ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 р.
№ 2-10/8324-2005

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Добролюбової Т.В. –головуючого

Гоголь Т.Г.

Швеця В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м. Сімферополі

на постанову

Севастопольського апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2005 року

у справі
№ 2-10/8324-2005

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Виробничо-комерційної фірми "Майбел-Крим"

до

Державної податкової інспекції у м. Сімферополі

про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

за участю представників від:

позивача: Головченко І.М. (дов. від 12.03.07);

відповідача: не з'явилися, належно повідомлені про час та місце розгляду справи

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2005 року Виробничо-комерційна фірма "Майбел-Крим" (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сімферополі (далі - відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень № /0 від 01.09.2004 року та № /0 від 01.09.04.

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 14 липня 2005 року (суддя Тітков С.Я.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2005 року (колегія суддів у складі: Фенько Т.П. - головуючий, Дугаренко О.В., Черткової І.В.) позов задоволено.

Суди першої та апеляційної інстанцій розглянули дану справу за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів у даній справі, відповідачем  було подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2006 року касаційне провадження за позовом ДПІ у м. Сімферополі закрито у зв'язку з тим, що оскарження судових рішень у даній справі повинно  здійснюватися в порядку господарського судочинства.

Враховуючи правову позицію Вищого адміністративного суду України, Державна податкова інспекція у м. Сімферополі звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду АР Крим від 14 липня 2005 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2005 року скасувати та прийняти нове рішення, який у позові Виробничо-комерційної фірми "Майбел-Крим" відмовити.

В обґрунтуванні своїх вимог скаржник посилається на те, що судами порушено норми матеріального права, зокрема, п. 1.25. статті 1, п.п. 5.2.8. п. 5.2. статті 5, п.п. 12.1.1. п. 12.1. статті 12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"; п. 5.1. статті 15 Закону України "Про порядок погашення обов'язків платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та п. 15 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про  державне мито".

Крім того, скаржник зазначає про порушення судами статті 44 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу ВКФ "Майбел-Крим" вказує на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, у зв'язку з чим, не вбачає підстав для їх скасування.

Заслухавши суддю –доповідача та присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевих господарських судів та постанови апеляційних господарських судів та, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Севастопольський апеляційний господарський суд, приймаючи постанову від 10 жовтня 2005року у даній справі, не врахував наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено які справи підвідомчі господарським судам.

В липні 2005 року прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності з 01 вересня 2005 року (далі - КАС України).

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті 3 КАС України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до підпункту 1 пункту 1статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, Севастопольському апеляційному господарському суду при розгляді даної справи необхідно було встановити, до юрисдикції яких судів віднесено даний спір, та вирішити спір в межах відповідної юрисдикції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, постанова апеляційного господарського суду у даній справі підлягає скасуванню з передачею справи до Севастопольського апеляційного господарського суду для нового розгляду.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий господарський суд України, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сімферополі задовольнити частково.

2.  Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2005 у справі № 2-10/8324-2005 скасувати.

3. Справу № 2-10/8324-2005 скерувати на новий розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя                                               Добролюбова Т.В.

Судді                                                                     Гоголь Т.Г.

Швець В.О.