СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01.11.07                                                                                 Справа № 6/523ад.

Судова колегія  у складі суддів:  Василенко Т.А. (головуючий), Калашник Т.Л., Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Луганський міський автобусний парк»,

м. Луганськ

до Міського Управління праці та соціального захисту населення Луганської міської ради, м. Луганськ

за участю 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову з боку відповідача –Управління державного казначейства у Луганській області, м. Луганськ

про стягнення 718 009 грн. 00 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача –Малахова С.А. (керівник), Скакун Л.М., дов. №150 від 21.03.07.;

від 3-ї особи –Давидова О.В., дов. № 09-22/1-63 від 12.03.07;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача грошових зобов’язань у сумі 718 009 грн. 00 коп.

Позивач звернувся до суду із позовом, за яким вказує, що 02.01.2004. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 293/04-005 про відшкодування витрат за надані послуги.

За вказаним договорами позивач зобов’язався надати транспортні послуги громадянам, які мають прав на пільговий проїзд у відповідності до вимог діючого законодавства, а відповідач зобов’язався сплатити такі послуги в межах наданих асигнувань.

Позивач на виконання умов договору надавав відповідні послуги у період з 01.01.04 по 31.12.04, усього вартість наданих послуг складає 1 332 370 грн. 00 коп., відповідач сплачував надані послуги частково у сумі 614 361 грн. 00 коп., що на думку позивача підтверджено відповідними актами звірення розрахунків з відповідачем та розрахунками.

У зв’язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст. ст. 611, 623, 625 ЦК України, Закон України «Про  автомобільний транспорт».

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов від 03.08.07, зауваження від 24.09.07 та доповнення від 15.10.07, за якими проти позову заперечує, з підстав вказаних у  зазначених документах, а  також, зокрема зазначає, що рішенням Луганської міської ради від 26.12.03 №16/2 «Про міський бюджет на 2004 рік»з наступними змінами до нього були передбачені  видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд автомобільним транспортом окремим категоріям громадян в розмірі 1 375 004 грн. 00 коп. головному розпоряднику коштів, яким є відповідач у справі.

У 2004 р. відповідачем на підставі відповідних договорів було відшкодовано витрат на пільговий проїзд окремих категорій громадян ТОВ «Еталон-Авто-Луганськ», МПП «Космос», ВАТ «Міський автобусний парк». Позивачу за вказаний період було відшкодовано витрат на суму 690 361 грн. 00 коп.

Заявлена позивачем сума заборгованості виникла в результаті виконання  державних програм. Разом з цим позивачу не було сплачено 642 009 грн. 00 коп., а не 718 009 грн. 00 коп. як заявлено у позові. Так, у січні 2005 року позивачу було сплачено 76 000 грн. 00 коп., про що свідчить акт звірення розрахунків між сторонами.

Згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України всі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду. Згідно ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить 1 календарний рік. Тобто бюджетні призначення 2004 року втратили чинність після закінчення бюджетного періоду –31 грудня 2004 р.

Після звірення взаємних розрахунків між сторонами по договору № 293/04-005 від 02.01.04. сальдо відповідача на користь позивача складає 0 грн. 00 коп.

З огляду на викладене, відповідач просить у задоволені позову відмовити.

3-я особа –Управління Державного казначейства у м. Луганська надала до суду відзив на позовну заяву від 03.08.07. № 1069 за яким вважає позов необґрунтованим та зокрема вказує на те, що:

Згідно ст. 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть зобов’язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідачем з позивачем був укладений  договір на відшкодування витрат за пільгові перевезення автомобільним транспортом окремих категорій громадян від 02.01.04 № 293/04-005. Згідно укладеного договору позивач  зобов’язався надавати транспортні послуги певної категорії громадян, а відповідач –сплатити надані послуги в межах бюджетних асигнувань передбачених на цій цілі в міському бюджеті на 2004 рік.

Оскільки відповідач фінансується з місцевого бюджету м. Луганська, видатки  на компенсаційні виплати на пільговий проїзд автомобільним транспортом окремих категорій громадян були затверджені рішенням Луганської міської ради від 26.12.03. № 16/2 «Про міський бюджет на 2004 рік»зі змінами до нього в розмірі 1 375 004 грн. 00 коп.

Органи Державного казначейства на підставі звітів, які надаються установами та організаціями, діяльність яких ведеться за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів, відповідно до «Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевого бюджетів»здійснює облік операцій по виконанню бюджетів в системі Державного казначейства.

Відповідно до звітів відповідача бюджетної заборгованості перед відповідачем не існує.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.01.2004. між позивачем та  відповідачем  був укладений договір  про  відшкодування витрат №  293/04-005.

Пунктом 1.1. вказаного договору передбачено, що він укладений з метою виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»та інших,і рішення сесії Луганської міської ради № 16/2 від 26.12.03 «Про міський бюджет на 2004 рік»по відшкодуванню витрат за пільговий проїзд автотранспортом окремих категорій громадян у межах асигнувань, передбачених на такі цілі у міському бюджеті на 2004 рік.

Пунктом 2.1 договору визначено, що відповідач зобов’язаний забезпечити якісне надання транспортних послуг, певній пільговій категорії громадян і у строк до 4-го числа щомісячно надавати позивачу розрахунку і акти звірення.

Пунктом 2.2 договору визначено, що позивач зобов’язаний  здійснити оплату за надані послуги на підставі наданих відповідачем розрахунків і актів звірення.

