ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.02.2007
Справа №2-7/17487-2006

За позовом Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» (95000, м. Сімферополь, пр. Кірова/пр. Совнаркомівський, 52/1, код ЗКПО 00153117)

До відповідача – Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (м. Сімферополь, вул. Училищна, 42-а, код ЗКПО 03348117)

Про стягнення 4184024,92 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Свиридов Е. Г., ю/к, дов. №11/102 від 07.11.2006 р.

Від відповідача –  Кириченко С. Л., ю/к, дов. №3904 від 26.10.2005 р.

Суть справи: Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» про 4184024,92 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушуються умови договору №331-ПГ-2006 відносно своєчасної оплати поставленого природного газу, через що через що заборгованість ВАТ «Кримгаз» перед позивачем складає 3759589,04 грн. та до часу подачі позову до суду  в добровільному порядку не погашена. Крім того, ДАТ «Чорноморнафтогаз» просить стягнути з відповідача пеню у сумі 318568,16 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 49597,32 грн., а також 56270,40 грн. річних.

У відзиві на позовну заяву ВАТ «Кримгаз» зазначив, що згідно бухгалтерських документів відповідача сума заборгованості перед ДАТ «Чорноморнафтогаз» складає на 01.11.2006 р. 3429970,98 грн., що на 329618,06 грн. менше суми, зазначеної в позові. Також відповідач звернув увагу на те, що позивачем невірно розрахована сума пені, через що повинна бути зменшена на 74139,77 грн.

У судовому засіданні 30.11.2006 р. позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно якої просить суд стягнути з ВАТ «Кримгаз» 3429971,00 грн. основного боргу, 309547,27 грн. пені, 3% річних у розмірі 65386,74 грн. та 115386,64 грн. інфляційних витрат. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

У відзиві на уточнену позовну заяву ВАТ «Кримгаз» зазначив, що сума основного боргу повинна бути зменшена на 0,02 грн., а 3% річних – на 9105,39 грн. Крім того, відповідач просить суд зменшити сума штрафних санкцій до 200000,00 грн. у порядку ст. 233 Господарського кодексу України.

За клопотанням сторін строк вирішення спору був продовжений у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. По справі оголошувалась перерва. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

30.12.2005 р. між Державним акціонерним товариством «Чорноморнафтогаз» (Продавець) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу №331-ПГ-2006, згідно з п. 1.1 якого Продавець зобов’язується передати у власність Покупцеві в 2006 році природний газ власного видобутку, надалі газ, і надати послуги з його транспортування, а Покупець прийняти та оплачувати газ та послуги з його транспортування в терміну й у порядку, передбаченому даним Договором.

Вартість природного газу та послуг з його транспортування визначались відповідно до п. 4.1 та 4.2 Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору розрахунки за спожитий газ здійснюються Покупцем плановими авансовими платежами шляхом перерахування на рахунок Продавця в поточному місяці грошових коштів, рівних вартості об’єму газу та надання послуг з його транспортування, що передається у місяці передачі газу, згідно з п. 2.1 даного Договору, рівномірними платежами.

Остаточний розрахунок за звітний місяць здійснюється до 10 числа, наступного за звітним місяця на підставі актів приймання-передачі газу та актів приймання-передачі послуг з транспортування природного газу.

Згідно з додатковою угодою №1 від 03.03.2006 р. та зміною №2 від 13.06.2006 р. сторонами була погоджена нова ціна реалізації газу власного видобутку, а також цільова надбавка.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаного Договору Державним акціонерним товариством «Чорноморнафтогаз» був поставлений відповідачу природний газ на загальну суму 3949091,04 грн., що підтверджується наступними актами приймання-передачі:

- Акт №1.1 від 01.02.2006 р. на суму 902782,64 грн.;

- Акт №2.1 від 01.03.2006 р. на суму 842898,07 грн.;

- Акт №3.1 від 31.03.2006 р. на суму 2203410,33 грн.

Проте, вартість поставленого природного газу була оплачена лише частково на суму 519120,04 грн. Отже, загальна сума боргу ВАТ «Кримгаз» перед ДАТ «Чорноморнафтогаз» складає 3429971,00 грн. та до часу подачі позову до суду  в добровільному порядку не погашена.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідач  не представив суду доказів оплати вартості поставленого природного газу у сумі 3429971,00 грн., у той час як відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується факт невиконання ВАТ «Кримгаз» своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу від 30.12.2005 р., через що  вимоги ДАТ «Чорноморнафтогаз» про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3429971,00 грн. підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п. 6. 1 Договору сторони передбачили, що за несвоєчасне виконання умов, передбачений розділом 5 даного Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що пеня у розмірі 309547,27 грн. обчислена позивачем вірно, а тому вимоги ДАТ «Чорноморнафтогаз» в цій частині підлягають задоволенню.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Судом встановлено, що суми інфляційних втрат у розмірі 115386,64 грн. та  3% річних у розмірі 65386,74 грн. розраховані правомірно, через що вимоги позивача щодо їх відшкодування суд також визнає обгрунтованими та ткаими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на ст. 233 Господарського кодексу України як на підставу для зменшення розміру штрафних санкцій не є переконливим, оскільки умою для зменшення розміру штрафних санкцій відповідно положень цієї статті є їх надмірно великий розмір порівняно зі збитками кредитора. Проте, заявлена ДАТ «Чорноморнафтогаз» до відшкодування сума пені у розмірі 309547,27 грн. дорівнює 9,02% від суми осного боргу, а тому норми ст. 233 ГК України в даному випадку не підлягають застосуванню.

Розглянувши клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суд дійшов наступного висновку. Так, з приписів ст. 121 Господасрького процесуального кодексу України вбачається, що господарський суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Отже, для задоволення клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення у суда повинні бути достатньо обгрунтовані припущення щодо існування певних обставин, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. Відповідач обгрунтовує заяву про надання відстрочки виконання рішення тим, що сума заборгованості є надто велика. Проте, жодних доказів, які б свідчили про неможливість або ускладнення виконання рішення ВАТ «Кримгаз» суду не надало, через що клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення не підлягає задоволенню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення. Повний текст рішення складений та підписаний 09.02.2007 р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (м. Сімферополь, вул. Училищна, 42-а, код ЗКПО 03348117) на користь Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» (95000, м. Сімферополь, пр. Кірова/пр. Совнаркомівський, 52/1, код ЗКПО 00153117) заборгованість у розмірі 3429971,00 грн., пеню у сумі 309547,27 грн., 3% річних у розмірі 65386,74 грн., 115386,64 грн. інфляційних витрат., 25500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.