ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.

№ 2-23/4477-2005

Вищий  господарський
суд  України  у  складі  колегії
суддів:

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г. Коробенко Г.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
м. Алушті

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 31.01.2006 року

по справі

№ 2-23/4477-2005 Господарського суду Автономної Республіки
Крим

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Державної податкової інспекції у
м. Алушті

про

визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення

за участю представників:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

не з'явився

В С Т А Н О В
И В:

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 08.06.2007 року касаційна скарга Державної податкової інспекції у
м. Алушті була прийнята до провадження, її розгляд призначений на 24.07.2007
року.

У зв'язку з перебуванням судді
Фролової Г.М. у відпустці, розпорядженням Заступника Голови Вищого
господарського суду України від 24.07.2007 року для розгляду справи № 2-23/4477-2005 в касаційному порядку
утворена колегія суддів в наступному складі: головуючий -Муравйов О. В., судді
Полянський А. Г., Коробенко Г. П.

Відводів зазначеному складу колегії
суддів не заявлено.

В судове засідання 24.07.2007 року
сторони по справі не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені заздалегідь належним чином. У зв'язку з цим повний текст постанови
Вищого господарського суду України направляється сторонам в установленому
порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач
у своєму позові просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м. Алушті №НОМЕР_1, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у вигляді виграшів у
лотерею, внаслідок проведення конкурсів або іншого прилюдного розігрування
шансів чи призів, а також виграшів в азартні ігри в гральних закладах в сумі
98354,70 грн.

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 28.04.2005 року по справі № 2-23/4477-2005
(суддя Іщенко Г. М.), в задоволенні позовних вимог Суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 відмовлено повністю.

При прийнятті рішення суд першої
інстанції керувався нормами Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 31.01.2006 року (головуючий суддя Фенько
Т. П., судді Дугаренко О. В., Черткова І. В.), апеляційна скарга Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задоволена частково; рішення
Господарського суду Автономної Республіки Крим від 28 квітня 2005 року по
справі № 2-23/4477-2005 змінено.

Постановлено рішення, яким позов
задоволено частково; визнано недійсним податкове повідомлення-рішення №НОМЕР_1
в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб 29232,90 грн. і штрафу
у розмірі 58465,80 грн.; в частині визнання недійсним податкового повідомлення
- рішення №НОМЕР_1 про донарахування податку на прибуток в сумі 3552,00 грн. та
штрафу в розмірі 7104 грн. відмовлено; стягнуто з Державної податкової інспекції
у місті Алушті в Автономній Республіці Крим на користь Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 - 75,80 грн. держмита, 105,20 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 37,90 грн. держмита за
апеляційне оскарження.

При прийнятті постанови апеляційний
господарський суд керувався нормами Господарського процесуального кодексу
України.

Не погоджуючись з прийнятою по
справі постановою апеляційної інстанції, Державна податкова інспекція у м.
Алушті звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в
якій стверджує про порушення апеляційним господарськими судом норм
матеріального та процесуального права і просить постанову суду апеляційної
інстанції в частині задоволенні позовних вимог скасувати, а рішення суду першої
інстанції -залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу суду не
наданий, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
наступного висновку.

Як зазначено вище, предметом
судового розгляду був позов про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Алушті №НОМЕР_1, яким
визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у
вигляді виграшів у лотерею, внаслідок проведення конкурсів або іншого
прилюдного розігрування шансів чи призів, а також виграшів в азартні ігри в
гральних закладах в сумі 98354,70 грн.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що спір в даному випадку виник не з
господарських, а з податкових правовідносин, внаслідок здійснення відповідачем
-Державною податковою інспекцією у м. Алушті - своїх функцій суб'єкта владних
повноважень.

Підвідомчість справ господарським
судам визначено ст.12 Господарського процесуального кодексу України.

В частині 1 пункту 1 статті 12
Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент
розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій, зазначено, що
господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні,
зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а
також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у
законодавстві.

01.09.2005 року набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства України, який суттєво змінив перелік
категорій спорів, підвідомчих господарським судам.

Виходячи з положень п. 1 ст. 3, п.
1 ч.1 ст. 17 вказаного Кодексу, справа за позовом юридичної особи до суб'єкта
владних повноважень про оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії) є справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою).

Згідно ст. 4 ч. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України юрисдикція   адміністративних  судів
поширюється  на  всі публічно-правові спори, крім спорів, для
яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 зазначеного
Кодексу визначено, що позивач, зокрема, - це особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 104 вказаного
Кодексу до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Отже, на думку колегії суддів
Вищого господарського суду України, дана справа є справою адміністративної
юрисдикції (адміністративною справою).

Статтею 1 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що цей Кодекс визначає повноваження
адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок
звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Згідно п.6 Розділу VІІ Прикінцевих
та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку
діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні
справи підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, як зазначено вище,
Севастопольський апеляційний господарський суд в порушення зазначених вимог
процесуального закону розглянув справу адміністративної юрисдикції за правилами
Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом
адміністративного судочинства України, що є порушенням вимог процесуального
законодавства.

За таких обставин, судове рішення
апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, що в
силу положень ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для його
скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції для розгляду спору
за правилами адміністративного судочинства. Тому справа передається до
Севастопольського апеляційного господарського суду для виконання вимог п. 6
Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Алушті задовольнити частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 31.01.2006 року по справі № 2-23/4477-2005
скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський  Г. П. Коробенко