Строк дії договору встановлений 1 рік з 01.01.04 по 31.12.04, а в частині оплати –до повного виконання зобов’язань.

Правовідносини сторін регулюються  вказаним договором про відшкодування відповідних витрат, Постановою КМУ №256 від 04.03.02. «Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету»(далі за текстом Постанова № 256 та Порядок) та іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст. 89,102 Бюджетного кодексу України видатки на компенсацію витрат на  пільговий проїзд окремої категорії громадян здійснюється за рахунок субвенції з Державного бюджету України.

Відповідно до Порядку  головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення визначено керівників виконавчих органів рад до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (у даному випадку такі функції покладені на позивача)

Порядком визначено, що головні розпорядники бюджетних коштів, яким в даному випадку є Міське управління праці і соціального захисту населення Луганської міської ради здійснюють  розрахунки  з  постачальниками послуг на підставі отриманих   від   них   щомісячних  звітів  щодо  послуг,  наданих отримувачам,  які мають право на відповідні пільги.

Фінансування  видатків  місцевих  бюджетів  за  державними програмами  соціального  захисту  населення провадиться за рахунок субвенцій,  передбачених державним бюджетом на відповідний рік,  у межах   обсягів,   затверджених   у   обласних  бюджетах,  бюджеті Автономної Республіки Крим,  бюджетах міст Києва  та  Севастополя, міст  республіканського  Автономної  Республіки  Крим  і обласного

значення та у районних бюджетах на зазначені  цілі.  Забороняється фінансування  місцевих  програм  соціального  захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Перерахування  сум  субвенцій  на  фінансування   видатків місцевих  бюджетів  на  здійснення  заходів  з виконання державних програм  соціального  захисту  населення   провадиться   Державним казначейством  згідно  з помісячним розписом асигнувань державного бюджету,  але  в  межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо   пільг,  субсидій,  допомоги  та  компенсаційних  виплат  за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Головні  розпорядники  коштів  місцевих бюджетів щомісяця готують  інформацію  про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків  за  надані  послуги  з  підприємствами  -  надавачами відповідних    послуг   і   надсилають   їх  відповідним  фінансовим   органам .

Щомісячні  суми субвенцій перераховуються органами Державного казначейства   на  рахунки  місцевих  бюджетів  з  урахуванням  їх обсягів,   передбачених  у  бюджеті  Автономної  Республіки  Крим, обласних  бюджетах  для  відповідних  місцевих  бюджетів.

Отримані    місцевими     бюджетами     суми     субвенцій перераховуються   протягом  одного  операційного  дня  на  рахунки головних   розпорядників   коштів,   відкриті   в   територіальних управліннях  Державного  казначейства,  для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів  у  п'ятиденний термін  здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг та  ведуть  облік за видами пільг.

Відповідно до Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів –бюджетні установи в особі їх керівників отримують бюджетні призначення –повноваження, що має кількісні та часові обмеження та дозволяють надавати бюджетні асигнування.

Згідно ст. 51 БК України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та  провадять  видатки  тільки  в  межах   бюджетних   асигнувань, встановлених кошторисами.

Як було зазначено вище між сторонами у справі був укладений відповідний договір за умовами якого сторони передбачили оплату наданих послуг у межах асигнувань, передбачених на такі цілі у міському бюджеті на 2004 рік.

У даному випадку позивач виступає як суб’єкт владних повноважень і виконує функції покладені на нього згідно норм діючого законодавства та виконує відповідні державні соціальні програми, фінансування яких проводиться за рахунок Державного бюджету України.

Так, на початок 2004 року з Державного бюджету України міському бюджету була виділена сума субвенцій на здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, яка затверджена у міському бюджеті на 2004 рік у розмірі 231 500 грн. 00 коп.

Розмір вказаної субвенції під час 2004 року був змінений та кінець року склав 1 375 004 грн. 00 коп.  Вказані кошти позивачем були отримані у повному обсязі та виплачені  на відшкодування компенсаційних виплат.

Так,  у 2004 році позивач на договірних засадах здійснював відшкодування витрат за пільговий проїзд автомобільним транспортом окремих категорій громадян наступним перевізникам: ВАТ «Луганський автобусний парк», ТОВ «Еталон-Авто-Луганськ», МПП «Космос».

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем протягом 2004 року щомісячно підписувалися акти звірення, передбачені договором, але з боку відповідача акти підписувалися  з зазначенням «в межах бюджетних асигнувань».

За розрахунком позивача у 2004 році  ним відповідачу було надано послуг на суму 1 332 370 грн. 00 коп., які позивач оплатив частково у сумі 614 361 грн. 00 коп.

Разом з цим, за даними відповідача позивачу було виплачено 690 361 грн. 00 коп., що складає 53,2% від суми фактичних витрат.

В той же час матеріалами справи підтверджено виконання відповідачем зобов’язань за договором № 293/04-005 від 02.01.04  у межах виділених бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене з урахуванням того, що позивач  відповідно до ст. 71 КАС України не довів позовні вимоги, у задоволені позову слід відмовити з віднесенням судового збору на позивача.

Також слід звернути уваги позивача, що відповідно до ст. 89 КАС України судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом повертається ухвалою суду за клопотанням особи, що сплатила такий збір.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 89, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 06.11.2007 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Суддя                                                                                          Т.А.Василенко

Суддя                                                                                           Т.Л.Калашник

Суддя                                                                                            Р.М.Шеліхіна

Помічник судді                                                                               Т.В.Шкуть