ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста  КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2007 р.
Справа № 46/71-А

За позовом
Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

До
Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ  України «Спецсервіс»в інтересах Запорізької обласної філії

Про
стягнення 5 353,81 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання Бушеленко О.В.

Представники:

від позивача
не прибув

від відповідача
не прибув

16.04.2007 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 5 353,81 грн. Заборгованість виникла внаслідок несплати відповідачем податку на додану вартість та комунального податку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2007 р. відкрито провадження у адміністративній справі № 46/71-А відповідно до правил Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до судового розгляду на 05.03.2007 р., а також витребувано від сторін адміністративного процесу документи та докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

В судове засідання, призначене на 05.03.2007 р. позивач та відповідач, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не прибули, уповноважених представників не направили. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2007 року розгляд справи відкладено на 16.04.2007 р.

Позивач направив на адресу суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, стягнувши з відповідача суму податкової заборгованості. Позивач просив розглянути справу без його присутності. Відповідач у засідання суду не прибув, уповноваженого представника не направив, вимоги ухвали суду від 30.01.2007 р. по справі № 46/71-А не виконав, заперечень проти позову не надав, заявлені вимоги не оспорив. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, справа вирішується на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (далі –Позивач) заявлено позов про стягнення податкового боргу з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України „Спецсервіс” в інтересах Запорізької обласної філії (далі –Відповідач) в сумі 5 353,81 грн.

Правовою підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення податкового боргу є пункт 11 ст. 10 Закону  України  “Про державну податкову службу в Україні” № 509-XII від 04.12.1990 р. (із змінами та доповненнями) та підпункт 3.1.1 пункту 3 ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 р. (із змінами та доповненнями), який встановлює, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України „Спецсервіс” зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності – юридична особа 07.06.1999 р., що підтверджується відповідним свідоцтвом, виданим Старокиївською районною державною адміністрацією м. Києва (ідентифікаційний номер 30434770)  та зареєстровано Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва платником податків і зборів. Запорізька обласна філія створена на підставі наказу головного підприємства від 10.04.2003 р. № 56 та зареєстрована в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя.

Відповідачем були подані Позивачу декларації з податку на додану вартість від 16.02.2005 р. № 5725 та від 21.03.2005 р. № 16642, по яким загальна сума податку, яку Відповідач був зобов’язаний сплатити, складає 2 288,00 грн.

Позивачем було проведено перевірку Відповідача з питань своєчасності подання податкової звітності за період з 20.07.2005 р. по 04.07.2006 р.

Перевіркою встановлено порушення пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 р., а саме: Відповідачем не були своєчасно подані до Позивача декларації з податку на додану вартість за період з червня 2005 р. по квітень 2006 р.

За результатами перевірки Відповідачу винесене податкове повідомлення-рішення від 13.07.2006 р. № /0, яким застосовані штрафні санкції з податку на додану вартість в сумі 1 870,00 грн.

Сума податку на додану вартість та штрафні санкції не були сплачені Відповідачем, тому, станом на 10.01.2007 р., заборгованість Відповідача по податку на додану вартість складала 4 182,51 грн.

Крім того, ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя встановлена недоїмка з комунального податку у розмірі 1 171,30 грн., яка виникла внаслідок несплати в повному обсязі сум комунального податку, самостійно визначених Відповідачем в розрахунках з комунального податку за лютий, березень та травень 2005 р., поданих до Позивача та штрафних санкції за несвоєчасне подання податкової звітності з комунального податку.

Штрафні санкції з комунального податку були застосовані до Відповідача на підставі податкових повідомлень-рішень від 07.09.2006 р. № /0, від 09.03.2005 р. № /0 та актів перевірки з питань своєчасності надання податкової звітності за період з 20.02.2004 р. по 30.08.2005 р. та за період з 20.02.2006 р. по 30.08.2006 р.

Загальна сума податкового боргу відповідача складає 5 353,81 грн.

На підставі пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 р. у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Позивачем на адресу Відповідача були направлені перша податкова вимога від 22.03.2005 р. № 1/275 та друга податкова вимога від 27.04.2005 р. № 2/412. Перша та друга податкові вимоги були повернені Позивачу, що підтверджується повідомленнями про невручення поштового відправлення (наявні в матеріалах справи).

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього. (п.п.5.2.2)

Заява, подана із дотриманням строків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, зупиняє виконання платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні, на строк від дня подання такої заяви до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума податкового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. (п.п.5.2.3)

Процедура адміністративного оскарження закінчується, у тому числі, останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення. (п.п.5.2.4.).

Перша та друга податкові вимоги, податкові повідомлення-рішення не були оскаржені в судовому порядку Відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що сума податкової заборгованості визначена вказаними рішеннями є  узгоджена.

Пунктом 7.1 статті 7 Закону визначено перелік джерел самостійної сплати податкового зобов‘язання або погашення податкового боргу. В пункті 7.2 зазначеної статті вказано, що джерелами погашення податкового боргу платника податків за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків (його філій, відділень, інших відокремлених підрозділів).

У відповідності з п. 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 р. (далі —Закон) активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов’язань виключно за рішенням суду.

У п. 2.3.1. пункту 2.3 статті 2 Закону передбачено, що органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

Вивчивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного:

Відповідачем в 2004-2006 рр. подавались до Позивача декларації з податку на додану вартість та розрахунки з комунального податку, в яких зазначалися суми податків до сплати на рахунок Державного бюджету України та місцевого бюджету.

Суми податків не були сплачені Відповідачем до відповідних бюджетів.

Відповідно до п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Пунктом 1.2 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” дано визначення податкового зобов’язання, відповідно до якого податкове зобов’язання це зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим законом або іншими законами.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона  повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідач заявлені вимоги не оспорив.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України „Спецсервіс” в інтересах Запорізької обласної філії про стягнення податкового боргу у сумі 5 353,81 грн. є обґрунтованими і доведеними відповідними доказами, а позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони –суб’єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати,  пов’язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у  справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Позивачем не надано доказів понесення ним вказаних судових витрат, таким чином судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.           Стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України „Спецсервіс” (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 29/1, ідентифікаційний номер 30434770) на користь відповідних бюджетів 5 353,81 грн. (п’ять тисяч триста п’ятдесят три грн. 81 коп.) податкової заборгованості на платіжні  реквізити, вказані стягувачем в процесі примусового виконання судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                            С.В. Шабунін

Дата виготовлення постанови у повному обсязі: 01.06.2007 р.

16.04.07                                                      м. Київ                                     46/71-А

За позовом

До

Третя особа

Предмет адміністративного позову

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання