ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.

№ 11/2

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши
касаційну скаргу Державного підприємства "Донецький регіональний

науково-виробничий центр стандартизації, метрології та
сертифікації"

на
рішення господарського суду
Донецької області від 02.03.2007р. та

постанову Донецького апеляційного господарського суду від  24.04.2007р.

у справі          №11/2

за позовом           Донецького комунального
автотранспортного підприємства 052801

до                        Державного підприємства
"Донецький регіональний науково-виробничий

центр стандартизації,
метрології та сертифікації"

про                        стягнення 937,94 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Донецьке комунальне автотранспортне
підприємство 052801 звернулося до господарського суду Донецької області з
позовом до Державного підприємства "Донецький регіональний
науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" і
просило суд стягнути з останнього 937,94 грн. боргу.

Позов обґрунтований неналежним
виканням відповідачем своїх зобов'язань за договором №20118 від 10.03.2006р.
про вивезення твердих побутових відходів щодо оплати виконаних позивачем
послуг.

Відповідач, заперечуючи заявлений
позов, посилається на те, що позивачем з червня 2006р. послуги з вивозу
відходів не виконувались, а також стверджує, що ці послуги йому надавалися
іншою особою -ТОВ "Соціальне Відрядження Домбасу плюс" на підставі
договору№98 від 20.06.2006р.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 02.03.2007р. (суддя Л.Ф.Чернота), залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2007р.
(головуючий, суддя Акулова Н.В., судді Геза Т.Д., Діброва Г.І.), позов
задоволено: присуджено до стягнення з відповідача 937,94 грн. боргу.

Вказані рішення та постанова
мотивовані обґрунтованістю позовних вимог та недоведеністю відповідачем
невиконання позивачем умов договору.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції та  постановою суду
апеляційної інстанції,  відповідач
звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить суд їх скасувати як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Колегія суддів, беручи до уваги
межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної
скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
судами норм матеріального та процесуального права  при ухваленні оскаржуваних судових актів,
знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає  задоволенню з таких підстав.

В силу ст.ст.42, 43,
47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на
засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони
та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за
результатами обговорення усіх обставин справи.

Судами двох інстанцій використано у
повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо
повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом
доказування у даній справі.

Так, предметом даного позову є
вимога позивача щодо виконання відповідачем зобов'язання, яке виникло в силу
договору 20118 від 10.03.2006р.,  в
частині оплати виконаних послуг з вивезення твердих побутових відходів, а
підставою позову -невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо
повної оплати цих послуг.

Відповідно до умов укладеного між
сторонам договору позивач взяв на себе зобов'язання виконувати в період даного
договору для відповідача роботи щодо вивозу твердих побутових відходів, а
відповідач -своєчасно оплачувати ці послуги у відповідності з умовами даного
договору. Строк дії договору -з моменту підписання сторонами до 31.12.2006р.

Колегія суддів відхиляє доводи
скаржника про те, що укладений сторонами договір є договором підряду,
погоджуючись, при цьому, з висновком суду апеляційної інстанції про те, що
визначені договором роботи не можуть бути підрядними у розумінні ст.837 ЦК
України, оскільки їхня дія не спрямована на виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику,
як то передбачено названою статтею.

Відповідно до п.4.1 договору вивіз
твердих побутових відходів здійснюється з 4 год. до 16 год.00 хв.

Обсяг відходів, які підлягають
вивозу, визначений в рахунку п.4.2. договору:
а саме обсяг за договором складає 9,75 м.куб. за місяць, за тарифом 14
грн. за кубічний метр (пункти 4.2., 5.2).

Згідно п.5.1. договору оплата
за вивіз твердих побутових відходів здійснюється до 25 числа поточного місяця згідно
приведеному у п.4.2 договору обсягу із застосуванням діючих у позивача
тарифів.

Пунктом 5.3. договору передбачено
право позивача застосовувати нові тарифи на норматив накопичення твердих
побутових відходів у разі їх зміни, з обов'язковим письмовим повідомленням
відповідача.

Даний договір є підставою для
виникнення у його сторін прав і обов'язків, визначених ним та, як вірно встановлено
судами, за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГК України
господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

В силу ч.1, 7 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не
допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з
мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано
належним чином.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, в силу ст.901 ЦК України за
договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі
вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 ЦК України,
якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Судами двох інстанцій встановлено,
що заборгованість відповідача за надані позивачем послуги за період з
01.06.2006р. по 30.11.2006р., з урахуванням здійснених оплат, становить 937,94
грн. При цьому, обсяг за договором складає 9,75 м3 щомісяця за
тарифом 14,0 грн. за період з 01.06.2006р. по вересень 2006р., а за жовтень,
листопад -20,10 грн. Позивачем надано копію листа за №03/1445 від 21.09.2006р.
про повідомлення відповідача щодо зміни тарифів, відповідно до рішення
Донецької міської ради №4/2 від 11.09.2006р. (а.с.8, 71), як то передбачено
пунктом 5.3. договору. Про зміну тарифів також офіційно повідомлено у засобах
масової інформації.

Судами двох інстанцій підставно
були відхилені посилання відповідача на надання послуг з вивезення твердих
побутових відходів іншою особою, а не позивачем.

Так, статтею 907 ЦК України
визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі
шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах,
встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок розірвання господарських
договорів встановлений ст.188 ГК України, відповідно до якої, сторона, яка
вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозицію
про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію
про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання
пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Проте, як встановлено судами,
відповідач у порушення ст.ст.33, 34 ГПК України, не надав доказів розірвання
укладеного між сторонами договору №20118 від 10.03.2006р. у порядку, визначеною
ст.188 ГК України.

Погоджується колегія суддів й з
висновком суду апеляційної інстанції про безпідставність доводів скаржника про
відсутність актів виконаних робіт, оскільки умовами договору не передбачено їх
складання. Відповідно до п.4.3. договору двосторонні акти складаються сторонами
лише у випадку розбіжностей щодо відповідності обсягів
контейнерів-сміттєзбиральників обсягам твердих побутових відходів, вказаних у
п.4.2. договору. Проте, доказів про існування таких розбіжностей відповідачем
не надано.

Враховуючи встановлений судами двох
інстанцій факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати
виконаних послуг, визначених договором,
а також наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі
937,94 грн., колегія суддів вважає правильним висновок судів двох інстанцій про
наявність правових підстав для її стягнення з відповідача.

Отже, з урахуванням меж перегляду
справи у касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду
справи фактичні її обставини були встановлені судами на підставі всебічного,
повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають
цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням
норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для зміни або
скасування  оскаржуваних рішення та
постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 -11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Донецький регіональний науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та сертифікації" залишити без задоволення, а
постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2007р.  у справі №11/2  - без змін.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
І.М.Васищак

Суддя
В.М.Палій