товарів (наданні  послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки  (надання  послуги) через  зареєстровані,  опломбовані  у  встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Так, на підставі п. 1 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за вказане порушення до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 13 290,00 грн. (2658 грн. х 5).

Однак, з вказаним висновком податкового органу суд не погоджується, оскільки згідно п. 1 ст. 9 Закону України „Про  застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку. Отже, у зв'язку з оформленням позивачем прибуткового касового ордеру при здійсненні розрахункової операції на суму 2658,00 грн. реєстратор розрахункових операцій не підлягав застосуванню позивачем.

Також в акті перевірки встановлено, що позивачем не забезпечено зберігання протягом трьох років використаних книг обліку розрахункових операцій № „р”, зареєстрованої на магазин № 289, та № /2, зареєстрованої на магазин № 134, чим порушені позивачем вимоги п. 6 ст. 3 Закону України №265/95-ВР. Так, згідно п. 6 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення.

Між тим позивачем у позові та у доповненнях до нього не наведено жодного обґрунтування відсутності вказаного порушення, виявленого проведеною відповідачем перевіркою, також позивачем не надано жодного доказу, що підтверджував відсутність вказаного порушення.

Так, відповідно до п. 3 ст. 17 Закону України „Про  застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265/95-ВР у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих книг обліку розрахункових операцій, або незберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, на думку суду, відповідачем цілком правомірно застосовані до позивача на підставі п. 3 ст. 17 Закону України № 265/95-ВР до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 340,00 грн. згідно оскаржуваного позивачем рішення № від 05.04.2007 р.

Крім того, проведеною відповідачем перевіркою встановлено, що позивачем не використовувався реєстратор розрахункових операцій при перевищені граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу  товарів, що є порушенням п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 р. № 1336 Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових  операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами і доповненнями).

Так, пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 р. № 1336 „Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами і доповненнями) встановлено граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), у разі перевищення якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, для форм та умов проведення діяльності, визначених у пунктах 2, 3, 5, 6, 13, 14, 16, 17, 22, 23, 27 переліку, 200 тис. гривень на один суб'єкт господарської діяльності, а визначених у пунктах 4 і 7 переліку, 75 тис. гривень на один структурний (відокремлений) підрозділ (пункт продажу товарів (надання послуг).

При цьому в акті перевірки вказано, що пунктом 4 Переліку окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 р. № 1336,  дозволяється підприємствам споживчого кооперації проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій, але з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій при проведенні роздрібної торгівлі та  громадського харчування на території села.

Так, відповідач дійшов висновку про те, що позивачу дозволяється проводити розрахункові операції на території села без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій з додержанням встановленого граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), а саме: для підприємств споживчої кооперації цей розмір становить 75 тис.грн. на один структурний (відокремлений) підрозділ (пункт продажу товарів (надання послуг).

Так, пунктом 2 додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 р. № 121 встановлено, що термін переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій становить один місяць з дати перевищення граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій. Як вбачається з рішення ДПА в Одеській області від 28.03.2007 р., на підставі якого відповідачем винесено оскаржуване рішення № від 05.04.2007 р., по магазину № 110 Б-Дністровського РСТ, що знаходиться в с. Приморське, згідно книги обліку розрахункових операцій № /2, граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій склав більше 75 тис.грн. 06 травня 2006року, тобто з 6 червня 2006 р. позивач мав застосовувати реєстратор розрахункових операцій (з 06.06.2006 р. по 30.09.2006 р. сума грошових коштів, непроведених через реєстратор розрахункових операцій, склала 42 776,10 грн.);

-          по магазину № 58 Б-Дністровського РСТ, що знаходиться в с. Випасне, згідно книги обліку розрахункових операцій № /2, граничний розмір річного    обсягу розрахункових операцій склав більше 75 тис.грн. 15 червня 2006 року, тобто з 15 липня 2006 р. позивач мав застосовувати реєстратор розрахункових операцій (з 15.07.2006 р. по 30.09.2006 р. сума грошових коштів, непроведених через реєстратор розрахункових операцій, склала 22070,00 грн.);

-          по магазину № 20 Б-Дністровського РСТ, що знаходиться в с. Бритівка, згідно книги обліку розрахункових операцій № /3 граничний розмір річного обсягу  розрахункових операцій склав більше 75 тис.грн. 28 липня 2006 року, тобто з 28 серпня 2006 р. позивач мав застосовувати реєстратор розрахункових операцій (з 28.08.2006 р. по 30.09.2006 р. сума грошових коштів, непроведених через реєстратор розрахункових операцій, склала 10272,39 грн.);

