ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  7/713

15.11.07

За позовом  "Hy-Line International" ("Хай
- Лайн Інтернешнл") (США)

до                  1) Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1;

2)
Відкритого акціонерного товариства "Готель "Голосіївський"

про               стягнення 21 187,43 грн.

Суддя   Гумега О.В.

Представники:

Від позивача:  Галака О.В., Марцин І.В.

Від відповідача 1: ОСОБА_1.

Від відповідача 2: Слободянюк
І.В.

СУТЬ СПОРУ:

Підприємство "Hy-Line
International" (позивач) звернувлося з позовом  до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(відповідача 1)  про стягнення 21 187,43
грн. завданої шкоди офісному
приміщенню  та  офісній
техніці. Позивач  також  просить покласти на  відповідача 1 витрати  пов'язані з
оплатою  послуг адвокатів  в
розмірі  31509,48  грн.,
витрати  по  сплаті
держмита  в  розмірі 211,87 грн.  та
118,00 грн. витрат  на
інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Позовні вимоги  позивач
обґрунтовує  тим, що  у зв'язку
з аварією  труб  гарячого
водопроводу  в  офісі
№ 410,  який  орендував відповідач 1,  позивачу
була  завдана  шкода.

Ухвалою суду від 23.11.2006 р.
суддею Якименко М.М. порушено провадження у справі № 7/713, розгляд  справи
призначено  на 11.12.2006  року.

Ухвалою  Господарського  суду
м.  Києва  від
11.12.2006  року розгляд  справи відкладено  на 21.12.2006
року.

В
судовому  засіданні,  призначеному на  31.12.2006
року,  оголошено  перерву
до  26.12.2006  року.

Ухвалою  Господарського  суду
м.  Києва  від
26.12.2006  року розгляд  справи відкладено  на 25.01.2007
року,  залучено  до
участі  у  справі в
якості  відповідача 2 Відкрите
акціонерне товариство "Готель "Голосіївський".

25.01.2007  року
позивач  подав  заяву
про  доповнення позовних вимог та
просив стягнути солідарно з  відповідача
1 та  відповідача 2 -  21 187,43 грн. завданої шкоди, витрати  пов'язані з
оплатою  послуг адвокатів  в
розмірі  31509,48  грн.,
витрати  по  сплаті
держмита  в  розмірі 211,87 грн.  та
118,00 грн. витрат  на
інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

25.01.2007  року позивач
подав  заяву  про
збільшення  судових  витрат,
в  якій  просить
покласти  на  відповідачів витрати  пов'язані з
оплатою  послуг адвокатів  в
розмірі 42975,51  грн.

В
судовому  засіданні,  призначеному
на  25.01.2007 року, оголошено   перерву
до 08.02.2007  року.

Ухвалою  Господарського  суду
м.  Києва  від
08.02.2007  року розгляд  справи відкладено  на 26.02.2007
року.

Ухвалою  Господарського  суду
м.  Києва  від
26.02.2007  року розгляд  справи відкладено  на 19.03.2007
року.

В
судовому  засіданні,  призначеному
на  19.01.2007 року,
оголошено   перерву  до 04.04.2007
року.

Ухвалою суду від 04.04.2007 р.
відмовлено в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення
позову.

В
судовому  засіданні,  призначеному
на  04.04.2007 року, оголошено   перерву
до 23.04.2007  року.

Ухвалою Господарського суду  м. Києва
від  11.04.2007  року розгляд
справи    призначено  на 23.04.2007 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.05.2007 р. відмовлено у прийнятті апеляційної скарги
ВАТ “Готель “Голосіївський” на ухвалу Господарського суду міста Києва від
04.04.2007 року.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.07.2007 р. касаційну скаргу ВАТ “Готель “Голосіївський” на
ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2007 р. у справі №
7/713 повернуто скаржнику, а справу -Господарському суду міста Києва.

Ухвалою суду від 27.07.2007 р.
розгляд справи призначено на 31.08.2007 р. о 10:40 год.

Згідно розпорядження № 15 від
15.08.2007 р. В.о. заступника Голови Господарського суду міста Києва в зв'язку
із закінченням строку повноважень судді Якименко М.М. справу № 7/713 за позовом
“Hy-Line International” до 1) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; 2)  Відкритого акціонерного товариства “Готель
“Голосіївський” про стягнення 21 187,43 грн., передано для подальшого
розгляду судді Гумезі О.В.

Ухвалою суду від 20.08.2007 р.
справу №  7/713 прийнято до провадження
суддею Гумегою О.В. та призначено розгляд спору у справі на 31.08.2007 р. о
10:40 год.

Ухвалою суду від 31.08.2007 р., на
підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 27.09.2007 р.

