ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2007 р.                                                           Справа № 8/274-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом"якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Херсонський комбінат хлібопродуктів"

до Державної податкової інспекції у м.Херсоні

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від  позивача - гол. бухг. Букацель Л.І., дов. №1302/10 від 16.07.07., представник Плесняєва-Іващенко С.М., дов. №1303/10 від 16.07.07.

від  відповідача - ГДПРІ Петрова Н.Л., дов. №7917/9/10-105 від 20.07.07., СДПІ Горбунова К.О., дов. №4/9/10-026 від 09.01.07.

Відкрите акціонерне товариство „Херсонський комбінат хлібопродуктів” (позивач) звернулось до господарського суду з позовом про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення  Державної податкової інспекції  у м. Херсоні (відповідач) № /0 від 26.06.07 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 369027 грн. 26 коп. за деклараціями листопада 2006 року –січня 2007 року.  Позивач вважає,   що   рішення  не  відповідає  дійсним  обставинам  господарських відносин, суперечать нормам діючого законодавства. Податковий орган  посилається на те, що  товариство віднесло суми податку до податкового кредиту безпідставно, оскільки постачальники позивача  або не знаходяться за юридичною адресою, або  відсутні в реєстрі платників податку на додану вартість. Позивач зазначає в позовній заяві, що сільгоспродукція була придбана у підприємств –платників податку на додану вартість, та використана у власній господарській діяльності, що не заперечується  в акті перевірки. ТОВ було отримано від контрагентів на всю кількість продукції належним чином оформлені податкові накладні, продукція була оплачена  підприємством в повному обсязі, в тому числі з урахуванням суми податку на додану вартість. Враховуючи, що за змістом Закону України від 03.04.1997 р. № 168/98-ВР "Про податок на додану вартість" право на відшкодування податку на додану вартість виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а факт сплати податку на додану вартість у складі ціни придбання не заперечується  перевіряючими, то висновок про порушення  підприємством вимог діючого законодавства не можна вважати обґрунтованим і достатнім для прийняття рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні (відповідач) проти позову заперечує, посилаючись на  те, що податкові повідомлення-рішення ДШ у м. Херсоні прийняті у відповідності з вимогами пункту 6.1 статті 6 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-Ш "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та пункту 3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253.           Податковий кредит звітного періоду платника податків складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації. Суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування ПДВ згідно з цим Законом. Тобто,  законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з ПДВ, є сплата цих сум до Державного бюджету України. Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету випливає з самої суті поняття податку, його основної функції формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст.1, ст.9 Бюджетного кодексу України), а також з поняття платника податку як особи, яка згідно п.1.3 ст. 1 Закону про ПДВ зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

У відзиву на позовну заяву відповідач вказує, що  податок на додану вартість є непрямим видом податку. оскільки сплачується кожним покупцем у ціні придбавання такого товару, а, відповідна сплата такого податку закінчується лише при остаточному споживанні "оподатковуваної" вартості товару.. Згідно з Законом про ПДВ 168, податок на додану вартість сплачується у ціні товару його покупцем на користь постачальника, а отже, суб'єкт господарювання може бути або покупцем (який сплачує ПДВ у ціні товару) або постачальником (який нараховує ПДВ покупцю до сплати у ціні придбання), хоча формально обидва з них можуть бути зареєстрованими платниками ПДВ. Між суб'єктами господарювання від первинного товаровиробника (першого постачальника) та до кінцевого споживача, тобто остаточного споживання такого товару існує певний стійкий зв'язок, який вбачається у зв'язку з рухом товару та змінюється у зв'язку з функцією суб'єкта підприємницької діяльності. Серед контрагентів позивача були підприємства, які не знаходяться  за юридичною адресою або не  зареєстровані як платники ПДВ, неможливо перевірити сплату ними податку до бюджету, деякі з цих такі суб'єктів господарювання не мали права видавати податкові накладні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

ВАТ „Херсонський комбінат хлібопродуктів” є юридичною особою, платником податків. Згідно декларації по податку на додану вартість за листопад 2006 року сума, що підлягала бюджетному відшкодуванню позивачу склала 426099грн., за декларацією  грудня 2006 року  - 675577грн., за декларацією січня 2006 року 1642130грн.

