ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.10.07 р.                                                                               Справа № 39/303

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Волобуєвій А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За участю представників сторін:

від позивача: Селітренікво Л.М. – за довіреністю;

від відповідача: не з’явився;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Агрохімінвест” м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Приватної науково-виробничої компанії “Інтербізнес” м. Донецьк,  про стягнення заборгованості в сумі 35 687, 24 грн., яка складається основного боргу в сумі 31 000, 00 грн., пені в сумі 2 627, 78 грн., 3% річних в сумі 487, 56 грн., інфляційної складової в сумі 1 577, 90 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір поставки № 214/П/06 від 26.12.2006 р., видаткові накладні № РН-0000917 від 26.12.2006 р., № РН-0000225 від 06.03.2007 р., банківські виписки від 26.12.2006 р., від 18.01.2007 р., від 06.02.2007 р., від 21.02.2007 р., від 02.03.2007 р., від 12.04.2007 р., розрахунок.

Представник позивача в судове засідання з’явився та підтримав позовні вимоги, додатково зазначив, що інших, окрім правовідносин, що виникли на підставі договору поставки № 214/П/06 від 26.12.2006 р., між сторонами у спірний період не було.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Проте суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та оцінивши подані докази суд встановив.

26.12.2006 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Агрохімінвест” м. Київ, та відповідачем, Приватною науково-виробничою компанією “Інтербізнес” м. Донецьк, укладено договір поставки № 214/П/06, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно даного Договору позивач на умовах поставки CARRIAGE PAID TO (... named place of destination) (Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року) зобов’язався поставити відповідачу продукцію - м’ясо-кісткове борошно, а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити вартість поставленої продукції.

На виконання умов Договору позивач, згідно видаткових накладних № РН-0000917 від 26.12.2006 р., № РН-0000225 від 06.03.2007 р., поставив відповідачеві обумовлену договором продукцію на загальну суму 44 000 грн. 00 коп.

Відповідачем товар прийнято, що підтверджується підписами сторін на означених накладних, скріплених печатками обох підприємств.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу продукції на суму 44 000 грн. 00 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, 2 Договору.

Відповідно до п.п 1.1, 4.2, 7.1 Договору відповідач зобов’язаний оплатити вартість  поставленої продукції протягом 10 банківських днів з моменту поставки.

Проте взяті на себе згідно Договору обов’язки відповідач належним чином не виконував, вартість поставної продукції оплатив частково на суму 13 000, 00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи банківськими виписками від 26.12.2006 р., від 18.01.2007 р., від 06.02.2007 р., від 21.02.2007 р., від 02.03.2007 р., від 12.04.2007 р.

Залишок несплаченої відповідачем суми складає 31 000, 00 грн.

На момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 31 000, 00 грн. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів оплати заборгованості на суму 31 000, 00 грн. не надав, заявлені позовні вимоги не спростував.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Агрохімінвест” м. Київ в частині стягнення основного боргу суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання  також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за період з 22.03.2007 р. по 27.09.2007 р.,  відповідно до якого 3% річних складають 481 грн. 56 коп., а сума інфляції – 1 577 грн. 90 коп., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, п. 8.1 Договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу від неоплаченої в строк суми отриманого товару, яка за  розрахунком позивача, арифметично перевіреного судом, за період з 22.03.2007 р. по 27.09.2007 р. складає 2 627 грн. 78 коп.

Враховуючи, що такий розрахунок відповідає  змісту ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, ст. ст. 231-232 ГК України, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Агрохімінвест” м. Київ – задовольнити.

Стягнути з Приватної науково-виробничої компанії “Інтербізнес” м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропромислова компанія “Агрохімінвест” м. Київ основний борг в сумі 31 000, 00 грн., пеню в сумі 2 627, 78 грн., 3% річних в сумі 487, 56 грн., інфляційну складову в сумі 1 577, 90 грн., витрати за державним митом в сумі 356 грн. 87 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Морщагіна Н.С.