В судовому засіданні, призначеному
на 27.09.07 р., представники сторін звернулися до суду із спільним клопотанням
про продовження строку розгляду справи у зв'язку із необхідністю дослідження
нових доказів у справі. Клопотання сторін про продовження строку розгляду
справи на підставі ст. 69 ГПК України судом задоволено.

Ухвалою суду від 27.09.2007 р., на
підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 10.10.2007 р.

В судовому засіданні, призначеному
на 10.10.07 р., оголошувалась перерва до 24.10.07 р. о 12:00 год.

В судовому засіданні, призначеному
на 24.10.07 р., представник відповідача 2 заявив клопотання, яким просив вести
розгляд справи без здійснення технічної фіксації.  Представники
позивача  та  відповідача 1 клопотання підтримали.
Клопотання представника відповідача 2 судом задоволено.

Ухвалою  Господарського суду  м.
Києва  від 24.10.2004  року розгляд
справи   відкладено  на 15.11.07
року.

В
судових  засіданнях  представники
позивача підтримали  позовні  вимоги.

Відповідач  1
проти  задоволення  позовних вимог  заперечував
з  підстав,  викладених
у відзиві  на  позовну
заяву та  в додаткових поясненнях.

Відповідач 2  проти задоволення  позовних
вимог заперечував з  підстав,  викладених
у відзиві  на  позовну
заяву та  в додаткових поясненнях.

В
судовому  засіданні,
призначеному  на  15.11.2007
року,  оголошено  повний
текст  рішення суду.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових
засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2005 року  між "Hy-Line International"
(позивачем)  та Відкритим акціонерним
товариством "Готель "Голосіївський" (відповідач 2) укладено
договір оренди № 45 майна  для  розміщення
офісу,  відповідно  до п. 1.1. якого  відповідач 2
передав,  а  позивач прийняв  приміщення
за  № 301, загальною  площею
43,7  кв. м., розташоване в  будинку,
який  є  власністю
відповідача 2   та  знаходиться
за  адресою: НОМЕР_1,АДРЕСА_1.
Сторони  визначили,  що  за  користування
майном    позивач  повинен
сплачувати  відповідачу 2   орендну
плату.

Відповідач 2  взяв
на  себе  зобов'язання, зокрема,   у
випадку  аварій,  що
виникли  не з  вини
позивача  негайно   вжити
заходів для  їх  усунення; проводити капітальний  ремонт
приміщення,  яким
користується  орендар, пов'язаний  із
загальним  капітальним  ремонтом
будинку,  в  якому
знаходиться   орендоване
приміщення;  передати    позивачу
майно за актом
приймання-передачі; на  дату  передачі
майна   у  користування
позивачу забезпечити
відповідність   майна  будь-яким
вимогам  чинного  законодавства ( п. 3.1.,  ст. 3 договору оренди  № 45 від 01.10.2005  року).

П. 3.2. ст. 3 договору  оренди
№ 45 від 01.10.2005  року
передбачено, що  позивач   зобов'язується у  присутності
відповідача 2  перевірити   справність
та  стан  майна, зауваження  про стан
майна   внести  у
присутності    представника  відповідача 2   у
вигляді  застережень  до акту
приймання-передачі,  який  є
невід'ємною  складовою цього  договору;
виключно  за  згодою
відповідача 2  та за  свій
рахунок   здійснювати
поточний  ремонт (відновлення)  та інші
поліпшення  майна при  цьому, позивач    зобов'язувався не робити ніяких  перепланувань і  переобладнання  орендованого приміщення  без
письмового   дозволу  відповідача 2.

Сторони  погодили,
що  позивач  вступає у строкове  платне
користування   майном не  раніше
дати підписання  сторонами  цього
договору,  передачі  позивачу
майна  та  підписання
сторонами акта  прийому-передачі,  який
є  невід'ємною складовою  цього
договору (п. 4.1. ст. 4 договору
оренди  № 45 від 01.10.2005  року). Відповідний  акт
було  підписано  позивачем
та  відповідачем 2 -
01.10.2005  року.  Сторони
укладали  додаткові  угоди до
договору  оренди від 01.10.2005
року

13.10.2005  року
між позивачем та  ТОВ
«Будівельно-експлуатаційна  компанія
«МПСТ» укладено  договір   підряду
на  виконання ремонтних  робіт,
відповідно  до  умов
якого, ТОВ «Будівельно-експлуатаційна
компанія «МПСТ»зобов'язувалося
виконати  ремонтні  роботи
у  трикімнатному  блоці № 301 загальною  площею
43,7  кв. м., що належить ВАТ
"Готель "Голосіївський" і розташований за адресою: м. Київ,
проспект 40-річчя Жовтня, 93. Вартість
робіт, згідно з  умовами
договору  складала  32 000,00 грн. (п. 3.1.). Перелік  виконаних
ремонтних робіт  зазначено  в
акті  № 1  за
жовтень 2005  року. Зібрані  у
справі  докази  свідчать,
що  08.11.2005р. підрядник
передав, а замовник (позивач) прийняв виконані ремонтні роботи, що
підтверджується підписаним сторонами Актом здачі-приймання виконаних робіт від
08.11.2007р. Платіжним дорученням  від
10.10.2004  року та  платіжним
дорученням  від 18.11.2005  року позивач
перерахував за виконані
роботи   22448,30  грн.
та  9593,00 грн. відповідно.

