ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  48/438

29.11.07

За позовом
Українсько-Британського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями заводу „Динамо-Сілейр”

До

Департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України

Про
Стягнення 20 291 653,25 грн.

Суддя Сулім В.В.
Сулім В.В.

Секретар судового засідання Мисник Т.М.

Представники:

Від позивача:
Коро дюк І.Ш. –пред за довір.

Від відповідача:

Скрипник В.Г. –пред. за довір.

ОБСТАВИНИ   СПРАВИ:

Українсько-британське закрите акціонерне товариство з іноземними інвестиціями завод «Динамо-Сілейр»(далі –Позивач) звернувся до господарського суду з позовом до Департаменту державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (далі –Відповідач) про стягнення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 20 291 653 грн. 24 коп., а також про стягнення  відповідача судових втрат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.11.2007 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі  № 48/438 та призначено її розгляд на 29.11.2007.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача та відповідача, ознайомлено з їх правами та обов’язками відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

Водночас представникам позивача та відповідача, що з’явилися в судове засідання роз’яснено вимоги ст. 81-1 ГПК України. Судом відповідно до ст. 81 –1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив Стягнути з Департаменту держаної автомобільної інспекції МВС України  на користь Українсько-Британського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями завод “Динамо - Сілейр”  заборгованість за поставлену продукцію у сумі 20 291 653 грн. 24 коп.  та витрати по сплаті державного мита та послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 25 000 грн. та 118 грн. покласти на Відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні подав відзив на позовну заяву в якому та усно підтвердив наявність заборгованості, з боку відповідача перед позивачем, за поставлену продукцію, а саме за номерні знаки транспортних засобів в сумі 20 291 653 грн. 24 коп., проте проти позову заперечував, мотивуючи свої заперечення неможливістю розрахунку за вказану продукцію у зв’язку з відсутністю коштів.

Розглянувши подані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем та Міністерством внутрішніх справ України 03 грудня 1998 р. укладено контракт № 4/4916 на виробництво державних номерних знаків для транспортних засобів (надалі Контракт - додається). Згідно з яким виробником державних номерних знаків транспортних засобів визначено позивача. Відповідно до угоди про заміну сторони у контракті  № 10/79 від 22 квітня 2005 року Замовником за контрактом визначено Відповідача.

Відповідно до умов даного контракту позивач зобов’язувався виготовляти, систематично поставляти і передавати власність відповідача номерні знаки транспортних засобів (п. п. 1.1, 1.2 контракту), а відповідач відповідно приймати поставлений товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах контракту (п. 1.1 Контракту).

Проте  в процесі виконання Контракту внаслідок порушення його умов з боку відповідача позивачу завдано збитків в сумі 33 935 807 грн. 90 коп. З метою врегулювання спірних взаємовідносин сторін Позивач  звернувся до господарського суду міста Києва з вимогами до відповідача про відшкодування збитків завданих неналежним виконанням зобов’язання. За вказаною заявою позивача господарським судом міста Києва було порушено провадження у справі № 18/492.

В процесі судового розгляду у даній справі сторони дійшли згоди про врегулювання спірних правовідносин, шляхом укладення мирової угоди та затвердження останньої в межах порушеної справи № 18/492. Таким чином між позивачем та відповідачем 06 жовтня 2006 року укладено мирову угоду у справі № 18/492 Господарського суду міста Києва за позовом Українсько-британського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями завод «Динамо-Сілейр»до Департаменту державної автомобільної інспекції МВС України про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобовязання  за Контрактом № 4/4916 від 03.12.1998 року .

Зазначена мирова угода затверджена ухвалою Господарського суду міста Києва від 10 жовтня 2006 року № 18/492-2/548 та відповідно є обов’язковою для виконання сторонами. Зокрема умовами мирової угоди п. 1 передбачено, що врегулювання спірних правовідносин, здійснюватиметься шляхом подальшого надання Боржником (Відповідач) Кредиторові (Позивачу) замовлень на продукцію відповідно до предметів та на умовах зазначених договорів.  Відповідно до п. 2 Мирової угоди таке дозамовлення продукції компенсує Позивачу завдані збитки у сумі 33 935 807 грн. 90 коп. Згідно із п. 3 мирової угоди зазначений обсяг замовлень повинен бути наданий з моменту затвердження умов мирової угоди судом, тобто з 10.10.2006 р. та до 31 грудня 2008 року. Водночас відповідно до п. 6 вказаної угоди «інші суттєві умови зобов’язання, сторін визначено цією мировою угодою, регулюються положеннями контракту № 4/4916 від 03.12.1998 року. Тобто питання постановок та розрахунків за поставлену продукцію врегульовано контрактом.

За своєю правовою природою затверджена мирова угода від 06.10.2006 року затверджена ухвалою суду від 10.10.2006 року у справі № 18/492-2/548 є правочином та судовою процедурою у справі про стягнення збитків, а тому підпорядковується загальним вимогам щодо укладання, зміни і розірвання договорів (ст.ст. 638 –654 Цивільного кодексу України). А тому з моменту затвердження судом угода є обов’язковою до виконання сторонами відповідно до вимог цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.3 Контракту (Зміни та доповнення до контракту від 11.01.99 р.) - “Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 25 днів з моменту оформлення прийому-передачі товару на підставі наданого постачальником (Позивач) рахунку.”

Разом з тим, як встановлено судом, Відповідач прийняв поставлену Позивачем продукцію у власність, проте, всупереч умовам мирової угоди та контракту, не здійснив розрахунок з позивачем, мотивуючи відсутністю коштів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Згідно з  ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов’язанні встановлений  строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з наявних у справі доказів та наданих сторонами по справі пояснень,  станом на 01.11.2007 року заборгованість Відповідача перед Позивачем за фактично поставлену продукцію склала 20 291 653 грн. 24 коп., що свідчить про невиконання Відповідачем своїх договірних зобов’язань.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 8.1 Контракту закріплено, що умови даного контракту можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов’язковим складанням письмового документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено заборону на зміну та розірвання господарського договору в односторонньому порядку.

Як встановлено судом, жодних пропозицій, щодо зміни умов угоди в частині строків розрахунку за поставлену продукцію від Відповідача до Позивача не надходило.

Вказані обставини підтверджуються документами, що містяться в матеріалах справи, зокрема листом Відповідача від 10.10.2007 року з яким він звернувся до Позивача з проханням про зупинення виконання замовлення наданого на підстав Ухвали суду від 10.10.2006 року у справі № 18/492-2/548 та припинив фінансування.

Як встановлено судом на підставі наданого Позивачем розрахунку станом на 01.11.2007 р. заборгованість за фактично поставлену Відповідачу та отриману останнім продукцію за період з 05.09.2007 р. склала 20 291 653 грн. 24 коп.

Позивач  звернувся до відповідача листом від 07.11.2007 року № 1180  з проханням вжити заходів по ліквідації заборгованості за одержані номерні знаки.

Відповідач листом від 09.11.2007 року № 4/9-7466 визнав заборгованість за поставлену продукцію, проте, як встановлено під час розгляду справи, жодних дій, щодо належного виконання угоди не виконав, зазначивши, що ліквідувати заборгованість за поставлену продукцію у стислі терміни не можливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну  грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, припинивши здійснення оплати за поставлену продукцію Відповідач порушив умови мирової угоди та в односторонньому порядку вчинив дії спрямовані на відмову від виконання умов зобов’язання.

Відповідно до п. 3.9.6 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України N 02-5/289 від 18.09.97 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України  « У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди наказ про примусове виконання не може бути видано, оскільки провадження зі справи господарським судом припинено. Однак інша сторона у цьому випадку не позбавлена права звернутися на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.»(Пункт 3 доповнено підпунктом 3.9.6 згідно з Роз’ясненням Вищого господарського суду N 04-5/609 від 31.05.2002)

Як встановлено судом, Відповідач фактично визнав позовні вимоги, оскільки факт заборгованості та її розмір підтверджується актом звірки, що підписаний сторонами на суму 20 291 653 грн. 24 коп., який міститься в матеріалах справи, а також випливає з відзиву Відповідача та пояснень його представника в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу  України у разі визнання позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інших осіб.

Заперечення Відповідача, мотивовані неможливістю розрахунку у зв’язку відсутністю коштів не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки як зазначено вище та про що свідчать матеріали справи, відповідно до умов мирової угоди, контракту та положень Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк.

Враховуючи зазначене вище, Відповідач порушив вимоги чинного законодавства, що регулюють дану сферу відносин, права й охоронюваний законом інтереси позивача на реалізацію своєї господарської діяльності і створює загрозу настання для позивача несприятливих наслідків по укладених договорах, внаслідок чого у Позивача виникло право на звернення до суду передбачене ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України, правом на звернення до господарського суду наділяються особи для захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, всебічно, повно та об’єктивно, з урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності достатніх правових підстав для задоволення їх у повному обсязі.

Відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, сплати державного мита підлягають відшкодуванню за рахунок  Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-35, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Українсько-Британського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями завод “Динамо –Сілейр”  до Департаменту держаної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України  задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Департаменту держаної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України  (01071, м. Київ, вул. Лук’янівська, 62, , р/р 0391 в банку ГУДКУ у Київській області, МФО 821018) на користь Українсько-Британського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями завод “Динамо - Сілейр”  (49057, м. Дніпропетровськ, вул.. Героїв Сталінграду, 158, , р/р 1001 в ВАТ КБ «Надра» ДРУ м. Дніпропетровська, МФО 306016) заборгованість за поставлену продукцію у сумі 20 291 653 грн. 24 коп.  (двадцяти мільйонів двохсот дев’яносто однієї тисячі шістсот п’ятдесяти трьох гривень двадцяти чотирьох копійок).

3. Стягнути з Департаменту держаної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України  (01071, м. Київ, вул. Лук’янівська, 62, , р/р 0391 в банку ГУДКУ у Київській області, МФО 821018) на користь Українсько-Британського закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями завод “Динамо - Сілейр”  (49057, м. Дніпропетровськ, вул.. Героїв Сталінграду, 158, , р/р 1001 в ВАТ КБ «Надра» ДРУ м. Дніпропетровська, МФО 306016) витрати по сплаті державного мита в розмірі 25 000 грн. (двадцяти п’яти тисяч гривень) та послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн.(ста вісімнадцяти гривень).

4. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                            Сулім В.В.