ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2007 р.
№ 20-12/200

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Кравчука Г.А.

суддів:
Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу
Севастопольської міської ради

та касаційне подання
Заступника військового прокурора Севастопольського гарнізону

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду
від 23.07.2007р.

у справі
№ 20-12/200

господарського суду
міста Севастополя

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим"

до

1). Севастопольської міської ради
2). Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункового) Міністерства оборони України "Укроборонбуд"

про
визнання дійсним договору №13/03-06з/01з/Д від 28.03.2006р., визнання права власності на нерухоме майно, визнання права користування земельною ділянкою площею 5, 5253 га за адресою: м. Севастополь, Севастопольська зона ЮБК-3 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим"

за участю представників

- позивача:

1). Іванова В.С. (генеральний директор, протокол №2-к від 01.02.2007р.)
2). Зіміна С.В. (довіреність від 03.09.2007р.)

- відповідача-1:
не з'явився

- відповідача-2:
не з'явився

- прокурора:
не з'явився, -

В С Т А Н О В И В:

Оскарженою постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2007р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Антонової І.В., суддів Видашенко Т.С., Заплави Л.М.) залишено без змін рішення Господарського суду міста Севастополя від 18.06.2007р. (суддя Харченко І.А.), яким позов задоволено повністю, постановлено визнати дійсним договір №13/03-06з/01з/Д від 28.03.2006р. про викуп (компенсацію пайової долі) паєві Міністерства оборони України в додатковому договорі №13/03-06з від 23.03.2006р. про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих на території військового містечка №296 (АРК, м. Севастополь, Севастопольська зона ЮБК-3), створення інженерної інфраструктури для їх будівництва відповідно до розробленого і затвердженого у встановленому порядку проекту шляхом пайової участі сторін; визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим" право власності на нерухоме майно: трансформаторну підстанція площею 29, 8 (35, 8) м2, туалетну кабіну на 2 відділення площею 2, 4 (3, 4) м2, асфальтову площадку до ТП площею 100 м2, технічні площадки (3 шт) площею 360 м2, бетонне огородження довжиною 150 м, висотою 2 м, дротову огорожу довжиною 150 м, опори лінії електропередач 0, 4 кВт, 380 В, бетонний лоток водовідведення довжиною 2 000 м, асфальтовану дорогу з площадками довжиною 800 м, шириною 5 м, підпірну бутову бетоновану стіну довжиною 80 м висотою 1, 2 м, оглядові колодязі в кількості 6 шт., водяну ємкість нагромаджувач обсягом 6 м3, силовий трансформатор (ревун, тифон, сирена) –яке розміщено на земельній ділянці військового містечка №296 площею 1, 7253 га, що входить у загальну площу земельної ділянки 5, 5253 га за адресою: м. Севастополь, Севастопольська зона ЮБК-3; визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим" право користування земельною ділянкою площею 5, 5253 га, розміщеної за адресою: м. Севастополь, Севастопольська зона ЮБК-3 (у районі мису Сарич) з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування оздоровчо-рекреаційного комплексу, у межах зазначених згідно кадастрового плану колишнього військового містечка №296 МО України по крапках координат 1-72-1

№
Х
У
№
Х
У
№
Х
У

1
2470,600
40984,196
25
2300, 585
41084,513
49
2318,272
41234,408

2
2383,666
40961,961
26
2337,031
41089,873
50
2337,925
41256,562

3
2376,183
40978,444
27
2345,964
41102,379
51
2346,143
41267,996

4
2375,635
41007,484
28
2354,540
41109,526
52
2355,433
41294,080

5
2370,381
41021,216
29
2361,686
41113,456
53
2407,066
41273,177

6
2360,972
41035,561
30
2376,694
41120,245
54
2412,068
41272,105

7
2316,855
41033,779
31
2380,624
41123,104
55
2443,155
41260, 313

8
2316,665
41041,951
32
2383,840
41127,391
56
2450,632
41256,878

9
2303,086
41041,635
33
2383,125
41132,394
57
2451,706
41263,896

10
2303,444
41026,271
34
2378,480
41142,041
58
2468,063
41302,815

11
2292,724
41026,271
35
2376,694
41143,828
59
2488,933
41331,582

12
2292,724
41009,834
36
2375,218
41145,653
60
2516,571
41321,429

13
2245,558
41011,978
37
2372,763
41146,687
61
2470,600
40984,196

14
2250,203
41029,486
38
2369,540
41145,611
62
2424,700
41026,340

15
2266,640
41066,647
39
2366,689
41151,689
63
2427,670
41049,440

16
2266,640
41095,233
40
2337,746
41138,111
64
2426,910
41053,370

17
2246,987
41157,049
41
2338,461
41143,828
65
2420,490
41066,760

18
2270,570
41164,195
42
2337,031
41147,401
66
2405,050
41066,560

19
2292,367
41143,471
43
2332,744
41148,830
67
2403,010
41064,800

20
2290,580
41130,607
44
2310,233
41140,612
68
2401,510
41061,560

21
2289,508
41114,528
45
2281,980
41164,500
69
2400,850
41058,560

22
2291,652
41095,590
46
2269,856
41170,269
70
2401,080
41048,040

23
2293,081
41089,873
47
2282,183
41196,175
71
2403,430
41026,090

24
2290,973
41082,727
48
2309,339
41222,616
72
2424,700
41026,340

1
2470,600
40984,196

зобов'язати Севастопольську міську раду протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням суду законної сили передати земельну ділянку площею 5, 5253 га, розташованої за адресою: м. Севастополь, Севастопольська зона ЮБК-3 (у районі мису Сарич) Товариству з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим" терміном на 49 років з правом викупу, шляхом укладання договору оренди наступного змісту (додаток: договір оренди земельної ділянки на 9 аркушах).

В своїй касаційній скарзі відповідач-1 просить вказані рішення і постанову скасувати, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції згідно встановлених правил підсудності, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.143 Конституції України, ст.ст.26, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.1 Закону України "Про підприємства, установи, організації союзного підкорення, розташовані на території України", ст.ст.4, 7 Закону України "Про правонаступництво України", ст.ст.20, 21, 116, 118, 120, 123, 124, 125 Земельного кодексу України, ст.334 Цивільного кодексу України, ст.ст.42, 43, 16, 17, 33, 34, 43, 56, 57, 58 Господарського процесуального кодексу України.

В касаційному поданні Заступник військового прокурора Севастопольського гарнізону просить вказані рішення і постанову скасувати, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.ст.20, 21, 124 Земельного кодексу України, ст.ст.42, 43, 16, 17, 33, 34, 43, 57, 58 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-2 зазначив, що відповідач-1 в своїй касаційній скарзі дає оцінку правовідносинам і документам, які ніяким чином не порушують права відповідача-1; на підставі зібраних по справі документів судами першої та апеляційної інстанції винесені законні та обґрунтовані рішення, а відтак відповідач-2 приходить до висновків про відсутність підстав для їх скасування.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача-1 без задоволення, а судові рішення господарських судів попередніх інстанцій без змін посилаючись на те, що рішення судів є законними і обґрунтованими.

Відповідачі та прокурор не використали наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

В задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду касаційної скарги у зв’язку з необхідністю доповнення відзиву на касаційну скаргу відмовлено у зв’язку із тривалим терміном (з 30.08.2007р.) знаходження касаційної скарги у суді касаційної інстанції та обмеженням строків її розгляду, та з врахуванням тих обставин, що відзив на касаційну скаргу позивачем було подано та він мав півтора місяці строку для його доповнення і не скористався цим правом, крім того,  не позбавлений можливості надати пояснення суду касаційної інстанції.

У письмовому клопотанні відповідача-2 про відкладення розгляду касаційної скарги, з врахуванням вимог ст.ст.77, 1115, 1117 ГПК України та тієї обставини, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду касаційної скарги, неявка його представника в судове засідання не перешкоджає перегляду справи в суді касаційної інстанції, відмовлено.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга та касаційне подання підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, рішенням Господарського суду м. Севастополя від 12.03.2007р. у справі №20-12/087 визнано дійсним договір №13/03-06з/01з від 28.03.2006р. про викуп паю Міністерства оборони України в інвестиційному договорі №13/03-06з від 23.03.2006р. укладеного між позивачем та філією відповідача-2, визнано за позивачем право власності на нерухоме майно – літ. "А" –службовий будинок площею 131, 3 м2, літ. –"Б" –контрольний пункт площею 24, 9 м2, літ. "У" –службовий будинок площею 39 м2, "1" –огородження площею 963, 0/42, 8 м2, "2" –огорожа площею 780, 8 м2, що розміщена на земельній ділянці 3, 8 га за адресою: військове містечко №296, АР Крим, м. Севастополь, Севастопольська зона південного берегу Криму, №3 у/год 13-140.

Відповідно до додатково проведеної інвентаризації будинків, будівель і споруджень з елементами благоустрою військового містечка №296 у його склад додатково ввійшли:

Трансформаторна підстанція, площею 29,8 (35,8) кв.м

Туалетна кабіна на 2 відділення площею 2,4 (3,4) кв. м

Асфальтова площадка до ТП площею 100 кв.м

Технічні площадки (3 шт) площею 360 кв.м

Бетонне огородження длиною 150 метрів, висотою 2 метра

Дротове огорожа, длиною 150 метрів

Опорні лінії електропередач 0,4 квт, 380 В,

Бетонний лоток водовідведення длиною 2000 метрів,

Асфальтована дорога з площадками длиною 800 метрів, ширина 5 метрів,

Підпірна бутова бетонована стіна длиною 80 метрів, висота 1,2 метрів,

Оглядові колодязі в кількості 6 штук,

Водяна ємність нагромаджувач, обсягом 6 куб. метрів,

Силовий трансформатор (ревун, тифон, сирена).

Усе вищевказане нерухоме майно знаходиться на будівельній земельній ділянці площею 1,7253 га, що входить у загальну площу військового містечка №296 - 5,5253 га.

Відповідно до архівної виписки з рішення виконавчого комітету Севастопольської міської ради народних депутатів трудящих "Про виділення земельних ділянок" від 05.04.1966 №187 військовій частині була виділена земельна ділянка загальної площею 8,74 га за адресою: Балаклавський район, у районі мису Сарич.

Також, судами встановлено, що 28.03.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Химрезерв-Крим", правонаступником якого є позивач, і державою України в особі Міністерства оборони України, від імені якого діяв директор філії Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України "Укроборонбуд", був укладений договір №13/03-06з/Д до інвестиційного договору №13/03-06з від 23.03.2006 про спільну діяльність шляхом будівництва (реконструкції) об'єктів житлово-цивільного призначення, розташованих на території військового містечка №296 (АРК, м. Севастополь, Севастопольська зона ЮБК, - 3).

Предметом договору є спільна діяльність по проектуванню і будівництву об'єктів житлового-цивільного призначення з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торговельного й адміністративного призначення, підземним паркингом, інженерними мережами на будівельному майданчику за адресою військове містечко №296 (АРК, м. Севастополь, Севастопольська зона ЮБК - 3). При цьому пайовим внеском у спільну діяльність зі сторони держави явилось нерухоме майно:

Трансформаторна підстанція, площею 29,8 (35,8) кв.м

Туалетна кабіна на 2 відділення площею 2,4 (3,4) кв. м

Асфальтова площадка до ТП площею 100 кв.м

Технічні площадки (3 шт) площею 360 кв.м

Бетонне огородження длиною 150 метрів, висотою 2 метра

Дротове огорожа, длиною 150 метрів

опори лінії електропередач 0,4 квт, 380 В,

Бетонний лоток водовідведення длиною 2000 метрів,

Асфальтована дорога з площадками длиною 800 метрів, ширина 5 метрів,

Підпірна бутова бетонована стіна длиною 80 метрів, висота 1,2 метрів,

Оглядові колодязі в кількості 6 штук,

Водяна ємність нагромаджувач, обсягом 6 куб. метрів,

Силовий трансформатор (ревун, тифон, сирена), яке знаходиться на будівельному майданчику площею 1,7253 га вартістю 428862 грн.

Пайовим внеском товариства з обмеженою відповідальністю  "Альтеко-Крим" у спільну діяльність є його витрати по проектуванню, будівництву 100% площі об'єкту і всі інші витрати, безпосередньо зв'язані з виконанням предмету договору і всіх інших умов, що його забезпечують.

У відповідності до пункту 10.1 додаткової угоди №13/03-06з/Д по взаємній згоді сторін позивач має право зробити викуп (дострокову компенсацію) вартості пайової участі (паю), яка зазначена в укладеному договорі про перехід права власності на майно, що є паєм держави за договором про спільну діяльність.

28.03.2006 сторонами був укладений додатковий договір №13/03-06з/01з/Д про викуп (компенсацію пайової участі) паю Міністерства оборони України і додаткова угода №13/03-О6з/Д від 28.03.2006. При цьому була оцінена вартість права пайової участі (паю) відповідно до експертного звіту і складає 466540 грн., а викуп пайової участі був зроблений за 565500 грн.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002, право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Загальна оцінка права користування земельної ділянкою, на якому розміщено військове містечко №296, що знаходиться за адресою м. Севастополь, Севастопольська зона ПБК-3 загальною площею 5,5253 га, складає 1189652 грн. відповідно до акту експертної оцінки, що була оплачена товариством з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим".

Відповідно до інженерно-геологічного висновку №104 від 11.05.2007,  що був зроблений державною геологічною службою Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, дана ділянка військового містечка №296 відноситься до території зсувонебезпечних і підданої впливові абразивних процесів. Для освоєння території під забудову необхідно виконати додатково заходи щодо інженерного захисту території військового містечка №296, а саме, будівництво комплексу берегоукріплючих споруджень: бунів, міжбунних засипань, гідротехнічних стін, схилових утримуючих споруджень, додаткових підпірних стін і застосування буронабивних паль. Перераховані вище спорудження будуть займати додатково до 1-1,5 га від усієї корисної території військового містечка №296 загальною площею 5,5253 га.

28.03.2006 товариством з обмеженою відповідальністю "Химрезерв-Крим" і філією Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України "Укроборонбуд" була укладена додаткова угода до інвестиційного договору від 28.03.2006 №13/03-06с. Згідно з пунктом 1 даної угоди Сторона-1 бере на себе зобов'язання підготувати і передати Стороні-2 необхідний пакет документів для оформлення в Севастопольській міській раді права оренди земельної ділянки, на якій розміщений об'єкт військового містечка №296.

01.12.2006 товариство з обмеженою відповідальністю "Химрезерв-Крим" звернулось до філії Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України "Укроборонбуд" з листом № 59, у якому просило передати на їх адресу технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки в/м №296. А також з заявою на адресу Севастопольської міської ради про припинення права постійного користування земельної ділянкою (добровільне відмовлення) площею 5,5253 га на якому розміщені об'єкти військового містечка №296 за адресою: Севастопольська зона ПБК-3.

05.12.2006 філія Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України "Укроборонбуд" листом №157/12/1 відповів, що у зв'язку з наказом начальника Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України від 03.08.2006 №116 "Про ліквідацію філії ЦСБУ "Укроборонбуд" відсутня можливість підготувати заяву на адресу Севастопольської міської ради про відмову від користування земельною ділянкою площею 5,5253 га, на якій розміщені об'єкти військового містечка №296.

20.04.2007 товариство з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим" звернулось до Севастопольського управління земельних ресурсів з проханням роз'яснити положення статті 142 Земельного кодексу України у зв'язку з відсутністю можливості одержати письмову відмову землекористувача, для оформлення права оренди земельної ділянки у зв'язку з  набуттям права власності на нерухоме майно на підставі рішення господарського суду міста Севастополя від 12.03.2007 у справі №20-12/087.

26.04.2007 листом № 960/5/9-06 Севастопольське управління земельних ресурсів пояснило, що позивач має право звернутися в суд для вирішення даної суперечки.

24.05.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим" звернулось до Севастопольської міської ради з клопотанням оформити правовстановлюючі документі на земельну ділянку  площею 5,5253 га, що була територією військового містечка № 296, але отримало відмову з посиланням на необхідність надання добровільної відмови Міністерства оборони  України від спірної земельної ділянки.

Вказані обставини послужили причиною звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтеко-Крим" до господарського суду з даним позовом.

Місцевий господарський суд задовольняючи позов виходив з того, що при переході права власності на будинок або спорудження право власності на земельну ділянку або його частина може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди; право власності на майно виникає з моменту його фактичної передачі, якщо інше не передбачене законом або договором; право власності на майно за договором, який підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення, або з моменту вступу в законну силу рішення суду про визнання договору, не засвідченого нотаріально, дійсним; для нотаріального посвідчення  договорів, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, необхідно надати документи, що підтверджують право власності  на нерухоме майно за правилом і формою, встановленими законом; вказані документи у відповідача відсутні і надати їх неможливо, оскільки даний об'єкт нерухомого майна є власністю держави Україна у відповідності до ст.1 Закону України "Про підприємства, установи, організації союзного підкорення, розташовані на території України", ст.ст.4, 7 Закону України "Про правонаступництво України", що не вимагають обов'язкової  державної реєстрації прав на нерухоме майно з дотриманням вимог викладених нормативно-правових актів; позивач, фактично будучи власником спірного об'єкту нерухомого майна, не має правової форми реалізації прав власника, закріплених в ст.4 Закону України "Про власність", а відтак місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст.1 Закону України "Про підприємства, установи, організації союзного підкорення, розташовані на території України", ст.ст.4, 7 Закону України "Про правонаступництво України", ст.334 Цивільного кодексу України, ст.120 Земельного кодексу України дійшов до висновків про наявність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду, зазначивши також в оскарженій постанові, що доводи відповідача-1 відносно того, що Севастопольська міська рада не є належним відповідачем є неспроможними в силу приписів ч.1 ст.124 Земельного кодексу України; посилання відповідача-1 на порушення місцевим господарським судом приписів ст.16 Господарського процесуального кодексу України є необґрунтованими через те, що позовні вимоги заявлені також про визнання права власності на майно, розташоване у Севастопольській зоні ПБК, отже справа розглядалась Господарським судом м. Севастополя правомірно.

Про те з доводами суду апеляційної інстанції не можна погодитись з наступних підстав.

Правовий режим майна у Збройних Силах України та його особливості визначені положеннями Закону України "Про Збройні Сили України" ( ч.2 ст. 14) та Законом України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", згідно яких майно у Збройних Силах України є державною власністю і належить військовим частинам, військовим навчальним закладам, установам та організаціям Збройних Сил України на праві оперативного управління.

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

Органами, які здійснюють управління військовим майном, згідно ст.2 Закону "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

При цьому до компетенції Кабінету Міністрів України віднесено вирішення питань щодо забезпечення Збройних Сил України військовим майном, а також визначення порядку вилучення і передачі його до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Загальні норми щодо порядку відчуження військового майна визначені ст.6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних силах України", згідно ч.2 якої, рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Стаття 6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних силах України" передбачає, що відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті.

Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Враховуючи викладене, при укладенні договорів №13/03-06з/Д від 28.03.2006р., та №13/03-Обз/Д від 28.03.2006р., щодо внесення відповідачем-2 в якості паю державного майна, та його викупу позивачем, відповідач-2 перевищив свої повноваження щодо розпорядження військовим майном, оскільки рішення Кабінетом Міністрів України щодо його відчуження не приймалося.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Севастопольська міська рада відмовила позивачу в оформленні права власності на земельну ділянку з посиланням на відсутність добровільної відмови Міністерства оборони України від цієї ділянки.

Відповідно до статті 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Цільове призначення земель оборони та виконання ними специфічних соціально-економічних функцій обумовлює їх перебування тільки у державній та комунальній власності (ч.3 ст.84 Земельного кодексу України). У приватну власність землі оборони передаватися в жодному разі не можуть (ч.4 ст.84 Земельного кодексу України).

Згідно ст.4 Закону України "Про використання земель оборони", військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування. Дана стаття встановлює вичерпний перелік випадків використання земель оборони у господарських цілях.

А тому, з урахуванням виклеєного, суд апеляційної інстанції дійшов неправомірного висновку щодо покладення на Севастопольську міську раду обов’язку передати земельну ділянку позивачу.

З врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч.2 ст.111-5 та ст.111-7 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України у складі колегії суддів дійшов висновку, що допущені судом як першої, так і апеляційної інстанції вищезазначені порушення норм матеріального та процесуального права відповідно до ч. 1 ст.111-10 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно всебічно та повно з’ясувати обставини справи в їх сукупності та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п. 3, 11110 ч.1, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Севастопольської міської ради та касаційне подання Заступника військового прокурора Севастопольського гарнізону задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.07.2007р. та рішення Господарського суду міста Севастополя від 18.06.2007р. у справі № 20-12/200 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                                 Г.А. Кравчук

С у д д і                                                                                     Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало