КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2007                                                                                           № 05-5-3/14173

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Смірнової  Л.Г.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Конопленко Т.В. (довіреність №2455-НЮ від 24.09.2007)

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

на рішення Господарського суду м.Києва від 16.10.2007

у справі № 05-5-3/14173

за позовом                               Державого територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

до                                                   Київської міської державної адміністрації

про                                                  визнання права власності на прміщення

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.10.2007 р. у справі № 05-5-3/14173 позов Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-Західна залізниця” до Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на приміщення повернуто без розгляду позивачу на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати і направити справу до господарського суду міста Києва на розгляд по суті, вважаючи, що при винесенні ухвали судом було порушено норми матеріального і процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд ввавжає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевий господарський суд мотивує оскаржувану ухвалу тим, що позивачем не подано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі.

Відповідно до Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом ГДПІ №15 від 22.04.1993 р. із змінами та доповненнями, до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, що не підлягають вартісній оцінці. З позовних заяв про право власності на майно державне мито сплачується виходячи із вартості майна.

Позовна заява подана позивачем про визнання за позивачем права власності на наступні будівлі-приміщення, які підлягають вартісній оцінці:

-          підсобно-допоміжне приміщення, загальною площею 203,10 кв.м., розташоване за адресою м.Київ, вул.Набережно-Печерська, 10;

-          будівля команди, загальною площею 268,80 кв.м., розташована за адресою м.Київ, вул. Сиваська, 1;

-          підсобно-допоміжне  приміщення   (гараж,  дві  прибудови,   погріб,  оглядова яма), загальною площею 88,60 кв. м., розташоване за адресою м. Київ, вул. Сиваська, 1;

-          навіс (вольєр для собак), загальною площею 84 кв.м., розташований за адресою м.Київ, вул.Сиваська, 1, що перебувають  в повному господарському віданні Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця.

Отже, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що подана позовна заява носить майновий характер.

Пункт 32 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом ГДПІ №15 від 22.04.1993 р. із змінами та доповненнями встановлює, що з позовних заяв про право власності на майно, про визнання недійсними договорів відчуження майна, про визнання права на частку в майні, про виділення частки із загального майна і про витребування спадкоємцями належної їм частки майна, державне мито сплачується виходячи із вартості розшукуваного майна або його частки.

Вищезазначений пункт використовується при сплаті державного мита з позовних заяв, які подаються до судів загальної юрисдикції.

Оскільки зі змісту ст.ст.3, 18 Закону України “Про судоустрій України” вбачається, що господарські суди відносяться до системи судів загальної юрисдикції,  державне мито з позовних заяв, які подаються до господарських судів сплачується відповідно до пункту 32 Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”.

Згідно зі ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" (із змінами) із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, справляється державне мито у розмірі 1% ціни позову, але не менше шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із долученого до позовної заяви платіжного доручення № 1736 від 04.10.2007 р. на суму 85 грн. 00 коп., мито сплачено в меншому розмірі, ніж встановлено законодавством, а саме Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито".

Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-Західна залізниця” володіє і користується вказаним майном, крім того, майно закріплене за залізницею документально, предметом позовних вимог є визнання факту права власності на спірні будівлі, тому позивачем сплачено державне мито у сумі 85 грн., як за подання позову немайнового характеру.

Позивач посилається на лист Вищого господарського суду України № 01-8/675 від 14.08.2007 р. “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року”.

У п.14 вищезазначеного листа зазначено, що державне мито із позовних заяв про визнання права власності на майно (зокрема, самовільно збудоване, за відсутності або втрати правовстановлювального документа тощо) визначається за ставкою, передбаченою Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.93 N 7-93 для позовних заяв немайнового характеру.

Лист Вищого господарського суду України, не входить до переліку нормативних актів, які відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд застосовує при розгляді спорів. Ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. Отже, лист Вищого господарського суду України (у вищевказаній частині) не відповідає положенням Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.93 N 7-93 та Інструкції “Про порядок обчислення та справляння державного мита”, яка затверджена наказом ГДПІ №15 від 22.04.1993 р.

Позивач також стверджує, що дана позовна заява спрямована на встановлення факту права власності на спірні будівлі.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком позивача, оскільки позовна заява Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» направлена на набуття права власності на будівлі. Таким чином, суд робить висновок, що вищезазначена позовна заява носить майновий характер.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно повернув позивачу позовну заяву без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач, в порушення зазначеної норми належним чином апеляційну скаргу не обґрунтував, і інших доказів та підстав для скасування ухвали суду першої інстанції апеляційному суду не навів.

Тому колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 16.10.2007 року у даній справі є такою, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв’язку з чим підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця» залишити без задоволення, а ухвалу  господарського суду м. Києва від 16.10.2007 року у справі № 05-5-3/14173  - без змін.

Матеріали справи №  05-5-3/14173 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня її прийняття.

Головуючий суддя

Судді

17.12.07 (відправлено)