ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"24" липня 2007 р.                                                                  Справа №  2/188

Господарський  суд  Рівненської області у складі головуючого судді Савченка Г.І. при секретарі судового засідання Маслову К.Г., розглянувши справу

за позовом :          Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Західбудсервіс»

до відповідача:  Державна податкова інспекція у м.Рівне

про               визнання нечинним  податкових повідомлень-рішеннь

Представники сторін:

від позивача :       представник Тарновецький  П.Я.

від відповідача  :  нач. юр. відділу  Коритнюк В.О.

Статті 27, 29, 49, 51, 127  КАС України роз’яснені.

В С Т А Н О В И В:  Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю фірма “Західбудсервіс” просить визнати нечинними податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції в м.Рівне №/0/23-121 від 26.06.2007 року про визначення суми податкового зобов’язання з податку на прибуток 4797 грн., з якої сума основного  зобов’язання становить 3198 грн., штрафні (фінансові) санкції –1599 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що податковий орган прийшов до помилкового висновку про те, що кошти в сумі 63000 грн. надані позивачеві підприємцем Шабаліним С.С. є поворотною фінансовою допомогою та підлягають оподаткуванню.

Позивач доводить, що вказані кошти надані підприємцем для виконання договору комісії, тому не можуть вважатися поворотною фінансовою допомогою.

Позивач просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення №/0/17-123 від 27.06.2007 року в частині визначення податкового зобов’язання з доходів фізичних осіб в сумі 404 грн.90 коп., та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 809 грн. 80 коп.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що податковий орган прийшов до помилкового висновку про те, що підприємством  надавались працівникам додаткові блага у вигляді оплати послуг мобільного та інших послуг зв’язку.

Відповідач Державна податкова інспекція позов заперечує.

Свої заперечення обгрунтовує слідуючим:

Щодо податкового повідомлення - рішення №/0/23-123 від 27.06.07 р..

В ході проведення перевірки було встановлено, що між ТзОВ фірма "Західбудсервіс" та ПП "Шабаліним С.С. укладено 15.12.03 р. договір комісії № 45/03, згідно якого Комісіонер ТзОВ фірма "Західбудсервіс" зобов'язується за дорученням Комітента ПП Шабаліна за винагороду здійснити за рахунок Комітента від свого імені один правочин щодо купівлі метало черепиці - 1209,352 м. кв., метало профілю - під софіт –174,51 кв.м за ціною не вище 45,60 грн. і 45,00 грн. і в строки не пізніше 28.08.04р.

Однак на протязі перевіряємого періоду (з жовтня 2004 р. по грудень 2006р.) по рахунку 631 "Розрахунки з постачальниками" в Позивача рахується кредиторська заборгованість, яка виникла на підставі договору комісії № 45/03 від 15.12.03 р.: станом на 01.10.2004 року -63000 грн., станом на 31.12.2006 року - 57940 грн..

Згідно платіжного доручення від 16.10.06р. № 289 Позивач здійснив повернення коштів згідно договору комісії № 45/03 від 15.12.2003 р. ПП Шабаліну С.С. на його розрахунковий рахунок.

На протязі перевіряємого періоду ТзОВ фірма "Західбудсервіс" не проводило поставку металочерепиці та металопрофілю підприємцю по договору комісії, крім того кошти що надійшли від ПП Шабаліна С.С. Позивачем використовувалися для здійснення власної господарської діяльності, так само, як кошти що надходили від покупців та замовників за реалізовані товари та виконані роботи.

Відповідно до ст.. 395 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на момент укладення договору комісії) за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за винагороду вчинити одну або кілька угод від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст.. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Податковий орган робить висновок, що кошти одержані від ПП Шабаліна С.С. по договору комісії № 45/03 від 15.12.03 р. виконували функцію кредитних коштів (поповнення оборотних коштів). В зв'язку з чим за користування коштами товариству нараховано умовні відсотки, які включаються до складу валових доходів в сумі 12692 грн..

Відповідно до абз. 6. п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий дохід включає доходи у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Абз 6. п.п.. 1.22.1 п. 1.22 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено, що безповоротна фінансова допомога - це сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

У відповідності до п.п 1.22.2 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" поворотна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

Таким чином в порушення п.п.. 1.22.1 п. 1.22 ст.1, п.4.1 ст. 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ТзОВ фірма "Західбудсервіс" не включено до валового доходу умовно нарахованих процентів на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповернутою на кінець звітного періоду.

Щодо податкового повідомлення - рішення №/0/17-123 від 27.06.07 р..

Перевіркою з питань правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб за період з 01.10.2004 року по 31.12.2006року встановлено порушення: підпункту 3.1.3 пункту 3.1, пункту 3.4 статті 3, підпункту «є»підпункту 4.2.9 пункту 4.2. статті 4, підпункту 8.1.1, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, пункту 7.1 статті 7, підпункту "а" підпункту 20.3.1, підпункту 20.3.2 пункту 20.3 статті 20, пункту 22.3 статті 22, підпункту «а»пункту. 19.2 статті 19 Закону України "Про оподаткування доходів фізичних осіб" (далі - Закон), а саме: не утриманий і не перерахований до бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 404,90 грн. у випадку, коли працівникам за рахунок коштів підприємства надано додаткове благо у вигляді оплати наступних послуг мобільного зв'язку: послуг міжнародного роумінгу (вихідні послуги роумінг-оператора, доступ до мережі роумінг-оператора, послуги ІІМС із забезпечення міжнародного роумінгу); платні голосові довідки та сервіси за спеціальними цінами, які не пов'язані з виробничою діяльністю підприємства і на момент перевірки вартість таких послуг із заробітної плати не утримувалася та в касу підприємства не вносилася. Крім того, працівники підприємства, у місяцях оплати підприємством послуг міжнародного роумінгу, згідно документів наданих до перевірки не знаходились у відряджені за кордоном, зовнішньоекономічної діяльності підприємство не проводить. Мобільний телефон за номером 503751855 закріплено за генеральним директором, а згідно з наказу від 11.05.2005р відповідальною особою за мобільний телефон за номером 504352121 призначено Шабаліну Л.Г..

Відповідно до п.2.1 ст.2 Закону платниками податку є резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи, та нерезидент, який отримує доходи з джерелом їх походження з території України.

Підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 статті 3 Закону визначено, що об'єктом оподаткування нерезидента є: доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті

Відповідно до п.1.6 ст.1 цього Закону загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Крім того, відповідно до підпункту «е»підпункту 4.2.9 пункту 4.2 статті 4 Закону України до складу загального місячного платника податку включається дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо, а саме у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), крім випадків, передбачених пунктом 4.3 цієї статті.

Підпунктом 8.1.1 та 8.1.2 статті 8 Закону встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом

Згідно з вимогами пп. «а»п.19.2 ст.19 Закону податкові агенти зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок

Згідно з вимогами пп. «а»пп.20.3.1, пп.20.3.2 п.20.3 ст.20 Закону особою, відповідальною за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу з цього податку є податковий агент. У разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Відповідно до пункту 3.4 статті 3 Закону при нарахуванні доходів у будь-яких не грошових формах, об'єкт оподаткування визначається як вартість такого нарахування, помножена на коефіцієнт (к =1,149425).

Таким чином на підставі вищевикладеного ТОВ фірмі «Західбудсервіс»необхідно було оподаткувати податком з доходів фізичних осіб суму додаткового блага у вигляді оплати за рахунок підприємства послуг мобільного зв’язку, застосувавши ставку податку в розмірі 13% як передбачено пунктом 7.1 ст.7 Закону.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі суд встановив.

ДПІ у м Рівне було здійснено виїзну планову документальну перевірку ТзОВ фірма "Західбудсервіс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період  з 01.10.04 р. по 31.12.06 р.. За результатами перевірки складено акт № 696/23-100/24176382 від 15.06.07 р. та винесено податкове повідомлення -рішення №/0/23-123 від 27.06.07 р. згідно якого Позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 4797 грн. та винесено податкове повідомлення - рішення №/0/17-123 від 27.06.07 р. згідно якого Позиву визначено податкове зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1278,6 грн..

Давши оцінку доказам у справі суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Податковим повідомленням-рішенням № /0/23-121 від 26.06.2007 р. було визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 3 198,00 грн. та штрафних санкцій в сумі 1 599,00 грн., а загалом - 4 797,00 грн.

Підставою для донарахування Позивачу податку на прибуток стало те, що Відповідачем були нараховані проценти за користування грошовими коштами, наданими ПП Шабаліним С.С. для Позивача у зв'язку з виконанням умов договору комісії № 45/03 від 15.12.2003 р. (далі по тексту - Договір комісії), які, на думку Відповідача, відповідно до п. 1.22.1. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»слід рахувати як безповоротна фінансова допомога.

Пунктом 1.22.1. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено, що безповоротна фінансова допомога - це, зокрема, сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненок) на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої  за   кожний   день   фактичного  використання  такої поворотної фінансової допомоги.

Під поворотною фінансовою допомогою розуміється сума коштів, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до договорів, які не передбачають нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами (п. 1.22.2. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Тобто однієї з ознак поворотної фінансової допомоги є надання платнику податку коштів у користування (на умовах договору позики тощо).

15 грудня 2003 року між Позивачем та ПП Шабалін С.С. був укладений Договір комісії, за яким Позивач зобов'язувався здійснити за рахунок ПП Шабаліна С.С. від свого імені один правочин щодо купівлі металочерепиці - 1 209,352 м2 та металопрофілю - підсофіт - 174,51 м2 за ціною не вище 45,60 і 45,00 грн. і в строки не пізніше 28.08.2004 р. (п.1. Договору комісії).