Доказів  того, що
відповідач 2  надавав  позивачу
дозвіл на  проведення  ремонтних
робіт,  в  орендованих
приміщеннях,  суду  надано
не було.

25.05.2006  року
між  позивачем  та
відповідачем 2   укладено
договір  оренди приміщення, що  знаходиться
за  адресою НОМЕР_1,АДРЕСА_1,  загальною площею  43,7
кв. м., розташованого  на  третьому
поверсі. Зазначений  договір  посвідчено
нотаріально. Сукупність зібраних
у справі доказів свідчить, що
предметом  оренди за договором  від 25.05.2006  року
було саме офісне  приміщення   № 301.

22.06.2006  року
представниками  відповідача
2,  відповідача 1 складено  акт
про  те, що   в
офісі № 401 (який  орендував   відповідач 1)  трапилася
аварія  на  трубі
гарячого   водопроводу   в
результаті чого відбулося
залиття,  зокрема, офісу  301. В
акті зазначено,  що аварія  трапилася
в  результаті  використання
недоброякісних комплектуючих
при  проведенні  ремонтних
робіт,  а  саме: лопнуло
гнучке   підключення  вмивальника.

Твердження   відповідача 2  з приводу
того, що  відповідач 1
здійснив   ремонт   орендованих
приміщень, зокрема  ремонт  сантехнічного   обладнання, а  тому
саме  відповідач 1   винен
у  тому що сталася аварія,   судом
відхиляється, виходячи з наступного.

Зібрані  у
справі  докази свідчать,  що
20.02.2006  року між  Відкритим
акціонерним  товариством  «Готель Голосіївський»(відповідач 2)  та
Товариством  з  обмеженою
відповідальністю  «ТМ
Україна»  укладено договір оренди  № 15 для
розміщення співробітників (офіс),
відповідно  до  умов
якого  відповідач 2 передав,  а  ТОВ
«ТМ Україна» отримало   в  тимчасове
платне  користування   приміщення
за  адресою:  НОМЕР_1, АДРЕСА_1.   Статтею 5.7.
цього договору  передбачено,
що  в
разі,  коли ТОВ «ТМ Україна»  з
погодження адміністрації відповідача 2
та  іпотекодержателя   виконав
ремонт приміщень, змонтував
грати  чи    металеві
двері,  то  при
розриві   договору   оренди
останні  залишаються  відповідачу
і   без  відшкодування   коштів. 01.03.2006  року
між  відповідачем  2 та ТОВ «ТМ Україна» укладено   акт
приймання-передачі  приміщення
в  оренду. За  ініціативою ТОВ «ТМ Україна» договір  оренди було
припинено.  29.05.2006  року
між  відповідачем  2 та ТОВ «ТМ Україна» укладено   акт
приймання-передачі  приміщення від
ТОВ «ТМ Україна» до відповідача 2,
в  якому, зокрема, зазначено,  що
відповідачу 2   передаються
приміщення,  а  також
сантехнічні комунікації в
технічно-справному  стані.

Зібрані  у
справі  докази  свідчать, що
відповідач  2  звертався
до Господарського  суду  м.
Києва з  позовом  про
визнання    недійсним  акту
приймання-передачі від 29.05.2006
року (справа  № 48/98). Ухвалою
Господарського  суду  м.
Києва   від 17.04.2007  року
провадження  у справі  № 48/98
було  припинено.  Постановою
Київського апеляційного
господарського  суду   від 09.08.2007  року ухвалу Господарського суду  м. Києва
у  справі   № 48/98 залишено  без
змін.

Відповідно до  ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем
предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Наведене  свідчить,
що  з моменту   припинення
дії договору оренди  від
20.02.2006  року  укладеного між  відповідачем 2 та   ТОВ «ТМ Україна», а  саме з 29.05.2006  року,
відповідач  2  отримав
всі   поліпшення  орендованого майна, здійснені ТОВ «ТМ
Україна»,  в  тому числі
і  поліпшення   сантехнічного обладнання (згідно  з ст. 5.7.
договору  оренди).

06.06.2006  року
між  Відкритим  акціонерним
товариством  «Готель
Голосіївський»(відповідач 2)  та  Суб'єктом
підприємницької діяльності  -
фізичною  особою   ОСОБА_1 (відповідач 1)  укладено договір оренди  № 15 для
розміщення співробітників (офіс),
відповідно  до  умов
якого  відповідач 2 передав,  а
відповідач 2  отримав  в  тимчасове   платне
користування   приміщення  за
адресою:  НОМЕР_1, АДРЕСА_1.   Відповідач
2  та  відповідач 1
погодили,  що  вказане
приміщення   вважається  переданим
в  оренду   з
моменту підписання   Акта  приймання-передачі. Акт  приймання-передачі   приміщень відповідачем 2  відповідачу 1
в оренду   підписано 01.02.2007  року (після
того  як  сталася
аварія). Стаття 795 ЦК
України  встановлює, що передання
наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини)
оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо
інше не встановлено договором.

15.06.2006  року
відповідач  1  звернувся
з  листом  до
відповідача 2, яким  просив   вилучити
з  орендної  плати
вартість  встановлених  виробів (вікон, зовнішніх  дверей,
внутрішніх  дверей)  на
загальну  суму 7325,08  грн. Листом
від  02.08.2007  року за
№ 36  ТОВ «ТМ Україна»
звернулося  до   відповідача
2  з  проханням
вважати  витрати  понесені
ТОВ «ТМ Україна» у  зв'язку  з
заміною    віконних  блоків у
кімнаті  401,  що
були  проплачені  на
рахунок  готелю від
ФО-підприємця  ОСОБА_2,  витратами ФО-підприємця ОСОБА_1 (відповідача
1).   Вказане   підтверджується    представниками відповідача 2.

Листом,  за підписом
Голови  правління  відповідача 2, відповідача 1  було
повідомлено,  що згідно
існуючих  домовленостей  відповідач 2
може  компенсувати  відповідачу 1 затрати на обладнання  встановлене
в готелі в  сумі  6907 грн.

01.09.2006  року між
відповідачем 1  та  відповідачем
2   укладено  додаткову
угоду  № 1, якою  сторони
змінили  розмір орендної  плати,
а  саме: зменшили  розмір
орендної плати   за  період з 01.09.2006  року
по  31.12.2006  року.

06.10.2006  року між
відповідачем 1  та  відповідачем
2   укладено  додаткову
угоду  № 2, якою  сторони
змінили  розмір орендної  плати в
період  з 06.10.2006  року по 31.12.2006  року.

Доказів  проведення
відповідачем 1   ремонту  або
заміни  сантехнічного  обладнання
в    приміщенні № 401, що  орендується, суду  надано
не  було.

Як вже  зазначалося, 22.06.2006  року в
приміщенні  № 401  сталася
аварія.

В п. 3.1.  ст. 3
договору  від 06.06.2006  року, укладеному  між
відповідачем 2  та  відповідачем 1 зазначено,  що
відповідач  2  взяв
на  себе  зобов'язання
у  випадку  аварій,
що  виникли не  з
вини     відповідача 1  негайно
вжити   заходів  до  їх  усунення. Суду  не
було  надано  жодних доказів,  які
б  свідчили про  вжиття
відповідачем  2  заходів щодо
усунення аварії.

Зібрані  у
справі  докази  свідчать, що між  позивачем
та  відповідачем 2  та між відповідачем  1  і  відповідачем 2  виникли
орендні  відносини у  відповідності
з  ст. 759 ЦК України,  яка
встановлює,  що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

При
цьому, в оренду (найм)
позивачу  та  відповідачу 1
було  передано саме майно (офіси
301  та 401 відповідно). Зазначене
відповідає  ст.  760 ЦК
України,  яка  встановлює,
що  предметом договору найму може
бути,  зокрема, річ, яка визначена
індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ).

Статтею  761 ЦК
України  передбачено,  що право передання майна у найм має власник
речі або особа, якій належать майнові права. Зібрані у справі докази свідчать,
що  відповідач 2   є
власником   майнового комплексу,
розташованого за адресою: проспект 40-річчя
Жовтня, 93 (частинами  цього  майнового
комплексу є офіси  301 та
401),  відповідно  до Свідоцтва
про  право  власності
від 06.10.2004  року,  виданого
Головним  Управлінням   комунальної власності    м.
Києва   виконавчого   органу Київської міської    ради  (Київської
міської  державної адміністрації).

Ст. 780 ЦК України встановлює
порядок відповідальності  за шкоду, що
завдана у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм.

Відповідно  до ч. 2 ст. 780  ЦК України, шкода, завдана у зв'язку з
користуванням річчю, відшкодовується наймодавцем, якщо буде встановлено, що це
сталося внаслідок особливих властивостей або недоліків речі, про наявність яких
наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і не міг знати.

Як
встановлено  в  ході
розгляду  справи,  аварія
трапилася  в  результаті
використання   недоброякісних
комплектуючих  при проведенні  ремонтних
робіт (відповідно  до  акту від 22.06.2006  року), тобто внаслідок недоліків речі, про
наявність яких наймач не був попереджений наймодавцем і про які він не знав і
не міг знати.

Отже,  в даному
випадку шкода, завдана у зв'язку з користуванням річчю, а  саме
офісним приміщенням № 401
повинна   відшкодовуватися
наймодавцем (відповідачем 2), відповідно
до ч. 2 ст. 780  ЦК України.

За
таких  обставин,  позовні
вимоги  про стягнення  з
відповідача 1 збитків є
необґрунтованими  та  не підлягають
задоволенню.

Позивачем  пред'явлені позовні  вимоги
про  стягнення збитків, завданих  офісній
техніці в  розмірі 5021,43  грн. та витрат, пов'язаних  з
проведенням  експертного
дослідження  в  розмірі 1180,00 грн.

22.06.2006  року
представниками  позивача  та відповідача 2   складено акт
дослідження   офісного  приміщення,
в  якому  зазначено
про  залиття  офісного
приміщення  № 301  та
офісної  техніки.

В
акті  зазначено -офісна  техніка:

1.
Ноутбук Gateway, model 450SX4, sN  -
повністю  залито  водою;

2. ДВД-драйвер Memorex DVD Recorder
32023277, sN3277X04041110 -повністю
залито  водою;

3. ДВД-ром, DY 102241299;

4. Gateway Docking Station,
sDY002271870 - повністю  залито  водою;

5. Cordless Click! Plus Keyboard
Logitech, sMCS44714127 -повністю
залито  водою;

6. Зарядний   пристрій
для  маніпулятора Cordless Click!
Plus Optical Mouse, s/n LZA 43257938;

7. Монітор Samsung SyncMaster 710 n
sMJ17HSGYA12827A;

8. Телефон Panasonic KXT 7730,
s5JBSC 119112;

9. Джерело  безперебійної
напруги.

Наведене  свідчить,
що  із дев'яти  найменувань
офісної  техніки лише  щодо
чотирьох  найменувань в акті  зазначено
про  повне  залиття
цієї  офісної  техніки
водою.

При
цьому,  представник  відповідача
2  не  підтверджував
факт  залиття  офісної
техніки  та зазначив  в
акті,  що  на
момент  проведення  огляду зазначена офісна  техніка
була сухою   при  зовнішньому
огляді.

26.06.2006  року
між  позивачем  та
Товариством  з  обмеженою
відповідальністю «Нотінгем
Хауз»укладено  договір  № 05-159
про  надання  послуг, відповідно до умов  якого,
позивач  доручив,  а
ТОВ  «Нотінгем  Хауз»прийняв
на  себе  зобов'язання
по  наданню  висновку
спеціаліста   щодо  визначення
розміру  шкоди, завданої  комп'ютерній
техніці (9  позицій). Виконавець
за вказаним договором зобов'язався після надання послуг, передбачених цим
договором, надати замовнику акт прийому-передачі наданих послуг, висновок
експерта (п. 3.1.), а замовник -прийняти надані послуги і надати виконавцю
підписаний акт наданих послуг у триденний строк із моменту одержання
документів, зазначених у п. 3.1. (п. 3.2.).

ТОВ
«Нотінгем  Хауз»   провело
експертне дослідження спеціаліста-товарознавця № 147/06, висновок  складений 04.07.2006  року. Відповідно до  складеного
висновку,  розмір    матеріальної  шкоди, заподіяної  внаслідок
залиття  складає  5021,43 грн.

За
проведення  експертного  дослідження
позивач  сплатив 1180,00 грн.,
що  підтверджується квитанцією  до
прибуткового  касового  ордеру
№ 43 від 29.06.2006  року.

Доказів  проведення ремонтних  робіт
зазначеної  техніки позивачем
та  понесення  у
зв'язку  з  цим
витрат,  суду надано не  було.

Позивач  не надав
суду  доказів  які  б  свідчили, що
перелічена  техніка належить саме
позивачу. В письмових  поясненнях  наданих
суду   27.09.2007  року
позивач  зазначив, що    особа,
яка  має   речове
право на   чуже  майно (в
тому  числі право володіння),  має
право  на    захист
цього  права. За  таких обставин  позивач
вважає,  що навіть  у разі припущення, що  позивач
не є    власником  цього
майна,  він  має
право на   відшкодування  збитків,
завданих  внаслідок
пошкодження  та  знищення цього  майна.

Однак,  позивач не
надав  суду  доказів,
які б свідчили  що  перелічена
техніка  належить  позивачу
на  праві  власності,
або  на іншій  підставі, що
надає  позивачу  право
на відшкодування  завданих  збитків.

Статтею 1166 ЦК  України
встановлено загальні підстави відповідальності за завдану майнову
шкоду,  зокрема, майнова шкода, завдана
неправомірними діями чи бездіяльністю майну
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Як
було  встановлено  в
ході  розгляду  справи,
саме відповідач  2  повинен
відповідати за  шкоду  завдану
позивачу в  результаті  аварії,
що  сталася  22.06.2006
року  в  офісі № 401.

Позивачем  заявлені позовні  вимоги про
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 ЦК
України,   особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК
України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла
б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене
(упущена вигода).

Відповідальність за порушення зобов'язання
у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов:

- протиправної дії чи бездіяльності
особи;

- заподіяння збитків в результаті
такої дії чи бездіяльності особи;

- причинного зв'язку між
протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками;

- вини боржника.

Протиправність дій та бездіяльність
особи в  даному  випадку
відповідача 2  полягає в  тому,
що в приміщені  № 401 було  встановлено недоброякісні комплектуючі,  в
результаті  чого  в
процесі  експлуатації лопнуло  гнучке
підключення  вмивальника.

Позивач  стверджує,
що в   результаті  аварії
позивачу  були  заподіяні
збитки  (пошкоджено  офісну
техніку).

Позивач  не
надав доказів заподіяння збитків
саме йому   в  результаті
пошкодження  офісної  техніки, оскільки  не зазначив
жодних  підстав володіння
цією  технікою. За  таких
обставин,  суд  приходить до
висновку,  що  позивач
не надав  доказів  заподіяння йому  збитків у
зв'язку з  пошкодженням  офісної
техніки,  а  саме: втрат, яких позивач зазнав у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням офісної
техніки, або  витрат, які позивач
зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За
таких  обставин,  суд
приходить до  висновку,  що позивачем
не  надано допустимих  доказів,
які  б  свідчили
про  завдання саме позивачу  збитків
у  зв'язку з  пошкодженням
офісної  техніки.

За
таких  обставин, відсутні  підстави
вважати  наявність причинного
зв'язку між протиправною діяльністю
відповідача 2 та збитками позивача у
зв'язку  з  пошкодженням офісної  техніки.

Щодо вини, то у цивільному праві
діє презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення. При цьому, у
відповідності до ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить
особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач 2 не  довів
відсутність своєї  вини.

Оскільки  відсутні
всі  умови відповідальності
відповідача 2  за пошкодження порушення
зобов'язання у вигляді відшкодування збитків,
позовні  вимоги  про стягнення з відповідача 2  на
користь  позивача збитків завданих
в
результаті  пошкодження
офісної  техніки  та
витрати  на проведення  дослідження з
приводу  визначення  розміру
шкоди  завданій  комп'ютерній
техніці є  необґрунтованими та
не  підлягають задоволенню.

Позивачем  заявлені
позовні  вимоги  про  стягнення  збитків, завданих  в
результаті залиття  офісного   приміщення
№ 301  в  розмірі 13428,00 грн. та  витрати
на  проведення  експертного
дослідження в  розмірі 1550,00
грн.

26.06.2006р. позивачем (замовником)
та ПП “Бюро судових експертиз” (виконавець) було укладено договір № 02-0121-Д
на проведення дослідження, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручив, а
виконавець прийняв на себе зобов'язання по проведенню дослідження та складання
висновку спеціаліста з визначення вартості ремонтно-будівельних робіт по
відновленню поверхонь, що постраждали внаслідок залиття приміщення за адресою:
пр-т. 40-річчя Жовтня, 93, офіс № 301.

Згідно п. 3.1.5. договору №
02-0121-Д на проведення дослідження від 26.06.2006 р. замовник зобов'язався
прийняти роботи (послуги) та надати виконавцю підписаний акт виконаних робіт
(послуг) у триденний строк з моменту отримання висновку експерта, акта
приймання-передачі виконаних робіт або вмотивовану відмову від прийняття робіт.

На виконання договору № 02-0121-Д
на проведення дослідження від 26.06.2006р. ПП “Бюро судових експертиз”
11.07.2006р. складено висновок № 25/06Б спеціаліста-будівельника, що
підтверджується підписаним 11.07.2006р. сторонами Актом № ОУ-44 виконаних
робіт, наданих послуг за договором № 02-0121-Д від 26.06.2006р., яким визначено
вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню опоряджувальних покриттів
стін, стель та покриттів підлог, що постраждали внаслідок залиття приміщення за
адресою: м. Київ, пр-т. 40-річчя Жовтня, 93, оф. № 301, що склала 13428,00 грн.

Платіжним дорученням  № 139
від 27.06.2006  року   позивач
сплатив  1550,00  грн.
на рахунок  ПП «Бюро  судових
експертиз» за проведення експертного дослідження згідно  договору
№ 02-0121-Д від 26.06.2006  року.

