ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

31.10.07                                                                                           Справа  № 37/225-16/153-9/259

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) –       з”явився,

позивача –   з”явився,

розглянув апеляційну скаргу дочірньої компанії «Укртрансгаз»національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Богородчанського виробничого  управління підземного зберігання газу, м.Богородчани

на рішення    господарського суду Івано-Франківської області від 15.08.2007 року, суддя Фанда О.М.,  у справі   № 37/225-16/153-9/259

за позовом           відкритого акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго»в особі Богородчанського РЕМ, м.Богородчани

до відповідача дочірньої компанії «Укртрансгаз»національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Богородчанського виробничого  управління підземного зберігання газу, м.Богородчани

про  стягнення заборгованості  в сумі 6792,21 грн. за перевищення граничних  величин споживання електричної енергії,

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.08.2007 року задоволено позов  відкритого акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго»в особі Богородчанського РЕМ  до дочірньої компанії «Укртрансгаз»національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Богородчанського виробничого  управління підземного зберігання газу про стягнення заборгованості  в сумі 6792,21 грн. за перевищення відповідачем граничних  величин споживання електричної енергії та потужності.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується факт перевищення відповідачем граничних  величин споживання електричної енергії та потужності, що відповідно до п.5.5, п.6.4 Правил користування електричною енергією та умов договору №42 від 25.05.2000 року є підставою для стягнення спірної заборгованосі з відповідача.

В апеляційній скарзі  скаржник (відповідач) просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що згідно п.11 Порядку  постачання електричної енергії споживачам для останніх з максимально дозволеною величиною споживання електричної потужності 750 кВТ і більше, яким є відповідач,  граничні величини споживання  електричної енергії та потужності підлягають обов»язковому погодженню з представництвом Держенергонагляду. Оскільки позивачем не подано доказів такого погодження граничних величин споживання електричної енергії  та потужності для відповідача, а тому і відсутні підстави для стягнення з нього спірної суми заборгованості.

У запереченнях на апеляційну скаргу  позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що позивач   зобов'язаний  погоджувати  з представництвом Держенергонагляду розрахункові баланси електричної енергії по області та потужності для періодів ранкового і вечірнього максимуму навантаження енергосистеми. Що стосується  граничної величини споживання електричної енергії для споживачів, то така  не підлягає погодженню   з Держенергонаглядом,  оскільки   коригується за підсумками   місяця  до   рівня   фактично   сплаченої  за   цей   місяць   величини споживання.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі,  вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що між ВАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі Богородчанського РЕМ та Богородчанським виробничим управлінням підземного збереження газу укладено договір про постачання електричної енергії №42 від 31.05.2000р. з протоколом розбіжностей.

Відповідно до п.3.5 договору повний розрахунок по всіх платежах споживач повинен

здійснювати на протязі 5 днів після закінчення розрахункового місяця, а згідно п.4.2 договору, зміст якого визначено сторонами на підставі ч. 5 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", у випадку споживання електроенергії понад договірні величини, обумовленої цим договором за відповідний розрахунковий період відповідач сплачує позивачу п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроспоживання.

Укладаючи договір на постачання електричної енергії, сторони обумовили, що, крім цього договору, їх відносини регулюються чинним законодавством України.

Таким законодавством, що регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії є Закон України "Про електроенергетику", Порядок постачання електричної енергії споживачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України N 475 від 09.04.2002 р., Правила користування електричною енергією, затверджені постановою НКРЕ N 28 від 31.07.96 р.

Вищевказаними підзаконними актами запроваджено регулювання постачання електричної енергії шляхом встановлення граничних величин її споживання і передбачено, то граничні величини споживання та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором; повідомлення про ці величини є невід'ємною частиною договору.

Матеріалами справи доведено порушення відповідачем строку оплати спожитої електроенергії, підвищені розміри оплати за порушення умов договору передбачено умовами договору та Законом України "Про електроенергетику". Поставка електроенергії, її споживання і відсутність претензій з боку відповідача підтверджується звітами відповідача про кількість спожитої електроенергії і пред'явленими до оплати рахунками позивача.

