ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

31.10.07                                                                                           Справа  № 3/195-3393

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                                  Бойко С.М.,

суддів:                                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі Чаплик І.Д.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача 1):   не з”явився,

позивача:  з”явився,

прокуратури з”явився,

відповідача 2  не з»явився,

розглянув апеляційну скаргу Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

на рішення господарського суду Тернопільської області від 16.08.07 року, суддя Турецький І.М., у справі №3/195-3393

за позовом: Тернопільського транспортного прокурора  в інтересах держави в особі  Міністерства транспорту та зв»язку України в особі Державного територіально-галузевого об»єднання  «Львівська залізниця», м.Львів

до відповідача 1: Тернопільської міської ради, м.Тернопіль

до відповідача 2: товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільське  міське бюро технічної інвентаризації», м.Тернопіль

про визнання права власності на об»єкти нерухомого майна та зобов»язання здійснити державну реєстрацію права власності на це майно,

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.08.07 року задоволено позов Тернопільського транспортного прокурора  в інтересах держави в особі  Міністерства транспорту та зв»язку України в особі Державного територіально-галузевого об»єднання  «Львівська залізниця» до  Тернопільської міської ради про визнання права державної власності за державою в особі Міністерства  транспорту  та зв’язку  України (орган управління державним майном ) на об’єкти  нерухомого майна, що знаходяться  у господарському віданні  Державного територіально –галузевого  об’єднання „Львівська залізниця”, що розташовані  за адресою: м.Тернопіль,  вул.Лозовецька,36-А, а саме: приміщення будинку  для проживання малосімейних (інвентарна  карточка №011012)  одноповерхова будівля  загальною площею 50 квадратних метрів, що побудована і введена в експлуатацію  в 1969 році; приміщення складу (інвентарна карточка №011013) одноповерхова будівля  загальною площею  32 квадратних метрів, яка побудована  та введена в експлуатацію  у 1970 році; приміщення підвалу (інвентарна карточка №024009) приміщення загальною площею 19,2 квадратних метрів, побудоване і введено в експлуатацію  у 1970 році, як належним власником.

Рішення суду мотивоване тим, що спірне нерухоме майно є державною власністю і перебуває у повному гос подарському віданні Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», що пітверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому, з врахуванням вимог ст.49 Закону України «Про власність»право  володіння майном є правомірним, якщо інше не встановлено судом.

Рішенням суду також зобов»язано товариство з обмеженою відповідальністю „Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації” здійснити державну реєстрацію права власності на спірне майно, оскільки згідно норм Тимчасового положення про порядок реєстрації прав на нерухоме майно право власності на будівлі і споруди підлягає обов'язковій реєстрації в бюро технічної інвентаризації.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач 1)  просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права, апелюючи тим, що висновок суду про відмову міської ради в оформленні права власності позивача на спірне майно не відповідає дійсності, оскільки міською радою запропоновано позивачу подати необхідні документи для оформлення права власності, проте, такі останнім не подано, а тому відсутні підстави для такого оформлення.

Скаржник вважає безпідставними посилання на те, що нерухоме майно перебуває на балансі Тернопільської дистанції сигналізації та зв»язку, оскільки це не є доказом чи підставою набуття права власності, а також покликається на недослідження судом  факту  відведення земельної ділянки позивачу та  здачі спірних об»єктів  в експлуатацію.

У поясненнях на апеляційну скаргу відповідач 2 зазначив про те, що оформлення права власності ним проводиться на підставі рішення  виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05.01.2006 року №43 та Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності  на об»єкти нерухомого майна».

В судове засідання представник скаржника та відповідача 2 не з"явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд розцінює їх неявку як без поважних причин та вважає за можливе  розгляд справи провести без участі представників відповідачів за наявних в справі документів про їх права і обов”язки.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та прокурара, перевіривши та оцінивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено  місцевим судом, з метою удосконалення господарської діяльності Львівської державної залізниці, приведення її установчих документів до вимог чинного законодавства, наказом Мініс терства транспорту та зв'язку України за №80 від 31.01.2006р. змінено найменування Львівської держав ної залізниці на Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця».

У відповідності до п.1.1. Статуту Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська за лізниця»(надалі ДГТО «Львівська залізниця») створене згідно із статтями 1, 4 Закону України «Про заліз ничний транспорт», засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства транс порту та зв'язку України (Орган управління майном) та підпорядковане Державній адміністрації залізнич ного транспорту України (надалі Укрзалізниця).

