ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  39/4

11.09.07

За позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрконтракт"

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр дозвілля "РА"

про                    стягнення 1 115 000,00 грн.

Суддя

Представники:

Від позивача: Малиневський П.П. (дов. № б/н від 30.07.2007 р.)

Від відповідача: не з‘явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 1 115 000,00 грн. збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання вимог договору № 298 купівлі-продажу від 02.11.2006р., укладеного між ТОВ “Укрконтракт” та ТОВ “Центр дозвілля “РА”, позивач сплатив відповідачу грошові кошти за майно, проте, відповідач в порушення умов договору зобов‘язання по поставці оплаченого майна не виконав. Позивач також просить покласти на відповідача судові витрати, пов‘язані з розглядом цієї справи.

Ухвалою суду від 21.08.2007р. порушено провадження у справі № 39/4.

Відповідач у судове засідання не з‘явився, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Через канцелярію Господарського суду міста Києва відповідач подав заяву, якою визнав в повному обсязі позовні вимоги позивача та просив суд розглядати справу у відкритому судовому засіданні без участі свого представника.

В судовому засіданні, призначеному на 11.09.2007р., за згодою представника позивача, оголошувалися вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справа розглядається  за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем  не подано.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи,  Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Укрконтракт” (позивачем) і Товариством з обмеженою відповідальністю “Центр дозвілля “РА” (відповідачем) укладено договір № 298 купівлі-продажу, відповідно до п. 1. якого продавець (відповідач) зобов‘язався передати у власність покупцеві майно, а покупець (позивач) –прийняти майно і оплатити його згідно умов цього договору. Перелік майна було визначено сторонами в Додатку № 1, що є невід‘ємною частиною цього договору (п. 2. вказаного договору). Вартість майна склала 1 500 000,00 грн. (п. 3. договору).

Відповідно до умов договору № 298 купівлі-продажу (п. 4.) покупець зобов‘язався сплатити кошти в наступному порядку:

-          до 16.03.2007 року –1 100 000,00 гривень;

-          400 000,00 гривень на протязі 30 днів, після передачі усього майна у власність покупця.

Продавець (відповідач), згідно п. 6. зазначеного договору, зобов‘язався не пізніше п‘яти днів після сплати покупцем 1 100 000,00 грн. передати усе майно у власність покупця.

Зібрані у справі докази свідчать, що на виконання умов договору № 298 купівлі-продажу від 02.11.2006р. платіжними дорученнями: № 212 від 02.11.2006р. на суму 140 000,00 грн., № 4 від 23.11.2006р. на суму 100 000,00 грн., № 49 від 27.11.2006р. на суму 40 000,00 грн., № 51 від 28.11.2006р. на суму 25 000,00 грн., № 88 від 11.12.2006р. на суму 50 000,00 грн., № 110 від 12.12.2006р. на суму 100 000,00 грн., № 242 від 15.12.2006р. на суму 100,00 грн., № 122 від 15.12.2006р. на суму 49 900,00 грн., № 127 від 19.12.2006р. на суму 50 000,00 грн., № 140 від 20.12.2006р. на суму 50 000,00 грн., № 152 від 26.12.2006р. на суму 50 000,00 грн., № 6 від 11.01.2007р. на суму 50 000,00 грн., № 92 від 08.02.2007р. на суму 50 000,00 грн., № 19 від 21.02.2007р. на суму 50 000,00 грн., № 72 від 27.02.2007р. на суму 60 000,00 грн., № 84 від 05.03.2007р. на суму 100 000,00 грн., № 127 від 15.03.2007р. на суму 150 000,00 грн., позивач сплатив відповідачу грошові кошти на суму 1 115 000,00 грн.

Зобов‘язання по поставці оплаченого позивачем майна відповідачем не виконано.

Станом на 19.03.2007р. між сторонами було підписано Акт звірки заборгованості, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 298 купівлі-продажу від 02.11.2006р. становить 1 115 000,00 грн.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов‘язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов‘язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов‘язанням є правовідношення, в  якому  одна  сторона (боржник) зобов‘язана   вчинити на користь   другої сторони (кредитора)  певну  дію (передати  майно,  виконати  роботу, надати послугу,  сплатити гроші тощо) або  утриматися    від певної дії,  а  кредитор  має право   вимагати   від  боржника   виконання його обов‘язку.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав, можуть бути, зокрема, відшкодування збитків, припинення правовідношення.

Відповідно до ст. 20 ГК України, кожний суб‘єкт господарювання має право на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

Згідно із п. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов‘язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов‘язання.

У разі порушення зобов‘язання, в силу ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов‘язання внаслідок односторонньої відмови від зобов‘язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов‘язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов‘язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Передача продавцем всього майна у власність покупця, відповідно до умов договору № 298 купівлі-продажу від 02.11.2006р., мала бути здійснена відповідачем не пізніше 5 днів після сплати покупцем 1 100 000,00 грн. шляхом підписання акту прийому-передачі (п. 6.).

Боржник, який прострочив виконання зобов‘язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов‘язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (п.п. 2-3 ст. 612 ЦК України).

Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов‘язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов‘язання, доказується кредитором.

Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв‘язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та упущена вигода (ст. 22 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача збитки в розмірі 1 115 000,00 грн. Розмір збитків позивач розраховує виходячи з суми сплачених відповідачу грошових коштів за договором № 298 купівлі-продажу від 02.11.2006р. Факт сплати позивачем грошових коштів в розмірі 1 115 000,00 грн. підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема, вищевказаними платіжними дорученнями, а також підписаним обома сторонами Актом звірки заборгованості від 19.03.2007 року.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача завданих збитків за невиконання зобов‘язання за договором № 298 купівлі-продажу від 02.11.2006р. в розмірі 1 115 000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав та визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує державне мито за рахунок другої сторони, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. За таких обставин, витрати по сплаті державного мита в розмірі 11150,00 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Центр дозвілля “РА” (04070, м. Київ, вул. Межигірська, 2; код ЄДРПОУ № 31752182, рахунок № 0521 в КФАБ  “Факторіал-банк” м. Києва, МФО 380258), а у разі відсутності грошових коштів - з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрконтракт” (02090, м. Київ, шосе Харківське, 19, оф. 1; код ЄДРПОУ № 21651641; рахунок № 0688 в АКБ “Трансбанк”, МФО 300089)   1 115 000,00 грн. (один мільйон сто п’ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) збитків, 11150,00 грн. (одинадцять тисяч сто п’ятдесят) грн. держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

2.          Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                             Гумега О. В.