ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  16/280

18.10.07

За позовом     Київський природоохоронний прокурор

до                     Об"єднаний кооператив по будівництву та експлоатації колективних автостоянок "Дніпровський"

про                    повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

Суддя  Ярмак О.М.Суддя   Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача     не з»явився

Від відповідача  Юрченко О.І. –дор.

Від прокуратури  не з‘вився

Обставини справи :

09.10.07 в судовому засіданні оголошувалась перерва на підставі ст. 77 ГПК України.

Київський природоохоронний прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради  про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 14900 м. кв. по вулиці Стальського, 29 у місті Києві Київській міській раді, привівши її у придатний  для використання стан, звільнивши від будівель та споруд гаражного кооперативу

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно використовує зазначену земельну ділянку під розміщення автостоянки, що є порушенням норм Земельного кодексу України.

Позивач позовні вимоги Київського природоохоронного прокурора підтримує, зазначає, що спірна ділянка використовується відповідачем під розміщення автостоянки, огородженої залізобетонним і металевим парканом, нав‘їзді - виїзді розміщено капітальну будівлю охорони без належно оформлених на її використання правовстановлюючих документів, просить задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що, рішенням № 114  виконавчого  комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 11 березня 1980 року, було створено Об‘єднаний кооператив по будівництву і експлуатації колективних автостоянок Дніпровського р-ну для влаштування відкритої автостоянки для машин які знаходяться в користуванні громадян по вул. Стальського та відведено земельну ділянку площею  близько 0,5  га  по вул. Стальського у Дніпровському районі. Рішенням виконавчого комітету Київської міської  ради народних депутатів від 17.07.78 за № 1028/19 земельна ділянка близько 0,5 га по вул. Стальського була відведена виконкому Дніпровської райради народних депутатів під влаштування відкритої автостоянки, рішенням виконкому Київської міської  ради народних депутатів від 28.01.86 за № 80 було надано дозвіл про відведення земельної ділянки в тимчасове користування для розширення відкритої автостоянки «Дружба»та влаштування індивідуальних транспортних засобів.

Розглянувши подані матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки по вулиці Стальського,29 у місті Києві прокурор обґрунтовує тим, що актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної екологічної інспекції в м. Києві за адресою м. Київ, вулиця Стальського,29 від 12.06.2007 року зафіксовано самовільне  (без отримання  передбачених ст. ст.   125,  126 Земельного кодексу України) використання відповідачем  земельної ділянки по вул. Стальського,29  у м. Києві під розміщення автостоянки.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги Київського природоохоронного прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Главою 15 Земельного кодексу України визначено два види користування землею - право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки.

Статтею 125 Кодексу визначено підстави виникнення права користування земельної ділянки, а саме - одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, та виникнення права оренди земельної ділянки, а саме - укладення договору оренди і його державна реєстрація.

Порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в оренду визначені ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України та ст. 16 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до зазначених норм юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки, має звернутися з відповідним клопотанням до повноважного органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, додавши до цього відповідні матеріали, передбачені ст. 151 Земельного кодексу України.

В свою чергу, повноважний орган державної влади розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки та користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів, наданих відповідачем:

05 листопада 2002 року відповідач звернувся з листом №  40 на ім‘я Київського міського голови  про погодження  місця розташування  земельної ділянки Автостоянки «Дружба»по вул. Стальського у Дніпровському районі.

Зазначені клопотання були розглянуті та надано згоду на складання проекту відведення земельної ділянки  лист від 23.01.03. №03-85/916.

Про розширення межі земельної ділянки складений план засвідчений Архітектором Дніпровського району м. Києва, отримані погодження відповідних служб та  висновок   Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища.

Тобто, виходячи із зазначеного, належить визнати, що відповідач, використав надане йому право ініціювати одержання земельної ділянки  у користування, а розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний державний орган, в даному випадку - Київська міська рада, яка є у даній справі позивачем і в особі якої в інтересах держави подав позов прокурор.

Згідно зі статтею 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Ч. 3 ст. 125 Земельного кодексу України містить загальне правило щодо заборони використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації.

Порушення даної норми тягне за собою відповідальність, визначену ст. 212 Земельного кодексу України - повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, яке провадиться за рішенням суду.

Слід також зазначити, що самовільне зайняття є захоплення землі, тобто заволодіння ділянкою без дозволу органів, уповноважених виносити рішення про надання земельних ділянок у користування.

Рішенням № 114  виконавчого  комітету Дніпровської районної ради народних депутатів  від 11 березня 1980 року, було створено Об»єднаний кооператив по будівництву і експлуатації колективних автостоянок Дніпровського р-ну для влаштування відкритої автостоянки для машин які знаходяться в користуванні громадян. по вул. Стальського та відведено земельну ділянку площею  близько 0,5  га  по вул. Стальського у Дніпровському районі,

Рішенням  виконавчого комітету Київської міської  ради народних депутатів від 17.07.78 за № 1028/19 земельна ділянка близько 0,5 га по вул. Стальського була відведена виконкому Дніпровської райради народних депутатів під влаштування відкритої автостоянки.

Рішенням виконкому Київської міської ради народних депутатів від 28.01.86 за № 80 було надано дозвіл про відведення земельної ділянки в тимчасове користування для розширення відкритої автостоянки «Дружба»та влаштування індивідуальних транспортних засобів.

28 листопада 2000 р. Розпорядженням №140 Дніпровська районна у м. Києві Державна адміністрація розглянувши клопотання об»єднаного кооперативу по будівництву і експлуатації колективних автостоянок Дніпровського району «Дніпровський» присвоїла поштову адресу автостоянці «Дружба»- вул.Стальського,29.

05 грудня 1995 року Київським міським управлінням земельних ресурсів був перевірений за інвентарним №2898 «Технічний звіт про встановлення зовнішніх меж землекористування».

14 листопада 2002 року Київська міська Рада надала доручення №28173 для розроблення містобудівного обґрунтування, який був виконаний і затверджений 02 жовтня 2003 р. Заступником начальника Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища (реєстраційний номер №2237).

Відповідач зайняв спірну земельну ділянку на підставі зазначених рішень Дніпровської районної ради м. Києва  та Київської міської Ради, які на даний час не скасовані.

Суб’єктивна сторона земельного правопорушення характеризується обов’язковою наявністю вини у формі прямого наміру (навмисне захоплення земельної ділянки).Об’єктивною стороною земельного правопорушення є протиправність поведінки, порушення вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене вище, надані позивачем в якості доказу самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки  акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства  за  адресою: м.Київ,  вулиця Стальського,29 від 12.06.2007 року не приймається судом в якості належного доказу самовільного зайняття відповідачем спірної  ділянки.

Позивачем не надано належних доказів, які підтверджують наявність вини та протиправності поведінки відповідача у самовільному зайнятті спірної земельної ділянки.

Пунктом 6 розділу  Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України зі змінами, внесеними  Законом України від 06.10.2004р. було передбачено термін переоформлення  права  власності або права оренди на земельні ділянки до 01.01.2008 р.

Рішенням Конституційного суду України від 25 вересня  2005 р. по справі  № 1-17/2005 визнано  такими , що не відповідають Конституції  України (є неконституційними) положення п. 6 розділу Х «Перехідні положення»Земельного кодексу України та пункту 6  Постанови Верховної Ради  України «Про земельну реформу»від 18 грудня 1990 р. № 563-ХІІ.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що  позовні вимоги є необґрунтованими та  задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                    О.М. Ярмак