Податкове повідомлення-рішення, яке є предметом спору, було прийнято за висновками акту перевірки від 15 червня 2007 року. При проведенні посадовими особами ДПІ у м. Херсоні  перевірки обґрунтованості  відшкодування податку на додану вартість ВАТ „Херсонський КХП” за період листопад, грудень 2006 року, січень 2007 року було виявлено, що  позивач в жовтні 2006 року придбав у ТОВ «Асканія»,  пшеницю 4 кл. в кількості 3010,254т. До податкового кредиту віднесено ПДВ в сумі 427145,82грн.  ТОВ «Асканія», в свою чергу,  придбало пшеницю 4 кл. в кількості 2279,431т у ПП „НКФ "Агрохімсервіс" (м. Луганськ)  До податкового кредиту віднесено ПДВ в сумі 321821,15грн. На запит ДПІ у м. Херсоні від 08.05.07р. № 4134 щодо проведення зустрічної перевірки ПП „НКФ "Агрохімсервіс", Ленінська МДПІ м. Луганськ повідомила листом від 06.06.07р. №18662 про те, що за юридичною адресою підприємство не знаходиться. Відділом реєстрації та обліку платників податків Ленінської МДПІ направлено повідомлення про відсутність платника податків за місцезнаходженням до виконкому міської Ради для проведення заходів, згідно з ч. 8 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». За висновком ДПІ, не підтверджено правомірність віднесення позивачем ПДВ до податкового кредиту у жовтні 2006р. в сумі  321821,15грн.

В грудні 2006р. позивачем було придбано у приватного підприємця Ненова О.В. висівок в кількості 239,34т. До податкового кредиту віднесено ПДВ в сумі 36490,29 гри. на підставі податкових накладних: №13 - 24  від 21-30.11.06.12.06. Головним відділом податкової міліції ДПІ у м. Херсоні  прийнято пояснення громадянина Ненова О.В. щодо взаєморозрахунків з ВАТ «Херсонський КХП». Ненов О.В. пояснив, що за винагороду передав печатку приватного підприємця сторонній особі, фінансово-господарську діяльність з серпня 2006року не вів та первинні бухгалтерські та звітні податкові документи не формував, банківські операції по перерахуванню коштів не проводив. На думку ДПІ, ненадходження ПДВ до державного бюджету у листопаді 2006р. складає 36490,29грн.

У січні  2007р.  позивач придбав у ПП Ненов О.В.  висівки в кількості 19,68т. До податкового кредиту віднесено ПДВ в сумі 1640 грн. на підставі податкової накладної №25 від 02.12.06р. на суму 9840,00 грн.. у т.ч. ПДВ - 1640 грн.

В грудні 2006р. позивачем придбано у ЗАТ АЗС «Гефест»нафтопродукти, що підтверджується квитанцією від 18.12.06 на загальну суму 185 грн., у т.ч. ПДВ-30.83 грн. ДПІ посилається на те, що згідно отриманої інформації з Довідково-пошукової бази СГД ДПА України, підприємство ЗАТ АЗС «Гефест»з індивідуальним податковим номером 94 у зазначеній базі відсутнє. В грудні позивачем придбано нафтопродуктів на загальну суму 234 грн. (ПДВ 39 грн.) у ТОВ АЗС "Словянка", яке згідно отриманої інформації з Довідково-пошукової бази СГД ДПА України у зазначеній базі відсутнє.

Також у грудні позивач отримав послуги у Готельного комплексу «Подолье», іпн 23, що підтверджується квитанціями від 26.12.06р. на загальну суму 230грн., у т.ч. ПДВ-38.33грн. та на загальну суму 30грн.. у т.ч. ГТДВ-5 грн. Згідно отриманої інформації з Довідково-пошукової бази СГД ДПА України, підприємство Готельний комплекс «Подолье»з індивідуальним податковим номером 23 у зазначеній базі відсутнє.

Позивачем придбано у ПП «МС-Агро» в грудні 2006 року  соняшник в кількості 76.657т. До податковою кредиту віднесено ПДВ в сумі 15586,96грн. на підставі податкових накладних: від 19.12.06р. №0252 на суму 59100,65грн., у т.ч. ПДВ-9850.11 грн., - від 20.12.06р. №0253 на суму 34421,08грн., у т.ч.ПДВ-5736,85грн. ПП «МС-Агро»придбало соняшник в кількості 119,39т у ПП Маловічко В.О., віднесено до податкового кредиту ПДВ в сумі 22111,40грн.