В подальшому строк виконання Договору комісії був послідовно продовжений до 31.12.2008 р., що підтверджується додатками до Договору комісії від 16.08.2004 р., № 2 від 29.12.2005 р. та № 3 від 28.12.2006 р.

Підпунктом «а»пункту 11 Договору комісії передбачено, що ПП Шабалін С.С. зобов'язаний не пізніше 10 днів з моменту укладення цього Договору перерахувати Позивачу грошові кошти в розмірі передбаченому п.1 даного Договору.

На виконання своїх обов'язків, передбачених Договором комісії, ПП Шабалін С.С. перерахував на банківський рахунок Позивача грошові кошти в сумі 63 000,00 грн.

Статтею 395 ЦК УРСР (в редакції станом на момент укладання Договору комісії) було передбачено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за винагороду вчинити одну або кілька угод від свого імені за рахунок комітента.

Статтею 1011 ЦК України встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Тобто грошові кошти в сумі 63 000,00 грн. ПП Шабалін С.С. надав для позивача не у користування, а для виконання умов Договору комісії, а тому вони не можуть рахуватися поворотною фінансовою допомогою.

Крім того, договір комісії в установленому порядку не визнавався недійсним.

Податковим повідомленням-рішенням № /0/17-123 від 27.06.2007 р. було визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 426,20 грн. та штрафних санкцій в сумі 852,40 грн., а загалом - 1 278,60 грн.

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням № /0/17-123 від 27.06.2007 р. в частині визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 404,90 грн. та штрафних санкцій в сумі 809,80 грн.

Підставою для визначення Відповідачем податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб стало, на думку Відповідача, надання Позивачем додаткових благ для своїх працівників у вигляді оплати наступних послуг мобільного зв'язку: послуг міжнародного роумінгу (вихідні послуги роумінг-оператора, доступ до мережі роумінг-оператора, послуги ІІМС із забезпечення міжнародного роумінгу); платні голосові довідки та сервіси за спеціальними цінами, які не пов 'язані з виробничою діяльністю Позивача.

Відповідач відносив до складу валових витрат грошові кошти, сплачені за надання всіх послуг мобільного зв'язку, в т.ч. і вище викладених.

Пунктом 5.1. статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Слід зауважити, що в Акті зазначено, що перевіркою не встановлено завищення загальної суми валових витрат.

Тобто всі послуги мобільного зв'язку (в т.ч. послуги міжнародного роумінгу (вихідні послуги роумінг-оператора, доступ до мережі роумінг-оператора, послуги ІЖС із забезпечення міжнародного роумінгу); платні голосові довідки та сервіси за спеціальними цінами) використовувалися працівниками Позивача у господарській діяльності Позивача.

Крім того, пп. «е»пп.4.2.9. п.4.2. ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»передбачено, що до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо, зокрема, у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Позивач не надавав своїм працівникам будь-яких послуг мобільного зв'язку, так як відповідно до п.4 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» надання таких послуг прямо заборонено для Позивача, а факт порушення цієї норми з боку Позивача встановлений не був.

Отже, Відповідач неправомірно визначив податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 404,90 грн. та застосував штрафні санкцій в сумі 809,80 грн., а тому податкове повідомлення-рішення № /0/17-123 від 27.06.2007 р. в частині визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 404,90 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 809,80 грн. підлягає визнанню нечинним.

Крім того в акті перевірки (ст.23,24) податковий орган не вказав механізму отримання працівниками підприємства “додаткових благ” мобільного зв’язку та інших видів зв’язку. Зокрема з акту перевірки не вбачається як працівники отримували “додаткові блага”  коштами, чи  підприємство оплачувало послуги оператором зв’язку.

В акті перевірки вказано дванадцять номерів мобільних телефонів, якими користувалися працівники підприємства. Однак не вказано хто власник телефонів –підприємство чи працівники. Дані обставини є важливими для визначення податковим органом суб’єкта та об’єкта оподаткування.

Господарський суд не вправі досліджувати дані обставини, оскільки до його компетенції не належить підміняти податкову інспекцію, та здійснювати документальну перевірку. Відповідач, як орган владних повноважень не довів правомірність прийнятого рішення.

Керуючись ст.94. 158, 160, 163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задоволити.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № /0/23-121 від 26.06.2007    державної податкової інспекції в м.Рівне.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № /0/17-123 від 27.06.2007 р. в частині визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 404,90 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 809,80 грн.  державної податкової інспекції в м.Рівне.

2. Присудити позивачеві Товариству з обмеженою відповідальністю "Західбудсервіс" (33000, м.Рівне, вул.Ясна,35) з державного бюджету 6 (шість) грн. 80 коп. витрат по державному миту (судовому збору).

3. Видати виконавчий лист за заявою стягувача після набрання постановою законної сили.

Сторона, яка не погоджується з постановою має право на апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу -з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                           Савченко Г. І.

Постанова складена в повному обсязі і  підписана суддею  "31" липня 2007 р.