-          по магазину № 134 Б-Дністровського РСТ, що знаходиться в с. Південне, згідно книги обліку розрахункових операцій № /3, граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій склав більше 75 тис.грн. 11 серпня 2006 року, тобто з 11 вересня 2006 р. позивач мав застосовувати реєстратор розрахункових операцій (з 11.09.2006 р. по 30.09.2006 р. сума грошових коштів, непроведених через реєстратор розрахункових операцій, склала 7150,00 грн.);

-          по магазину № 241 Б-Дністровського РСТ, що знаходиться в с. Шабо, згідно книги обліку розрахункових операцій № /2, граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій склав більше 75тис.грн. 17 липня 2006року, тобто з 17 серпня 2006р. позивач мав застосовувати реєстратор розрахункових операцій (з 17.08.2006 р. по 30.09.2006 р. сума грошових коштів, непроведених через реєстратор розрахункових операцій, склала 13 490,60 грн.);

-          по магазину № 103 Б-Дністровського РСТ, що знаходиться в с. Миколаївка, згідно книги обліку розрахункових операцій № /2, граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій склав більше 75тис.грн. 21 серпня 2006 року, тобто з 21 вересня 2006 р. позивач мав застосовувати реєстратор розрахункових операцій (з 21.09.2006 р. по 30.09.2006 р. сума грошових коштів, непроведених через реєстратор розрахункових операцій, склала 1209,30 грн.).

Так, загальна сума коштів, які не було проведено позивачем через  реєстратор розрахункових  операцій, становить 96968,39 грн. (42776,10 грн. + 22070 грн. + 10272,39 грн. + 7150,00 грн. + 13490,60 грн. + 1209,30 грн.). Таким чином, на підставі п. 1 ст. 17 Закону України № 265/95-ВР до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 484841,95 грн. (96968,39 грн. х 5).

Проте, як встановлено судом, податковим органом проведено розрахунок річного обсягу розрахункових операцій позивача, починаючи з жовтня 2005 року, а не з січня 2006 року. На думку суду, такий розрахунок податкового органу є невірним, у зв'язку з чим засновані до позивача штрафні санкції  в розмірі 484841,95 грн. є необґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено перевищення позивачем граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій.

Щодо оскаржуваного позивачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05.04.2007 р. №   на суму 536,35 грн. слід зазначити наступне.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою встановлено, що підзвітними особами позивача надані авансові звіти без підтверджуючих розрахункових документів на загальну суму 2145, 39 грн., чим порушено п. 2.11 п.2 та п. 7.41 п. 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. № 637, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320. Так, на підставі Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” до позивача засновані штрафні санкції у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум.

Проте, наявними в матеріалах справи чеками спростовуються зазначені висновки податкового органу про відсутність у позивача підтверджуючих розрахункових  документів. При цьому слід зазначити, що у запереченнях на позов відповідачем не наведено жодного обґрунтування стосовно даного порушення.

За таких обставин суд вважає безпідставним застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 536,35 грн. згідно оскаржуваного рішення від 05.04.2007 р. №  .

Так, стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною  3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює  наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини,  що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх  представників, показань свідків, письмових  і речових  доказів,  висновків експертів.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює  докази,  які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відтак, виходячи з вищевикладеного та оцінюючи надані сторонами докази, відповідач, заперечуючи проти позову, не довів суду повну правомірність прийнятих ним рішень про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій від 05.04.2007 р. № та № та правомірність проведеної перевірки позивача з питань дотримання порядку проведення розрахункових операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ст. 105 КАС України позивач має право вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача –суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень, а також заявляти інші вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Враховуючи усе вищезазначене, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги Білгород-Дністровського районного споживчого товариства про визнання незаконною проведену відповідачем перевірку позивача з питань дотримання порядку проведення розрахункових операцій та про визнання нечинними рішень відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 05.04.2007 р. № та № частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв’язку з чим підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов Білгород-Дністровського районного споживчого товариства до Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції Одеської області про визнання перевірки незаконною та визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій задовольнити частково.

2.          Визнати незаконною проведену Білгород-Дністровською об’єднаною державною податковою інспекцією Одеської області перевірку Білгород-Дністровського районного споживчого товариства з питань дотримання порядку проведення розрахункових операцій.

3.          Визнати нечинним рішення Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції від 05.04.2007 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині застосування санкцій на суму 498 131,95 грн., в решті частині рішення залишити без змін.

4.          Визнати нечинним рішення Білгород-Дністровської об’єднаної державної податкової інспекції від 05.04.2007 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 536,35 грн.

5.          В решті частині позовних вимог відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 31.08.2007 р.

Суддя