ПП Маловічко В.О. придбав соняшник в кількості 51,151т у ПФ «Ігла», іпн 39. до податкового кредиту віднесено ПДВ в сумі 8962,66грн. на підставі податкової накладної від 13.11.06р. № 79 на загальну суму 53775,97грн., у т.ч. ПДВ 8962,66грн. Згідно   отриманої   інформації   з   Довідково-пошукової   бази    СГД   ДПА    України   підприємство ПФ «Ігла»у зазначеній базі відсутнє. Ненадходження ПДВ до державного бюджету у грудні 2006р. складає 8962,66грн.

За висновками податкової інспекції підприємством завищено суму ПДВ, яка підлягала відшкодуванню  з бюджету на 369027 грн. 26 коп., в тому числі у листопаді 2006 року на суму 321821, 15 грн., у грудні 2006 року на 36490,29 грн., у січні 2007 року на 10715,82 грн.

Суд вважає позовні вимоги такими. що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п/п. 7.7.3 ст. 7 Закону про ПДВ, у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Пунктом 1.8 ст. 1 цього Закону встановлено, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктами 7.7.1 та 7.4.1 ст. 7 Закону про ПДВ передбачено: податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.      Законом про ПДВ визначено дві самостійні підстави для виникнення права на податковий кредит: фактична сплата коштів постачальнику в оплату придбаних товарів (робіт, послуг), в т.ч. і ПДВ чи факт отримання податкової накладної, що засвідчує придбання платником податку товарів (робіт, послуг), в якій зазначено суми ПДВ, тобто, при нарахуванні податкового кредиту без фактичної сплати вартості товарів (робіт, послуг). Згідно з  п. 7.1 ст. 7 Закону про ПДВ, покупець сплачує суму ПДВ у ціні товару безпосередньо продавцю, тому не може в подальшому у будь-якому вигляді впливати на надходження чи на ненадходження цих сум ПДВ до Державного бюджету.

При цьому нормами Закону про ПДВ визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється лише на підставі податкової накладної, яка сама по собі є єдиною і достатньою підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства та її виписки особою, що має на це право.

Позивачем у даному випадку було додержано встановлений порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями. Фактичне придбання позивачем продукції за укладеними договорами купівлі –продажу підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, які досліджені судом, копії яких містяться в матеріалах справи. Позивач  після одержання від постачальника належним чином оформлених податкових накладних відобразив у податковому обліку податковий кредит в сумі ПДВ, сплачений продавцю у складі ціни придбання у відповідності до вимог п/п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону про ПДВ.

Перерахуванню до бюджету кожним з платників податку в «ланцюгу»купівлі-продажу підлягає лише позитивна різниця між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом, визначена на підставі правил «першої події»як для податкових зобов'язань, так і для податкового кредиту.

Якщо контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Згідно з п.1.3 ст. 1 Закону № 168 -  "платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку,  що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України", а п. 1.8 ст. 1 вказує, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

П. 6.2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 року № 165 , податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість. Згідно абзацу 1 пункту 5 цього Порядку зазначається, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Усі податкові накладні виписані безпосередніми контрагентами позивача - ТОВ „Асканія", ПП Ненов О.В., ПП „МС-Агро” оформлені належним чином, у відповідності до вимог  п. п. 7.2.1 п. п. 7.2 ст. 7 Закону про ПДВ. Ці податкові накладні є підставою для формування податкового кредиту позивача. ТОВ "Асканія" та ПП "МС-Агро" є зареєстрованими юридичними особами, платниками ПДВ,  доказів несплати податків або інших ознак фіктивності цих підприємств суду не надано. Відповідно  висновок ДПІ про відсутність надмірної сплати податку до бюджету, за яким позивачем сформовано кореспондуючий податковий кредит, є таким, що не підтверджений доказами. ПФ "Ігла", яка не зареєстрована  платником ПДВ,   не мала ніяких господарських стосунків  із позивачем, оскільки продала товар  ПП Маловічко В.О., останній продав ПП "МС-Агро" (постачальнику позивача).