Пунктом 4.2. Статуту ДТГО «Львівська залізниця»передбачено, що майно залізниці є дер жавною власністю і закріплюється за нею на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної прокуратурою перевірки встановлено знаходження у господарському віданні Державного територіально-галузевого об'єднання „Львівська залізниця" об»єктів нерухомого майна, що розташовані по вул. Лозовецька, 36-А і перебувають на балансі відокремленого підрозділу „Тернопільська дистанція сигналізації і зв'язку" Державного територіально-галузевого об'єднання „Львівська залізниця", а саме: будинок для проживання малосімейних (інвентарна  карточка №011012)  одноповерхова будівля  загальною площею 50 квадратних метрів, яка побудована і введена в експлуатацію  в 1969 році; складські приміщення (інвентарна карточка №011013) одноповерхова будівля  загальною площею  32 квадратних метрів , яка побудована  та введена в експлуатацію  у 1970 році; підвал   (інвентарна карточка №024009) приміщення загальною площею 19,2 квадратних метрів , побудоване і введено в експлуатацію  у 1970 році.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", що визначено ст. 1 цього Закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" речові права на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Як вбачається з пояснень позивача, на його звернення до Тернопільської міської ради про оформлення права власності на зазначене майно, яке знаходиться у повному господарському віданні Державного територіа льно-галузевого об'єднання «Львівська залізниця»від 27 жовтня 2006 року, відповідачем листом  від  28.11.2006 року повідомлено, що питання оформлення права власності на будинок для проживання малосімейних, складських приміщень для будинку для проживання малосімейних та підвалу може бути проведено лише при наявності акта комісії про приймання об'єкта і введення його в експлуатацію.

У відповідності до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити по зов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Пе релік правовстановлюючих документів зазначено у додатку №1 до п.2.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, а згідно п.6.1 оформлення права власності на об'єкти не рухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності:  місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування: - фізичними особами та юридичними особами на новозбудовані, перебудовані або реконструйо вані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведен ня земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію.

Проте, як встановлено судом, спірні об'єкти нерухомого майна побудовані у 1968-1971 р.р., документи про введення їх в експлуатацію в позивача відсутні. Також не виявлено даних відомостей у Державних архівах Львівської та Тернопільської областей (а.с.34-35).

Право володіння та користування спірним майном, як встановлено судом, належить позивачу.  Даними інвертарних карточок обліку основних засобів–спірних об»єктів (а.с.18-20)  зазначаються бухгалтерські записи, де датою обліку  є 12 місяць 1969 року (інвентарний номер 62) будинок для проживання малосімейних, складські приміщення , -дата запису 1970 рік ,  підвал, дата запису –1970 рік. Крім цього, земельна ділянка, на якій розміщені спірні будівлі, надана Львівській залізниці у постійне користування, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії І-ТР №000295  та залізниця сплачує в місцевий бюджет відповідну плату(а.с.36-44).

В матеріалах справи відсутні докази про звернення будь-яких інших осіб за виготовленням техпаспорта на будівлі і споруди по вул.Лозовецька, 36 - А в м.Тернополі. Також, фактом належності будівель і споруд дистанції ДТГО „Львівська залізниця" є рішення виконавчого комітету Тернопільської міської Ради про надання дозволу Тернопільській дистанції сигналізації та зв'язку на побудову майстерень в полосі відводу.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.  Згідно ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

З цих підстав, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність задоволення позовних вимог та визнання права власності на спірне майно за позивачем.

Відповідно до ст.182 Цивільного кодексу України  виникнення права власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації, а згідно з ч.3 п.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до п.8 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обмежень" реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень проводиться місцевим органом державної реєстрації прав того реєстраційного (кадастрового) округу, в якому розміщена нерухомість або більша за площею її частина. Згідно п.1.3. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації, а згідно п.1.4 реєстрація прав власності на нерухоме майно  - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів.

Відповідно до ст.19 Закону України „Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Згідно п.10 Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (Додаток №1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 17.05.2004 р. №36/5) рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є підставою для реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна.

З наведеного суд першої інстанції прийшов також до правильного висновку про задоволення позовних вимог і в частині зобов»язання товариства з обмеженою відповідальністю „Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації” здійснити державну реєстрацію права власності на спірне майно.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення господарського суду Тернопільської області від 16.08.07 року в справі за номером 3/195-3393 залишити без змін, а апеляційну скаргу  Тернопільської міської ради –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                      С.М. Бойко

Судді:                                                                                               Т.Б.Бонк

Р.І.Марко