Як вбачається із звіту, поданого споживачем про використання електроенергії в березні місяці 2004р., ним було спожито 77905 кВт/год електроенергії, про що виписано рахунок № 42/1 від 31.03.2004р. про оплату спожитої електроенергії в сумі 24 046,46 грн.

Відповідачем не подано доказів  повної оплати за спожиту  електроенергію  згідно  рахунку №42/1   від 31.03.2004р.  у  встановлені терміни, чим порушено п.7.8  Правил  користування  електричною  енергією та  п.3.5   договору.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.11   Порядку постачання електричної енергії споживачам, п.5.3 Правил, п.2 додатку 1 до Договору граничні (договірні) величини споживання  електроенергії в  березні  місяці  2004р.  скориговані  до рівня фактично оплаченої величини, тобто до 73881 кВт/год.

Відповідно до п.13 Порядку постачання електричної енергії споживачам, у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності, споживачі несуть відповідальність, що визначена згідно з частинами 5 та 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику".

Таким чином, позивачем підставно згідно вказаної норми та п.2 додатку 1 до договору на різницю, між фактично спожитою електроенергією договірною величиною, яка в даному випадку становить 4024 кВт/год, відповідачу виписано та направлено рекомендованим листом рахунок за перевищення споживання граничних величин  № 42/3 від 19.04.2004р. на суму 4140,21 грн., з застосуванням 4- кратного тарифу. Доказів оплати вказаного рахунку відповідачем не подано.

Статтею 27 Закону України "Про електроенергетику" передбачено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику (в тому числі за порушення правил користування електричною енергією), що може мати цивільний, адміністративний та кримінальний характер; згідно ч. 7 ст. 27, відповідальність, передбачену ч. 5 ст. 26 вказаного Закону визначено як санкцію.

За змістом ст. ст. 275 - 277 Господарського кодексу України правовідносини у сфері енергопостачання та зобов'язання, що виникають з них, є господарсько-правовими.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Види правових засобів відповідальності у сфері господарювання (господарські санкції) визначено у ст. 217 Господарського кодексу України як заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки; такими засобами є відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до п.2.2 даного Договору та Постанови № 475 від 09.04.2002р., пп.5.5, 6.4 Правил користування електричною енергією Енергопостачальна організація визначає граничні величини споживання електричної потужності споживачам на період контролю в години ранкового і вечірнього максимуму навантаження енергосистеми, що є дозволеними величинами споживання електричної потужності.

В зв'язку із несвоєчасним виконанням договірних зобов'язань граничні величини на листопад місяць відповідачу не встановлені (повідомлення № 1150 від 15.10.2004р.) Акт № 55 замірів електричної потужності вказує на недотримання відповідачем установлених режимів електроспоживання в години ранкового навантаження.

Таким чином, позивачем підставно за недотримання вказаних граничних величин на підставі ст.26 Закону України "Про електроенергетику", п.7.26 Правил та п.2.2 Договору проведено додаткове нарахування за перевищення величини потужності у розмірі 2652,00грн., про що виписано  рахунок № 42/3 від 04.11.2004р.

Покликання скаржника на відсутність в спірному випадку погодження граничної величини споживання електричної енергії  з представництвом Держенергонагляду судом до уваги не приймається, оскільки така коригується за підсумками   місяця  до   рівня   фактично   сплаченої  за   цей   місяць   величини споживання

Покликання відповідача на пропущення строку позовної давності є безпідставним, оскільки заявлена до стягнення сума за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності споживача за допущене порушення відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.99,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.08.2007 року в справі за номером 37/225-16/153-9/259 залишити без змін, а апеляційну скаргу  дочірньої компанії «Укртрансгаз»національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»в особі Богородчанського виробничого  управління підземного зберігання газу –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко