донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.12.2007 р.                                                                           справа №29/262

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
не з»явився,

від відповідача:
Антофій  М.О. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці  - Центральних електричних мереж м. Горлівка Донецької області

на рішення господарського суду
Донецької області

від
року

по справі
№29/262

за позовом
Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці  - Центральних електричних мереж м. Горлівка Донецької області

до
Державного обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" м.Донецьк

про
стягнення 365492 грн.07коп.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 року до господарського суду звернулось Відкрите акціонерне товариство "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької області в особі Центральних електричних мереж в особі структурної одиниці  - Центральних електричних мереж м. Горлівка Донецької області  (позивач) із позовом до  Державного обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" м.Донецьк (відповідач) про стягнення суми боргу в розмірі 282653,52 грн., суми інфляційних в розмірі  12935,50 грн.,  3% річних  в розмірі 5309,07 грн., пені в розмірі 24117,03 грн. та заборгованості за реактивну енергію в сумі 40476,95грн.  на загальну суму 365492,07 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.10.2007р.  позовні  вимоги  позивача  були  частково  задоволені та з  відповідача  стягнуто  суму заборгованості за активну електроенергію в розмірі 282653,52 грн., суму інфляційних в розмірі  12935,50 грн.,  3 % річних  в розмірі 5309,07грн., суму заборгованості за реактивну електроенергію в розмірі 40476,95 грн., у задоволенні позовних вимог про стягнення пени відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням  господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне  рішення господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що суд не правильно застосував  норми матеріального  права  та  прийняв  необґрунтоване  рішення.

В  судове  засідання  представник  позивача  не  з»явився, про  причини  не  явки  судову  колегію  не  повідомив, хоча  був  належним  чином  повідомлений  про  час та  місце  слухання  справи, через що  судова  колегія  вважає  за  можливе розглянути  справу  у  його  відсутності на підставі наявних матреалів справи.

Відповідач вважає  рішення  суду  законним  та  обґрунтованим.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи із наступного.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір від  25.03.2002р.  № 181 на користування електричною енергією (далі Договір), відповідно до  якого позивач зобов’язався  реалізовувати відповідачеві електроенергію.

Умовами п.4.1.2 Договору сторони  встановили, що плата за електроенергію стягується у формі платежів :до 10 числа розрахункового періоду –1-й плановий платіж в розмірі 50% вартості середньомісячного споживання електроенергії та остаточний розрахунок за попередній розрахунковий період; до 20 числа поточного розрахункового періоду 2-ий плановий платіж в розмірі 50% вартості середньомісячного споживання електроенергії.

Змістом п.4.3.Договору встановлено, що за кожний прострочений день платежу з відповідача стягується пеня в розмірі подвійної ставки НБУ.

Додатковою угодою від 19.05.2004р. до Договору сторони встановили графік погашення заборгованості, яка виникла за Договором станом на 01.01.2004р. в розмірі 5456269,17 грн., у тому  числі за активну електроенергію у період з грудня 2004р. по листопад 2006р. - 130101 грн., листопад 2004р. 130100 грн. 58 коп., грудень 2006р.- 93601 грн. Умовами  додаткової  угоди  встановлено, що платежі здійснюються щомісячно до 10 числа кожного місяця.

Відповідач взяті  на  себе  зобов’язання  по  оплаті суми заборгованості за спожиту  електроенергію  виконав частково,  у зв»язку  з  чим виникла  заборгованість за жовтень-грудень 2006р. в розмірі 282653,52 грн.

Також  за період з липня 2005р. по грудень 2005р.  Відповідачем  було  спожито реактивну електроенергію на суму 40476,95 грн., що підтверджується актами прийому-передачі.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Згідно до вимог ст. 625 наведеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарським  судом правомірно стягнуто вищевказану суму боргу з урахуванням  3 % річних за жовтень 2006р.  в сумі 1274,29 грн. за період з 10.10.2006 р. по 30.06.2007 р., листопад 2006р.  в сумі 2480,78 грн. за період з 10.11.2006 р. по 30.06.2007 р. та  грудень 2006р. в сумі 1554 грн. за період з 10.12.2006р. по 30.06.2007р. на  загальну суму   5309,07 грн, а також  інфляційних в розмірі 12935,50 грн –у зв”язку з простроченням сплати заборгованості за спожиту активну електроенергію. Вказаний висновок є  обґрунтованим  та відповідає вимогам ст.625 ЦК України.

Предметом апеляційного оскарження позивача є відмова суду  у стягненні  пені в розмірі 24117,03 грн. за  спірний період.

Керуючись приписами ст. 5 Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію” , суд першої інстанції встановив, що на  суму  реструктуризованої   заборгованості   не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам на їх заборгованість перед постачальниками енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг.

Як  вбачається з довідки відповідача від 20.08.2007 р. станом на 01.07.2007 р. було укладено 4799 договорів про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання на суму 4 882760 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що на спірну заборгованість  не розповсюджується дія Закону через її виникнення після набрання чинності цим Законом - є безпідставними, оскільки, як вбачається із матеріалаів справи, сама заборгованість, що є предметом спору, виникла за спожиту відповідачем до 01.01.2004 року електроененргію, а додатковою угодою від 19.05.04р.сторонами було змінено строк ії погашення.  Також основним критерієм до застосування вищевказаних вимог Закону є наявність реструктурізованої заборгованості  за спожиту електроенергію між наймачами та власниками жилих приміщенть (громодянами), що склалася  на дату набрання Законом чинності перед надавачами житлово-комунальних послуг (яким є відповідач по цій справі), про що докладно викладено в ст.1 зазначеного  Закону.

Відповідних хронологічних обмежень у застосуванні ст.5 вищевказаного Закону за вищевказаних умов до сторін по вищевказаному господарському договору не встановлено.

Отже  заявлені  вимоги  позивача   про  стягнення   пені в розмірі 24117,03 грн, на підставі того, що дія Закону не розповсюджується на спірні правовідносини є не заснованими на законі.

Таким чином суд першої  інстанції  дійшов  правильного  висновку, відмовивши   позивачу  у  задоволенні  позовних  вимог  про   стягнення  пені в розмірі 24117,03 грн.,  а доводи  апеляційної скарги  зазначеного  висновку  суду  не  спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України  рішення господарського суду Донецької області від  10.10.07р по справі №29/262  ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої  інстанції.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при поданні  апеляційної  скарги  покладаються на  позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці  - Центральних електричних мереж м. Горлівка Донецької області залишити  без  задоволення, рішення  господарського суду  Донецької  області по справі  №29/262    від  10.10.07р залишити  без змін.

Головуючий

Судді:

Надр.5 прим.

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС