ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 р.
№ 32/113-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів
Кота О.В.
Шевчук С.Р. (доповідач), Владимиренко С.В.

розглянувши  касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Приват"

на постанову

у справі
Дніпропетровського   апеляційного
господарського суду від 25.06.2007р.
№ 32/113-07

за позовом

до

третя особа

про

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Приват"
Відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра"
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Олександрія -хліб"
визнання недійсним договору застави та стягнення 3511852,50 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Кравченко Н.Г. (дов. №б/н від 10.09.2007р.),

Лобач О.М. (дов. №б/н від 10.09.2007р.),

- відповідача: Суденко Р.В. (дов. №3 від 18.12.2006р.),

- третя особа: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2007 року у справі №32/113-07 (суддя Васильєв О.Ю.) в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Приват” до Відкритого акціонерного товариства  комерційного банку “Надра” за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Олександрія -хліб”, про визнання недійсним договору застави та стягнення 3511852,50 грн.  відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2007р. (колегія суддів у складі: головуючий –Головка В.Г., суддів Чус О.В., Чохи Л.В.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2007 року у справі №32/113-07 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2007р.  та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2007 року у справі №32/113-07  скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

У відзиві на касаційну скаргу Відкрите акціонерне товариство комерційного банку "Надра" просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2007р.  та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2007 року у справі №32/113-07 залишити в силі.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що що 30.11.2005 р. між ВАТ КБ “Надра”(банк) та ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб” (позичальник) був укладений кредитний договір №012 (а.с.26-27).

Відповідно до умов договору банк надав, а позичальник отримав кредит в розмірі 3 510 000грн. строком з 30.11.2005 по 01.12.2005р. із сплатою 9,5% річних; шляхом перерахування коштів єдиним траншем у день підписання цього договору. Розділом 2  кредитного договору визначено, що в якості забезпечення своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, а також можливих пені та штрафних санкцій, що витікають з цього договору; позичальник надає банку за договором застави майнових прав (з майновим поручителем) ТОВ “Торговий Дім “Приват”, який є майновим поручителем по зобов'язанням позичальника; передає у заставу банку в якості забезпечення виконання позичальником за даним кредитним договором: майнові права за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 798/Д від 30.11.2005р. в сумі 3900000грн., оформлений у ВАТ КБ “Надра”.

В той же день, тобто 30.11.2005 р., між ВАТ КБ “Надра”(банк) та ТОВ “Торговий Дім “Приват”(вкладник) було укладено договір №798/Д строкового банківського вкладу (депозиту), відповідно до умов якого вкладник перерахував на рахунок №8002 в філії ВАТ КБ “Надра” в м.Олександрії грошові кошти в сумі 3 900 000грн., строком на 3 дні, дата повернення вкладу –02.12.2005р.; процентна ставка по вкладу - 6% річних (а.с.21).

30.11.2005р. між ВАТ КБ “Надра”(заставодержець ) та ТОВ “Торговий Дім “Приват” (заставодавець) було укладено оскаржуваний позивачем договір застави майнових прав №012 (а.с.22-24),  відповідно до умов якого заставодавець в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передає заставодержателю в заставу майнові права за договором банківського вкладу, укладений між заставодавцем та боржником. Майнові права, що належать заставодавцю за договором банківського вкладу, оцінюються сторонами в сумі 3 900 000грн.

При цьому в розділі “Визначення термінів” зазначено, що “кредитний договір” кредитний договір № 012 від 30.11.2005р., укладений між ВАТ КБ “Надра”(банк) та ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”(позичальник); “зобов'язання” зобов'язання позичальника по кредитному договору, а саме: повернути 01.12.2005р. кредит у сумі 3510000грн.; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 9,5 % річних; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня); “позичальник” ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”; “предмет застави”, “майнові права” право вимоги, що належить заставодавцю по договору банківського вкладу; “боржник” ВАТ КБ “Надра”, яке є боржником за договором банківського вкладу; “договір банківського вкладу” договір банківського вкладу (депозиту) № 798/Д від 30.11.2005 р., укладений між банком та заставодавцем.

Відповідно до розділу 4 договору застави “Реалізація предмета застави”: у випадку, коли позичальник при настанні строку виконання зобов'язання не виконає його, заставодержатель набуває права вимоги до боржника за договором банківського вкладу (п.4.1.) Реалізація предмета застави проводиться шляхом переведення на заставодержателя всіх прав по договору банківського вкладу (п.4.2.). Цим заставодавець погоджується, що у випадках, передбачених п.п.3.1.1.,3.1.2. цього договору, всі права вимоги до боржника по договору банківського вкладу переходять до заставодержателя (п.4.3.)

