ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 жовтня 2007 р.

№ 53/227-07

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.

судді                                        Васищака І.М.

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши
касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності

ОСОБА_1

на                      ухвалу господарського
суду Харківської області  від
12.06.2007р.

у справі            №53/227-07

за позовом             Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

до                        Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2

про                    визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на
ухвалу господарського суду Харківської області
від 12.06.2007р. у справі №53/227-07 про відмову у задоволенні
клопотання про забезпечення позову в частині заборони  відповідачу користуватися будівлею літ.
"А-2" (гуртожиток) загальною площею 869,3 кв.м.,  у тому числі житлова площа 290,5 кв.м., що
розташована за АДРЕСА_1.

Вказана касаційна скарга не може
бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України
встановлені основні засади судочинства, до якого віднесено забезпечення
апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Зазначена конституційна норм
конкретизована законодавцем у статті 12 Закону України “Про судоустрій
України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках
і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та
касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація
конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення
названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Отже, Господарський процесуальний
кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках
учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи
касаційному порядку.

Відповідно до ст.22 ГПК України
(права та обов'язки сторін), сторони мають право оскаржувати судові рішення
господарського суду в установленому цим кодексом порядку.

В силу  статті 11113 ГПК України ухвали
місцевого або апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені у
касаційному порядку у випадках, передбачених Господарським процесуальним
кодексом України та Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом".

Статтею 67 ГПК України встановлено,
що ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Права сторін на оскарження ухвали
про відмову у забезпеченні позову дана норма не передбачає.

Колегією суддів встановлено, що
скаржником оскаржується ухвала суду першої інстанції від 12.06.2007р. в частині
відмови у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову щодо заборони
відповідачу користуватися майном, яке є предметом розгляду у даній справі.

Оскільки можливість оскарження  ухвали суду про відмову у забезпеченні позову
статтею 67  ГПК України не передбачена,
то у прийнятті поданої касаційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.66,  11113    Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити Суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1  у прийнятті
касаційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від
12.06.2007р. у справі №53/227-07   та  повернути її скаржнику.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
І.М.Васищак

Суддя
В.М.Палій