01.08.2006  року
між  позивачем  та
Товариством  з  обмеженою відповідальністю «Світ  Будівельних
Технологій»  укладено  договір підряду № 2   на
виконання  будівельних  робіт,
відповідно до  умов  якого
передбачалося проведення
ремонтних  робіт   у
трикімнатному  блоці  № 301.

04.09.2006  року
між позивачем  та   Товариством
з  обмеженою відповідальністю
«Світ  Будівельних  Технологій»
укладено  додаткову  угоду
до договору підряду № 2   на  виконання
ремонтних робіт   від
01.08.2006  року,  якою
сторони збільшили  вартість  ремонтних робіт та  погодили, що
вона  складає  18566,00
грн. Платіжними  дорученнями  від
15.08.2006  року № 166 та  від 22.09.2006  року  №
186 позивач  перерахував  на
рахунок ТОВ  «Світ  Будівельних
Технологій»  10196,20  грн.
та 8369,80  грн.   відповідно.

Статтею 3.2.  договору оренди від 25.05.2006  року,
укладеного  між  позивачем та
відповідачем 2  встановлено,  що
позивач  зобов'язується   виключно
за  згодою  відповідача
та  за свій  рахунок
здійснювати  поточний  ремонт
(відновлення )  та  інші
поліпшення  майна.

Позивач  вважає,
що  умовами договору    не передбачено  обов'язок
позивача отримувати
письмову  згоду   відповідача
на  проведення поточного  ремонту
(відновлення) орендованого
приміщення і  для  проведення
відповідного  ремонту
достатньо  отримати  усну
згоду  відповідача 2.

Позивачем  не надано
суду  доказів отримання  від
відповідача  2 письмової  або усної
згоди  на проведення
поточного  ремонту  (відновлення) орендованого  приміщення протягом  дії  договорів
оренди  від 01.10.2005 року   та
від 25.05.2006  року.  Відповідач 2
заперечує  факт  надання згоди позивачу  на
проведення  ним  ремонтних робіт.

За
таких  обставин, суд приходить до
висновку, що  позивачем    здійснено поточний  ремонт
(відновлення) орендованого
приміщення самовільно, тобто без
отримання   відповідної  згоди
відповідача 2.

16.02.2007  року
відповідач 2  направив  позивачу
повідомлення  про  припинення
договору оренди  від  25.05.2006
року  та  запропонував
позивачу  звільнити  займане
приміщення  до 16.04.2007
року.

16.04.2007  року
позивач  та  відповідач 2 підписали  акт
приймання -передачі
приміщення,  відповідно  до якого позивач  повернув
відповідачу 2,  відповідно  до
умов   п. 4.4.  договору
від 25.05.2006  року    приміщення,
офіс № 301. Позивач  та  відповідач 2
зазначили, що   приміщення,  сантехнічні,
електротехнічні комунікації
повернуті    відповідачу 2    в
технічно справному  вигляді  і в
нормальному  санітарному  стані.

Як
вже  зазначалося,  підстави відповідальності за завдану майнову
шкоду  встановлені статтею 1166 ЦК  України.

В
ході  розгляду  справи було встановлено,  що саме відповідач  2
повинен  відповідати за  шкоду
завдану приміщенню (офісу  №
301)  в
результаті  аварії,  що
сталася  22.06.2006  року
в  офісі № 401. Право
позивача  на  відшкодування завданих  збитків,
встановлено  ст. 22 ЦК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК
України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла
б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене
(упущена вигода).

Відповідальність за порушення
зобов'язання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов:

- протиправної дії чи бездіяльності
особи;

- заподіяння збитків в результаті
такої дії чи бездіяльності особи;

- причинного зв'язку між
протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками;

- вини боржника.

Протиправність дій та бездіяльність
особи в  даному  випадку
відповідача 2  полягає в  тому,
що в приміщені  № 401 було  встановлено недоброякісні комплектуючі,  в
результаті  чого  в  процесі  експлуатації лопнуло  гнучке
підключення  вмивальника.

Позивач  стверджує,
що в   результаті  аварії
позивачу  були  заподіяні
збитки  (приміщенню).

Статтею  767 ЦК України   визначено, що наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору
найму та її призначенню. При  цьому,
наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо
наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її
справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.
Приймаючи  об'єкт оренди  (найму)
позивач  не  висловив
жодних зауважень  щодо
належного  стану  орендованого
майна.

Однак,  в  ході
розгляду справи  судом  встановлено,
що  позивач без  згоди
відповідача  2  зробив
ремонтні  роботи  в
приміщенні,  яке  йому
було  передане  в
оренду.

Згідно  з ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Отже, позивач  повинен
довести, що  він  поніс
втрати у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Обґрунтовуючи розмір  заподіяних
збитків орендованому  майну,
позивач  зазначає,  що
ним  понесені  витрати
у  зв'язку з  ремонтом
орендованих  приміщень після  їх залиття.

В
зв'язку  з  цим
судом  досліджено чи  покладався на позивача  обов'язок
нести витрати, пов'язані  з   ремонтом
орендованого  майна.

Статтею 3.2.  договору оренди від 25.05.2006  року, укладеного  між
позивачем та  відповідачем 2   встановлено,
що  позивач  зобов'язується   виключно
за  згодою  відповідача
та  за свій  рахунок
здійснювати  поточний  ремонт
(відновлення )  та  інші
поліпшення  майна. Судом  встановлено,
що  відповідач 2 не  надавав позивачу  згоди на
проведення  ремонтних робіт  після залиття орендованого приміщення.

За
таких  обставин суд приходить до
висновку, що  позивачем    здійснено поточний  ремонт
(відновлення) орендованого
приміщення самовільно, тобто без
отримання   відповідної  згоди
відповідача 2.

Тобто, на  позивача
не покладався   обов'язок  проводити
ремонтні роботи у  зв'язку із  залиттям орендованого  приміщення, більше  того, на
проведення    ремонтних робіт   позивач повинен був  отримати
дозвіл   відповідача  2.
Незважаючи  на це,  позивач
здійснив   ремонтні  роботи
за  власною ініціативою, тобто,  поніс
збитки   в  результаті
виконання  ремонтних  робіт, які
не повинен  був  виконувати.

Отже,  позивачем
не надано доказів заподіяння
йому  збитків    в
результаті  дій  та
бездіяльності  відповідача  2
та  доказів   причинного зв'язку між протиправною дією
та  бездіяльністю відповідача 2 та
заподіяними збитками позивачу.

Щодо вини, то у цивільному праві
діє презумпція вини особи, яка вчинила правопорушення. При цьому, у
відповідності до ч. 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить
особа, яка порушила зобов'язання. Відповідач
2  не  надав
суду  доказів, які  б
свідчили про відсутність   його
вини.

Судом  також враховано,  що за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму,  при
цьому, наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини,
за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася (
ст. 762 ЦК України).

В якості  збитків
завданих приміщенню позивач
вказує суми,  які  ним
витрачені  на проведення
експертного дослідження  та  ремонт приміщення.

Оскільки позивачем  не
доведено наявності  всіх  умов відповідальності  відповідача 2, позовні  вимоги
про стягнення з відповідача 2
на  користь  позивача збитків завданих  в
результаті  залиття офісного
приміщення  та витрати понесені  у зв'язку з
проведенням  експертного  дослідження є
необґрунтованими та не  підлягають
задоволенню.

Позивачем заявлено також вимоги про
відшкодування адвокатських  витрат в
розмірі  31 509,48 грн. 25.01.2007  оку
позивач  подав заяву про  збільшення
судових  витрат  та просить стягнути 42975,51  грн. витрат
на оплату  адвокатських  послуг.

У відповідності до ст. 44 ГПК
України, судові витрати  складаються
з  державного  мита, сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної господарським судом,  витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням
речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката,  витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Як свідчать зібрані у справі
докази, 21.03.2005  року між
позивачем  та  Адвокатським
об'єднанням  «Волков  і партнери»укладено договір про надання
послуг  адвокатів. Адвокатським  об'єднанням
«Волков  і партнери»  виставлялися рахунки    позивачу
на  оплату  наданих
послуг.   Відповідні рахунки  були
оплачені   позивачем.

У відповідності із частиною 5 ст.
49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката покладаються
при  задоволенні позову на  відповідача.

Статтею 76 Цивільного
процесуального кодексу України встановлено, що розмір відшкодування витрат по
оплаті допомоги адвоката визначається в сумі до 5% від задоволеної частини
позовних вимог.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку про   невідповідність суми  позову (про стягнення з  відповідачів
солідарно    збитків  в
розмірі  21 187,43  грн.) адвокатським  витратам
в    розмірі  42975,51
грн.,  які  позивач
також    просить  покласти на
відповідачів. При  цьому    суд
вважає за  необхідне  зазначити, що
позивач  має  право
оплачувати  послуги адвокатів  в
будь-якому  розмірі   на власний
розсуд,  однак  розподіл
господарських витрат,  в  тому
числі  і   витрат
на адвокатські  послуги  здійснюється
судом з  урахуванням обставин  справи,
відповідно  до   ст. 49
ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
при відмові в позові витрати по сплаті державного мита,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та  витрати  на оплату
послуг адвоката покладаються на позивача.

Керуючись
ст.ст. 1, 2, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні  позову  відмовити повністю.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його  прийняття.

Суддя
Гумега  О. В.