ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.
№ 20-3/055

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                      Кривди Д.С,

суддів                                             Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:            не з’явився

від відповідача:        не з’явився

розглянувши  касаційну скаргу  Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя

на постанову  Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.10.2006р.

у справі №  20-3/055 Господарського суду  м. Севастополя

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Севстроймаркет“

до  Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя

про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Севстроймаркет“ звернулося до Господарського суду м. Севастополя з позовом до Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення від 04.05.2005р. №/0 та податкової вимоги від 31.10.2005р. № 2/242.

Рішенням Господарського суду м. Севастополя від 15.06.2006р. (суддя Ю.М.Гоголь) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Господарського суду м. Севастополя від 15.06.2006р.,  Товариство з обмеженою відповідальністю “Севстроймаркет“ подало апеляційну скаргу.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.10.2006р. (судді: І.В.Черткова, О.В.Дугаренко, Т.П.Фенько) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Севстроймаркет“ задоволено частково: рішення Господарського суду м. Севастополя від 15.06.2006р. змінено, позовні вимоги задоволено частково: визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя від 04.05.2005р. №/0 в частині застосування фінансових санкцій у сумі 49650,00 грн., визнано не чинною другу податкову вимогу від 31.10.2005р. №2/242 в частині сплати суми податкового боргу 60,00 грн., суми фінансових санкцій 49547,01 грн. та пені у сумі 0,67 грн., в решті позовних вимог відмовлено, стягнуто з   Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Севстроймаркет“ 84,15 грн. витрат по сплаті держмита, 116,82 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 42,07 грн. витрат по сплаті держмита за апеляційне оскарження.

Не погодившись з постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.10.2006р., Державна податкова інспекція у Нахімовському районі м. Севастополя подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.10.2006р. та залишити в силі рішення  Господарського суду м. Севастополя від 15.06.2006р. Свою вимогу Державна податкова інспекція у Нахімовському районі м. Севастополя мотивує тим, що  господарським судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя  підлягає задоволенню частково.

Як встановлено господарським судом, відповідачем проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог законодавства про відшкодування з бюджету податку на додану вартість за березень, квітень 2004 року, про що складено акт. За результатами перевірки Державна податкова інспекція у Нахімовському районі м. Севастополя прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу донараховано податок на додану вартість у розмірі 248,02 грн. і застосовано фінансові санкції у сумі 49774,01 грн.

16.03.2006р. позивач звернувся до Господарського суду м. Севастополя з позовом до відповідача –Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги.

Господарським судом першої та апеляційної інстанції дану справу розглянуто за правилами господарського судочинства.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України “Про державну податкову службу в Україні”.  Як випливає з ст. 2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, завданнями органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством. Таким чином, із приписів даної правової норми випливає, що органи державної податкової служби є суб’єктом  владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції виконують такі функції: здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону України “Про державну податкову службу в Україні” випливає, що на відповідні органи державної податкової служби покладено функції щодо здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Згідно до п.п. 1.9 п. 1 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове повідомлення - письмове повідомлення контролюючого органу про обов'язок платника податків сплатити суму податкового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Законом

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 17  Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи, що відповідач є суб’єктом владних повноважень і Законом “Про державну податкову службу в Україні” на нього покладено функцію  щодо здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), то відповідно до приписів ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір є компетенцією суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ст. 80 ГПК України  господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Повноваження касаційної інстанції визначені ст. 111-9 ГПК України, згідно якої касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги (подання) має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково.

Враховуючи, що даний спір не підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства, то порушене у цій справі господарське провадження підлягає припиненню.

Згідно ч. 2 ст. 111-10 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо, зокрема, рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 17 цього Кодексу. Оскільки місцевим та апеляційним господарськими судами прийнято судові рішення з порушенням правил предметної підсудності, то прийняті у даній справі судові рішення підлягають скасуванню а справа передачі на розгляд до суду першої інстанції за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя задовольнити частково.

Рішення Господарського суду м. Севастополя від 15.06.2006р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.10.2006р. у справі № 20-3/055 скасувати, господарське провадження припинити, справу передати на розгляд господарського суду першої інстанції зі стадії порушення провадження у справі.

Головуючий - суддя                                                       Кривда Д.С.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.