ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
справа № 20-9/233
ПОСТАНОВА

і м е н е
м     У к р а ї н и

"29" листопада 2007 р.  10:30
м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя
в складі:

судді Рибіной С.А., при
секретарі Юненко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1до  Головної державної
інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку
України в особі Територіального управління Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в місті Севастополі про визнання дій такими, що
порушують права позивача та визнання постанови про застосування фінансових
санкцій нечинною,

за участю представників:

позивач -ОСОБА_2, довіреність б/н
від 13.09.2007;

відповідач -Синєпалов О.І.,
довіреність № 41/1-8-22022 від 26.02.2007;

Суть спору:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1звернувся з адміністративним позовом до Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України в особі
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в місті Севастополі (Територіальне управління ГДІАТ) про визнання
дій відповідача такими, що порушують права позивача, визнання постанови №027340
від 15.05.2007 про застосування фінансових санкцій в загальному розмірі 1700,00
грн. нечинною.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що перевірка була здійснена відповідачем з порушенням вимог законодавства
щодо підстав та порядку проведення перевірок, при прийнятті постанови про
застосування фінансових санкцій був порушений порядок притягнення до
відповідальності. Крім того, встановлене порушення не є порушенням з боку
перевізника в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а даний
Закон не надає права для притягнення до відповідальності автомобільного
перевізника за порушення, яке було вчинено водієм транспортного засобу.

Крім того, позивачем заявлено
клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу
проводити стягнення штрафних санкцій на підставі постанови №027340 від
15.05.2007.

Відповідач позовні вимоги не
визнає, у запереченнях на позов вказує, що перевірка була здійснена у
відповідності з вимогами законодавства, що регулює зазначені питання, та
оскільки суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1, як автомобільним
перевізником, порушені вимоги Закону щодо належного контролю та забезпечення
водіїв транспортних засобів обов'язковими документами, які передбачені ст.39
Закону України «Про автомобільний транспорт», то постанова прийнята правомірно.

Ухвалою суду від 10.09.2007
відкрито провадження по справі, призначено попереднє судове засідання на
24.09.2007.

Ухвалою суду від
24.09.2007підготовче провадження закінчено і справа призначена до судового
розгляду на 01.11.2007.

Ухвалою від 01.11.2007 суд зупинив
провадження по справі до 25.11.2007, у судовому засіданні оголошена перерва до
26.11.2007 о 15 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 25.11.2007
провадження по справі поновлено.

У судовому засіданні 26.11.2007
оголошувалась перерва до 29.11.2007 о 09 год. 30 хв.

Представникам сторін в судовому
засіданні були роз'яснені процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 27, 49,
51, 121, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

За клопотанням представників
сторін, відповідно до статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України,
пояснення та клопотання по справі надавались ними російською мовою.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін,  суд, -

встановив:

17 квітня 2007 року відповідачем на
підставі завдання на перевірку від 16 квітня 2007 року та графіку перевірок з
16.04.2007 по 22.04.2007 була здійснена перевірка автомобілю державний
номерНОМЕР_1та встановлено порушення вимог ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт»- відсутність схеми маршруту на транспортному засобі.

15 травня 2007 року за результатами
розгляду матеріалів перевірки начальником Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному транспорті в місті Севастополі була
винесена постанова № 027340 від 15.05.2007, згідно якої до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1були застосовані фінансові санкції в розмірі
1700,00 грн. за допущене порушення позивачем законодавства, відповідальність за
яке передбачена ч.1 абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погодившись з постановою 25
травня 2007 року ОСОБА_1 оскаржив її до Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті України. 08 червня 2007 року на адресу позивача
надійшла відповідь, згідно якої роз'яснений порядок проведення перевірок та
складання за їх результатами документів, та вказано на відповідність постанови
встановленим нормам законодавства та відсутність підстав для її скасування, в
зв'язку з чим відмовлено у задоволені скарги та скасуванні постанови про
застосування фінансових санкції.

Позивач не погодився із
притягненням його до відповідальності та звернувся до господарського суду міста
Севастополя з адміністративним позовом до Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України в особі
Територіального управління міста Севастополя про визнання дій відповідача такими,
що порушують права позивача, та визнання нечинною постанови про застосування
фінансових санкції.

Суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті
2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частиною шостою розділу
VIІ  “Прикінцеві та перехідні положення”
вказаного Кодексу до початку діяльності окружних та апеляційних
адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно
до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій
та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;  розсудливо; з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для
прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це
рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом,
передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 Положення про
Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, що затверджена
постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 №1190 Головна державна
інспекція на автомобільному транспорті (Головавтотрансінспекція) є урядовим
органом державного управління, що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому
підпорядковується та є юридичною особою.

Територіальне управління
Головавтотрансінспекції у місті Севастополі є структурним підрозділом
Головавтотрансінспекції без права юридичної особи згідно з Положенням
територіального управління Головавтотрансінспекції у місті Севастополі,
затвердженим наказом Головавтотрансінспекції від 21.11.2005 № 149.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 08.11.2006 N 1567 затверджений Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті (далі -Порядок).

Відповідно до цього Порядку
державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль)
здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові
особи) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи
державного контролю) є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в
областях, Автономній Республіці Крим, мм. Києві та Севастополі.

Процедура здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які проводять діяльність у
сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний
транспорт, норм щодо організації перевезень пасажирів та вантажів регулюється
Законом України «Про автомобільний транспорт»(далі Закон) та Порядком
здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок).

Відповідно до п.п.12-15 Порядку
рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства та
інших нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки перевезень
автомобільним транспортом здійснюється на підставі щотижневого графіка, який
складається територіальним управлінням Головавтотрансінспекції з урахуванням
стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення
належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про
діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, та інших обставин,
не частіше ніж один раз на квартал.

Рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах,
автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та
розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час
виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон
за погодженням з начальником органу охорони державного кордону.

Під час проведення рейдової
перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним
транспортом.

Стаття 39 Закону визначає, що
автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам,
які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Документи для регулярних
пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення
водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту,
розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством України.

Як випливає з акту перевірки,
перевіряючими встановлено відсутність в транспортному засобі схеми маршруту
-обов'язкового документу для регулярних пасажирських перевезень для водія При
цьому факт не оформлення  позивачем даних документів відповідачем не
встановлений та в акті не відображений. Таким чином,  штрафна санкція застосована до позивача, який
є перевізником, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48
Закону -тобто за порушення, яке перевіркою встановлено не було.

Статтею 60 Закону передбачено, що
за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних
перевізників застосовуються санкції у вигляді штрафу у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.60 Закону порядок
стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок
оскарження і опротестування постанови по справі про правопорушення визначає
Кабінет Міністрів України. Від імені центрального органу виконавчої влади з
питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді
штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи
урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному
транспорті.

Пунктами 21, 25-27 Порядку
встановлене, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу
порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що
провели перевірку, складається акт. Справа про порушення розглядається
посадовою особою органу державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох
місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності
уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи
про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої
особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування фінансових санкцій.

Таким чином, Закон України «Про
автомобільний транспорт»та Порядок чітко визначають обов'язки автомобільного перевізника
та водія, порядок притягнення до відповідальності та встановлюють поняття
порушення та коло осіб, які можуть бути притягненні до відповідальності,
надання послуг з перевезень без оформлення встановлених документів.

Відповідно до статті 71 вказаного
Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач не надав суду
доказів встановлення порушення з боку позивача, а саме: надання послуг з
перевезень пасажирів без оформлення документів (а саме -схема маршруту),
перелік яких визначений статтею 39 цього Закону, а позивач підтвердив
письмовими доказами факт оформлення усіх необхідних документів, суд вважає
позовні вимоги в цієї частині підлягаючими задоволенню.

Крім того, відповідачем в
обґрунтування своїх заперечень не надано доказів того, що позивачем не
оформлені належним чином необхідні документи, а саме: схема маршруту.

При цьому суд вважає, що
відсутність у водія документів, які необхідні у відповідності з Правилами
дорожнього руху (в тому числі схема маршрутів),
є підставою для притягнення до відповідальності саме водія, а не
перевізника.

Щодо позовних вимог про визнання
дій Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства
транспорту та зв'язку України в особі Територіального управління м.Севастополя
такими, що порушують права суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, суд
встановив наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про визнання його дій такими, що порушують права позивача.
Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному
гарантується право на захист його порушених прав, свобод та інтересів.

В даному випадку порушення прав
позивача відповідачем полягає виключно у прийнятті постанови про застосування
фінансових санкцій №027340 від 15.05.2007 з порушенням законодавства, що
регулює порядок притягнення до відповідальності, а не в загалі усі дій
відповідача, зроблені відносно позивача, порушують права підприємця. Суд
вважає, що за таких обставин позовні вимоги суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, тільки
в частині винесення постанови № 027340 від 15.05.2007.

Крім того, позивачем заявлено
клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу
проводити стягнення штрафних санкцій на підставі постанови №027340 від
15.05.2007.

Суд у судовому засіданні, яке
відбулось 24.09.2007, розглянув заявлене позивачем  клопотання, та виніс усну ухвалу про його
відхилення у зв`язку с тим, що позивачем не надані докази наявності підстав,
які передбачені ст. 117 Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статей 94, 98 Кодексу
адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються
йому в сумі 3,40 грн.

Керуючись статтями 94, 98, 158-163,
167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати дії
Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства
транспорту та зв'язку України в особі Територіального управління м.Севастополя
щодо прийняття постанови №027340 від 15.05.2007 про застосування фінансових
санкцій в розмірі 1700,00 грн. такими, що порушують права суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1.

3.          Визнати постанову
№027340 від 15.05.2007 про застосування фінансових санкцій в загальному розмірі
1700,00 грн. нечинною.

4.          Повернути з
Державного бюджету України (р/р 0007 в УДК у м.Севастополі, одержувач
Держбюджет, Ленінський район 22090200, МФО 824509, ) на користь
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1сплачений квитанцією №12 від
07.09.2007 (оригінал квитанції знаходиться у матеріалах справи) судовий збір в
сумі 3,40 грн.

5.          Копії
постанови направити сторонам.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання
постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку частини п'ятої статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення
цього строку. . У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

Виконавчий лист видається за кожним
судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за
заявою осіб, на користь яких воно ухвалено.

Суддя
С.А. Рибіна

Постанова оформлена та підписана

відповідно до вимог ст. 160 КАСУ 12.12.2007

Розсилка:

1.СПД ОСОБА_1

-          (АДРЕСА_1)

-    (АДРЕСА_2)

2. Головна державна інспекція на
автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України в особі
Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному
транспорті в  м. Севастополі

- (01135, м. Київ, пр. Перемоги,
14)

- (99003, м. Севастополь, вул. Харківська,
3)

4.справа

5. наряд