Що стосується контрагента ТОВ "Асканія" - ПП НКФ "Агрохімсервіс", яке не знаходиться за юридичною адресою, то суд вважає, що відсутність підприємства за юридичною адресою не є доказом  несплати податку до бюджету  даним підприємством. За даними податкових органів ПП НКФ "Агрохімсервіс", звітує до податкової інспекції з показниками діяльності.

Стосовно ПП Ненова О.В. слід зазначити наступне. Пунктом 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 № 165, передбачено, що всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Доказів скасування реєстрації ПП Ненова О.В. як суб'єкта підприємницької діяльності та як платника податку на додану вартість суду не надано. Позивач надав витяг з інформації офіційного сайту ДПА України про те, що станом на 11.07.07 ПП Ненов О.В. є платником ПДВ. У даному випадку податкова інспекція не встановила, якою особою виписані  податкові накладні від імені ПП Ненова О.В., ним самим або іншою особою.  Посилання відповідача на пояснення приватного підприємця про те, що він не мав ніякою відношення до господарської діяльності, не є належним доказом того, що податкові накладні виписані не ним. Податкова інспекція не перевірила свідчення ПП Ненова, отже, доводи про те, що він не займався господарською діяльністю є припущенням, яке ґрунтується тільки на поясненнях підприємця, а не є достовірно встановленим фактом. Доказів несплати ПП Неновим О.В. податку на додану вартість за операціями продажу позивачеві висівок в  грудні  2006 року - січні 2007 року суду не надано.

Суд також вважає неправомірним виключення з податкового кредиту сум ПДВ. які  були віднесені на підставі первинних документів ТОВ АЗС "Слов'янка", ЗАТ АЗС "Гефест".

Позивач надав суду  інформацію з сайту ДПА України про те, що станом на 11.07.07 СП "Гефест" зареєстроване  платником ПДВ, дата видачі свідоцтва 22.05.03, доказів анулювання свідоцтва ПДВ немає. Індивідуальний податковий номер ЗАТ "Гефест" 94. В базі даних дане підприємство існує, що не заперечує й представник податкової інспекції, розташовано у м. Донецьк, вул. Петровського, 4/8, керівник Ефросинін Сергій Дмитрович. Отже, за яких підстав при проведенні перевірки було зазначено про відсутність такого платника ПДВ, суду не пояснено.

ДПІ посилається на відсутність в Довідково-пошуковій базі СГД ДПА України  підприємства ТОВ АЗС "Словянка" з індивідуальним податковим номером 56, яке є контрагентом позивача. При наданні запиту податковий орган неправильно вказав найменування продавця та індивідуальний податковий номер, правильне найменування ПП "Слов'янка", правильний номер -  79, що підтверджується фіскальним чеком (арк. справи 80).  Отже доказів того, що ПП "Слов'янка" немає в реєстрі платників ПДВ, суду не надано.

Стосовно факту відсутності ВАТ готельний комплекс "Поділля" (ідп. 23) в реєстрі платників ПДВ, в даному випадку суд погоджується з висновком ДПІ щодо відсутності факту надходження суми ПДВ  43,33 грн. до бюджету від продавця позивача. Зменшення від'ємного значення ПДВ у грудні 2006 року на 43,33 грн. є  правомірним. Всі інші дії позивача по включенню спірних сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та декларуванню бюджетного відшкодування повністю відповідають механізму, визначеному Законом про ПДВ.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальності за їх можливі протиправні дії. Закон про ПДВ не пов'язує право платника податку на отримання бюджетного відшкодування ПДВ із фактичним внесенням його до бюджету його постачальниками або контрагентами постачальників.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення рішення ДПІ у м. Херсоні    суд визнає нечинним в частині зменшення бюджетного відшкодування на 43,33 грн..

Судові витрати в сумі  3 грн. 40 коп. відшкодовуються позивачу з Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167   КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити. Визнати податкове повідомлення-рішення  Державної податкової інспекції  у м. Херсоні № /0 від 26.06.07 нечинним в частині зменшення ВАТ „Херсонський КХП” бюджетного відшкодування на суму 368983,93 грн. за деклараціями листопада 2006 року –січня 2007 року.

2. Відшкодувати відкритому акціонерному товариству „Херсонський комбінат хлібопродуктів” (м. Херсон) з Держбюджету  3 грн. 40 коп.  витрат зі сплати судового збору.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом"якова

повний текст постанови підписаний

06 вересня 2007 року.