ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" листопада 2007 р.
Справа  № 30/198-07-5893

За позовом:  Одеська міська рада

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя;

Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

До відповідача: Державне підприємство „Чорноморський яхт-клуб”;

Товариство з обмеженою відповідальністю „Трансбункер Сейлінг Тіам”

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеська обласна державна адміністрація

Про розірвання договору  оренди

Суддя   РОГА Н.В.

Представники:

Від позивача: Азаркіна О.В.- довіреність №261исх-гс від 26.04.2007р.,

Баймуратов М.М.-  згідно довіреності №381исх-гс від 16.08.2006р.,

Дягілєв О.В.- довіреність №421исх-гс від 23.07.2007р.,

Від третьої особи: Управління- Прохніч Т.Л.- довіреність №07-704 від 03.07.2007р.,

Поліщук С.О.- довіреність від  24.10.2007р.

Представництво -  Усатенко В.О.- довіреність №01-1364 від 12.01.2007р.,

Юхтенко Л.Р.- довіреність від 01-1365 від 12.01.2007р.

Від відповідача: ДП „Чорноморський яхт-клуб” –Кутателадзе О.Д.- довіреність від 25.07.2007р.

ТОВ „Трансбункер СейлінгТіам” –Кутателадзе О.Д.- довіреність від 22.01.2007р.

Від третьої особи: Кравцов Р.В.- довіреність №01-48-79 від 12.01.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Одеська міська рада, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом  до Державного підприємства   (далі - ДП) „Чорноморський яхт-клуб” та Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) Трансбункер Сейлінг Тіам”  про розірвання договору про спільну діяльність №12006 від 06 лютого 2006р., укладеного між відповідачами по справі.

В ході розгляду справи позивач надав до суду    доповнення та уточнення позовних вимог, відповідно до яких  позивач просить суд визнати недійсним договір  про спільну діяльність №12006 від 06 лютого 2006р., укладений між відповідачами по справі.

Виходячи з тексту доповнень та уточнень до позовної заяви позивач  одночасно змінив і предмет, і підставу позову, що є неприпустимим відповідно до ст.22 ГПК України. За таких обставин, зазначені доповнення та уточнення позовних вимог судом не розглядаються.

Відповідач - ДП „Чорноморський яхт-клуб” проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач - ТОВ „Транс бункер Сейлінг Тіам” повністю підтримує заперечення ДП „Чорноморський яхт-клуб”.

За клопотанням позивача по справі, ухвалою суду від  31 липня 2007р. до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору судом залучено Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради. Представництво підтримує позов Одеської міської ради.

З метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою суду від 30.08.2007р. до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору  судом залучено Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, а також у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеську обласну державну адміністрацію.

Третя особа - Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради  повністю підтримує позов Одеської міської ради  з мотивів, викладених у поясненнях по справі.

Третя особа –Одеська обласна державна адміністрація проти позову заперечує з мотивів, викладених у поясненнях до позову.

В ході розгляду справи ДП „Чорноморський яхт-клуб” було заявлено клопотання про припинення провадження по справі на підставі п.1 ст.80 ГПК України, у зв’язку з тим,  що на думку відповідача, Одеська міська рада не може бути стороною судового процесу у розумінні ст.ст.1,21 ГПК України, так як при подачі даного позову Одеська міська рада вийшла за межі випадків , передбачених ст.71 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”.

Дане клопотання судом залишено без задоволення, виходячи з того, що відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.  Стаття 71 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” ніяким чином не обмежує права органів та посадових осіб місцевого самоврядування  щодо звернення до суду за захистом порушеного права  та інтересу, адже не містить заборони на це .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

06 лютого 2006р. між ДП „Чорноморський яхт-клуб” та ТОВ „Трансбункер Сейлінг Тіам” був укладений Договір №12006 про спільну діяльність між державним підприємством Чорноморський яхт-клуб” та товариством з обмеженою відповідальністю „Трансбункер Сейлінг Тіам”,  згідно якого сторони зобов’язалися об’єднати свої вклади без створення юридичної особи та спільно діяти з метою одержання прибутку і досягнення спільної мети , зокрема, щодо створення для молоді школи парусного спорту нового типу , яка буде відповідати вимогам сучасності та міжнародним стандартам. Сторони здійснюють спільну діяльність переважно на території Яхт-клубу, використовуючи на умовах цього Договору приміщення, інженерні та гідротехнічні споруди, яхти, водно-моторні засоби, устаткування і транспортні засоби, що належать сторонам. Строк дії Договору - 20 років.

Відповідно до розділу 5 Договору вкладами сторін у спільну діяльність є: Внесок Яхт-клібу - право користування майном згідно додатку №2 до Договору ( у тому числі траверси 7,8,9, хвиляломи 3,4 , берегоукріплення 350м 14 235 кв.м),  внесок - ТОВ „Трансбункер Сейлінг Тіам” -  кошти та або майно , перелік і графік внесення яких визначено у Додатку №3 (кошти у розмірі 50 500 000грн.)  та Додатку №6 до Договору.

18 серпня 2006р. сторони підписали Додаткову угоду №1 до Договору №12006 від 06.02.2006р. якою внесли зміни та доповнення до деяких пунктів Договору , а також виклали у новій редакції пункти 4.1.1., 4.2.6.,4.3.4.,4.3.7., 4.3.16, 5.3.,5.8.,6.1.,7.3.,12,4,13.3 та розділ                   14 Договору.

01 листопада 2006р. сторони уклали Додаткову угоду №2  до Договору , якою виклали у новій редакції пункти 4.1.1.,4.2.6.,4.2.8, 4.3.16 Договору та виключили з Договору п.4.2.3.

Позивач просить суд розірвати зазначений Договір №12006 про спільну діяльність між державним підприємством Чорноморський яхт-клуб” та товариством з обмеженою відповідальністю „Трансбункер Сейлінг Тіам” від 06.02.2006р., посилаючись на таке: Одеська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду м. Одеси та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. З даними позивача, внеском ДП „Чорноморський яхт-клуб” у спільну діяльність  є право користування берегозахісними спорудами, розташованими на території Чорноморського яхт-клубу, які, за даними позивача, є комунальною власністю та право розпорядження якими належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.  Позивач вважає, що право комунальної власності на вказані споруди підтверджується ст.142 Конституції України, ч.3 ст.16, ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, а також рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991р. №266-ХХІ „ О разграничении государственного имущества между собственностью обласного Сонета, городов обласного подчинения и районов области”, яким у комунальну власність територіальної громади м. Одеси  передано весь нежилий фонд місцевих рад , розташований у територіальних межах міста, домоволодіння, споруди.

Позивач вважає, що укладення відповідачами Договору про спільну діяльність №12006 від 06.02.2006р. істотно порушує права та інтереси територіальної громади  щодо володіння, користування та розпорядження  власником своїм майном.  Зокрема, виконання умов Договору щодо здійснення реконструкції та модернізації берегозахісних споруд  можливо лише після відповідного рішення одеської міської ради , а також після укладення на підставі цього рішення відповідного договору з Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради.

За таких обставин, позивач вважає, порушення права власності  суперечить ст.ст.3,316,321,327 Цивільного кодексу України та моральним засадам суспільства, що є підставою для розірвання Договору №12006 про спільну діяльність між державним підприємством Чорноморський яхт-клуб” та товариством з обмеженою відповідальністю „Трансбункер Сейлінг Тіам” від 06.02.2006р.

Третя особа - Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради повністю підтримує позов Одеської міської ради.

Третя особа -  Управління інженерного захисту території міста  та розвитку узбережжя Одеської міської ради повністю підтримує позов Одеської міської ради.  Третя особа зазначила, що всі берегозахісні споруди  були прийняті на баланс Одеського протизсувного управління відповідно до п.1 рішення виконкому Одеської міської ради від 29.01.1969р. №77 „Про прийняття в експлуатацію протизсувних споруд в місті Одесі”. У подальшому, майно Одеського протизсувного управління було передано у комунальну власність Одеської обласної ради за даними балансу станом на 01.10.1991р.  В комунальну власність міста Одеси майно Одеського протизсувного управління передано станом на 15.10.1996р. як цілісний майновий комплекс на підставі розпорядження Одеської обласної ради від 17.09.1996р. 1996р. №62Р-96 „Про передачу майна протизсувного управління обласної державної адміністрації у комунальну власність Одеської міської ради”.  На підставі розпорядження виконкому Одеської міської ради від 24.01.1997р. №62р „Об управлении инженерной защиты территорий».

За таких обставин, третя особа вважає, що обєкти, внесені ТОВ «Чорноморський яхт-клуб»у якості вкладу по договору про спільну діяльність.

Відповідач - ДП „Чорноморський яхт-клуб” проти позову заперечує, посилаючись на те, що Одеська міська рада не є учасником Договору №12006 від 06.02.2006р., тому виходячи з положень ст.651 Цивільного кодексу України не має підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів права комунальної власності на об’єкти, що були внеском ДП „Чорноморський яхт-клуб” за Договором №12006 від 06.02.2006р., адже, при розмежуванні державної та комунальної власності  до комунальної власності не передавалося майно державних підприємств. Рішенням же виконкому Одеської обласної ради депутатів трудящих від 19.06.1965р. №462 „Про передачу комплексу протизсувних споруд в районі „Отради” з балансу Протизсувного Управління на баланс Одеського морського порту”  вирішено Одеському Протизсувному Управлінню передати з балансу на баланс Одеському морському порту для будівництва яхт-клубу гідротехнічні споруди станом на 01 травня 1965р.: а). Траверс №7 довжиною 120,1 м, б). хвилелом від траверса №7 до траверса №8 , довжиною 157 м, в). Траверс №8 довжиною 55 м, г). Траверс №9 , довжиною 121,4 м, д). Хвилелом від траверса №8 до траверса №9 довжиною 92,6 м, з). Майданчик для виготовлення бетонних масивів, довжиною 160 м. У подальшому , факт повного господарського відання порту на зазначені об’єкти був встановлений рішенням арбітражного суду Одеської області від 26.12.1995р. по справі №6215.

ДП „Чорноморський яхт-клуб” було створено шляхом виділення структурного підрозділу зі складу ДП „Одеський морський торговельний порт”  , спірне майно отримано  відповідно до розподільчого балансу  станом на 01.10.2005р.

Представник відповідача -  ТОВ „”Трансбункер Сейлінг Тіам”  повністю підтримує заперечення ДП „Чорноморський яхт-клуб”.

Третя особа - Одеська облдержадміністрація вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Третя особа зазначила, що закріплюючи за ДП „Чорноморський яхт-клуб” земельну ділянку площею 2,9 га Одеська облдержадміністрація виходила з положень п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України , відповідно до якого  повноваження щодо розпорядження землями, на яких розташовані державні підприємства, відносяться до повноважень облдержадміністрації.

На думку третьої особи, питання щодо розірвання договору, відповідно до вимог чинного законодавства, може ставити сторона за договором за умови дотримання встановленого ст.188 Господарського кодексу України порядку.

Розглянув матеріали справи суд доходить до такого  висновку:

Як вбачається з матеріалів справи, 06 лютого 2006р. між ДП „Чорноморський яхт-клуб” та ТОВ „Трансбункер Сейлінг Тіам” був укладений Договір №12006 про спільну діяльність між державним підприємством Чорноморський яхт-клуб” та товариством з обмеженою відповідальністю „Трансбункер Сейлінг Тіам”,  згідно якого сторони зобов’язалися об’єднати свої вклади без створення юридичної особи та спільно діяти з метою одержання прибутку і досягнення спільної мети, зокрема, щодо створення для молоді школи парусного спорту нового типу , яка буде відповідати вимогам сучасності та міжнародним стандартам. Отже, сторонами за цим Договором є ДП „Чорноморський яхт-клуб” та ТОВ „Трансбункер Сейлінг Тіам”.

Згідно п.9  Прикінцевих та перехідних положень  Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004р.  до договорів, що були укладені до 01 січня 2004р. і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Відповідно до ч.1 ст.206 Господарського кодексу України господарське зобов’язання може бути розірвано його сторонами відповідно до правил, встановлених ст.188 Господарського кодексу України.  Згідно ч.2 ст.188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, яка має надати відповідь на таке повідомлення протягом двадцятиденного строку  з моменту отримання пропозиції про розірвання договору.

Згідно ч.3 ст.202 Господарського кодексу України до відносин щодо припинення господарських зобов’язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням положень Господарського кодексу.  Згідно ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

За таких обставин,  договір може бути розірваний лише за позовом однієї із сторін по договору  за наявності визначених законом підстав та за умови дотримання процедури, визначеної ст.188 Господарського кодексу України.  Одеська ж міська рада  не є стороною у договорі №12006 про спільну діяльність від 06.02.2006р.

За таких обставин, позов  Одеської міської ради   є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.  82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 09 листопада  2007р.

Суддя                                                                                       Рога Н. В.