В зв’язку з тим, що ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб” в строки, передбачені умовами кредитного договору №012 від 30.11.2005р., кредит не повернув; ВАТ КБ “Надра”01.12.2005р. звернувся до ТОВ “Торговий Дім “Приват”  з претензією №1400 (а.с.59), в якій запропонував заставодавцю сплатити заборгованість за кредитом в сумі 3510000грн. та відсотки за користування кредитом - 1 852,50грн., в разі ж не сплати заборгованості, банк зазначив, що зверне стягнення на майно, передане в заставу за договором застави майнових прав №012, укладеним 30.11.05 р., між ВАТ КБ “Надра” (заставодержець ) та ТОВ “Торговий Дім “Приват” ( заставодавець ).

Генеральний директор ТОВ “Торговий Дім “Приват” 02.12.2005р. направив на адресу банку відповідь за №2/2005, в якій зазначив, що враховуючи невиконання позичальником - ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”, зобов'язань за кредитним договором №012 від 30.11.2005р. та укладання 30.11.2005р. між ТОВ “Торговий Дім “Приват” та ВАТ КБ “Надра”договору застави майнових прав № 012; просить перерахувати кошти в розмірі 3510000грн. (розмір основного зобов'язання ) та 1852,50грн. (розмір відсотків) з депозитного рахунку на рахунок ВАТ КБ “Надра” на виконання умов кредитного договору та договору застави майнових прав (а.с.58).

Відповідно до ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін визнано судом недійсним повністю або в частині. Угода може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою тощо.

Враховуючи ту обставину, що в розділі оскаржуваного договору застави майнових прав №012 “Визначення термінів” чітко визначені терміни: “кредитний договір”, “зобов'язання”, “позичальник”, “строк”, “предмет застави”, “майнові права”, “боржник”, “договір банківського вкладу”, та зроблені посилання на відповідні договори; цього посилання достатньо для визначення суті забезпеченої вимоги та ідентифікації предмета застави ( оскільки застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання згідно зі ст.3 Закону, умови договору застави можуть бути викладені як безпосередньо в тексті цього договору, так і шляхом відсилання до умов договору, з якого виникає основне зобов'язання, що забезпечується заставою ), а тому вимоги ст.12 Закону України „Про заставу" є виконаними.

Правомірним є висновки судів попередніх інстанцій, що  не можна вважати недійсним договір застави, оскільки опис предмету застави наведений у ньому, не залишає сумніву, що саме є предметом застави. Підтверджується це також тією обставиною, заставодавець - ТОВ “Торговий Дім “Приват”, надаючи відповідь на претензію банку, чітко зазначив у ній, що враховуючи невиконання позичальником - ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”, зобов'язань за кредитним договором № 012 від 30.11.2005 р.; та укладання 30.11.05 р. між ТОВ “Торговий Дім “Приват”та ВАТ КБ “Надра”договору застави майнових прав №012; просить перерахувати кошти в розмірі 3510000 грн. (розмір основного зобов'язання) та 1 852,50 грн. (розмір відсотків ) з депозитного рахунку на рахунок ВАТ КБ “Надра” на виконання умов кредитного договору та договору застави майнових прав.

Відповідно до статті 15 Закону України “Про заставу” застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та у порядку, передбачених законом, а застава рухомого майна може бути зареєстрована у Державному реєстрі застав рухомого майна, ведення якого покладено на держателя названого реєстру - Міністерство юстиції України. Юридичне значення реєстрації застави рухомого майна полягає в тому, що заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше (частина п'ята статті 18 Закону). Державна реєстрація застави не є елементом форми угоди про заставу майна і тому саме лише недотримання вимог нормативних актів стосовно такої реєстрації не може бути підставою для визнання відповідної угоди недійсною; але воно позбавляє заставодержателя права вимагати задоволення його вимог за рахунок заставленого майна, у тому числі й права звернення стягнення на це майно, переважно перед іншими заставодержателями одного й того ж рухомого майна, зареєстрованого в реєстрі. Таким чином приписи Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень” щодо порядку реєстрації обтяження не є обов'язковими для сторін у справі.

Окрім того відповідно до приписів ст.20 цього Закону задоволення вимог із заставленого майна може бути здійснене на підставі договору застави. Навіть якщо договір застави містить умови, які визначають можливість і правовий механізм набуття заставодержателем права власності (повного господарського відання) на заставлене майно, кредитор (заставодержатель) і в цьому разі вправі подати позов про звернення стягнення на заставлене майно.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду першої інстанції, з яким правильно погодився суд апеляційної інстанції, що немає правових підстав для задоволення позовних  вимог товариства з  обмеженою  відповідальністю  “Торговий  дім  “Приват” про визнання недійсним договору застави та проведення реституції, тобто стягнення з відкритого акціонерного товариства комерційного банку “Надра” отриманих ним за оскаржуваним договором застави від позивача 3511 852,50 грн.

Доводи скаржника, викладені у касаційні скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що під час розгляду  справи господарськими  судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки  судів відповідають  цим обставинам і їм  надана  правильна юридична  оцінка з правильним  застосуванням  норм  матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Приват" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2007р. у справі   № 32/113-07  залишити без змін.

Головуючий                                                                                Кот О.В.

С у д д я                                                                                       Шевчук С.Р.

С у д д я                                                                                          Владимиренко С.В.