СУД
УХВАЛА

про залишення
позовної заяви без руху

15.11.07р.

Справа № Азбр38/2266-07

Суддя  Бишевська Н. А., розглянувши матеріали

за позовом  Верхньодніпровської об'єднаної Державної
податкової інспекції, м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

до  В-1 Приватного підприємства "ТУТ",
м.Вільногірськ Дніпропетровської області

В-2 Приватного підприємства
"Виробничо-комерційна фірма "Азовтрансстрой", м.Маріуполь
Донецької області

про
стягнення 6246,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява подана без додержання
вимог, встановлених ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а
саме: в порушення п.4 ч.1, ч.2 ст.106 цього Кодексу, позивачем заявлено вимоги
по стягненню грошових коштів без зазначення підстав для стягнення.

Так, позивач посилається в якості
підстав для стягнення на вимоги ст.ст. 207, 208 ГК України, вказуючи при цьому
що, правочин укладений між відповідачами суперечить вимогам ч.1 ст.203 ЦК
України та визнання такого правочину недійсним судом не вимагається згідно ч.2
ст.215 ЦК України.

Однак, статтями 207, 208
Господарського кодексу України передбачають настпне:

Господарське зобов'язання,
що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Якщо господарське зобов'язання
визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави
за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі
виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход
держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе
одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход
держави.

Таким чином, без визнання судом
правочину недійсним стягнення з відповідачів вказаних в позові сум є
неможливим.

Згідно   ч. 1
ст. 108   КАС   України
суддя,   встановивши,   що
позовну  заяву подано без
додержання  вимог,   встановлених
статтею  106  цього
Кодексу,   постановляє ухвалу
про  залишення  позовної
заяви  без  руху,
у  якій  зазначаються недоліки позовної  заяви,
спосіб  їх    усунення
і   встановлюється    строк,
достатній      для    усунення
недоліків.    Копія  ухвали
про    залишення    позовної
заяви    без    руху
невідкладно   надсилається  особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст.106, ч.1, 2 ст.108, ст.ст.165, 186, 254, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та
Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1.          Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити термін (до
03.12.07р.) для усунення позивачем вказаних недоліків -подати позов з
дотриманням вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

3.
До зазначеної дати матеріали, вказані в ухвалі повинні бути в господарському
суді Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили у
відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може
бути оскаржена у порядку та строки,
встановлені ч. 5 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що залишення позову
без руху не позбавляє заявника права повторного звернення до суду в порядку,
встановленому законом. Після усунення недоліків у встановлений судом строк,
позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до суду.

Суддя

Н.А. Бишевська