ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" жовтня 2007 р.
Справа  № 30/234-07-6457

За позовом: Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (Військова частина А0200)

До відповідача: Приватне підприємство „САНАРЕ”

Про розірвання договору  оренди  та стягнення

Суддя                  РОГА Н.В.

Представники:

Від прокуратури: Гончаренко А.О.- довіреність №19806 від 28.04.2007р., Посполітак О.П.- довіреність №42436 від 09.10.2006р. , Дехтярук В.А.-  довіреність №39842 від 14.08.2007р.

Від позивача: Кравчук О.О.- згідно довіреності №22063д  від 10.01.2007р.

Від третьої особи: Ілюха А.І.- довіреність №1412 від 05.01.2007р.

Від відповідача: Кублицький І.В.- довіреність №207 від 02.07.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України  звернувся до господарського суду Одеської області з позовом  до Приватного підприємства   (далі - ПП) „Санаре”, за участю третьої особи - Управління капітального будівництва Міністерства оборони України, про розірвання договору оренди від 12.01.1999р. та додаткових угод до нього, та стягнення орендної плати за користування державним майном у сумі 1 041 083 грн. 60 коп. та земельного податку у сумі 91 109 грн. 49 коп.

Позивач позовну заяву підтримує, що вбачається з тексту телеграми, що була отримана судом 06.08.2007р. Представник позивача в судові засідання не з’являвся.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

В ході розгляду справи визначено правовий статус третьої особи по справі –Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (Військова частина  А0200) як третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Третя особа повністю підтримує позов та просить його задовольнити  з мотивів, викладених у поясненнях по справі.

В ході розгляду справи третя особа заявила клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області. В обґрунтування  клопотання заявник послався на те, що об’єкт оренди є державною власністю, розмір орендної плати погоджувався з РВФДМУ по Одеській області, РВФДМУ здійснює контроль за використанням майна, переданого в оренду, виконанням договорів. Дане клопотання судом залишено без задоволення з урахуванням того, що відповідно до ч.1 ст.27 ГПК України суд може залучити до участі у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов’язки щодо однієї із сторін.  Управлінням не надано доказів того, що будь-яке рішення суду по даній справі може вплинути на права або обов’язки РВФДМУ по Одеській області щодо однієї із сторін у справі.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, суд встановив:

12 січня 1999р. між Військовою частиною А0200 (Орендодавець) та ПП „Санаре” (Орендар) був укладений Договір оренди державного майна, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове  платне володіння та користування приміщення дитячого оздоровчого комплексу „Зірочка”, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, с.Грибівка, з метою створення закладу фізкультури та спорту для школярів.  Строк дії договору – по 12.01.2048р.

10 березня 1999р. сторони підписали Додаткове погодження до Договору, яким виклали у новій редакції п.3.1.1.Договору та виключили п.3.1.3. Договору (стосовно амортизаційних відрахувань).

17 березня 1999р. сторони підписали Додаткове погодження до Договору від 12.01.1999р., яким виклали у новій редакції п.1.1. Договору, виключили з Договору  п.1.3. , доповнили пункти 3.1.1. та 3.5. Договору та внесли інші зміни. Зокрема, у розділі У цього Додаткового погодження  сторони зазначили, що орендна плата складає 5 586 грн. 50 коп. в місяць. Заборгованість А0200  перед ПП „Санаре”  -750 091грн. 50 коп. Залік суми виконаних робіт в рахунок орендної плати складає :750 091 грн. 50 коп. 67 038 грн. = 11 років 2 місяці 8 днів. Всі послідуючі роки строку оренди орендна плата за рік  складає 67 038 грн.  (з ПДВ).  Крім того, сторони виклали у новій редакції п.9.5. Договору, яким визначили порядок повернення Орендарю вартості виконаних робіт у разі розірвання договору за ініціативою будь-якої із сторін.

Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України просить розірвати Договір оренди державного майна від 12.01.1999р. порушення Орендарем –ПП „Санаре” прийнятого на  себе зобов’язання  щодо оплати орендної плати за користування державним майном та щодо здійснення плати за землю.  За період з 12.01.1999р. по 01.01.2007р., з урахуванням індексу інфляції, за розрахунком заступника прокурора сума орендної плати, що підлягала оплаті Орендарем складає 1 041 083 грн. 60 коп., які заступник військового прокурора просить стягнути з відповідача на користь

Крім того, за розрахунком заступника військового прокурора стягненню також підлягає плата за землю у сумі 91 109 грн. 49 коп.

В обґрунтування позову  заступник військового прокурора посилається на ст.ст.526, 527, 629 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, а також на ст.ст.11,12,13, 15 та 16 Цивільного кодексу України.

Третя особа на стороні позивача яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління капітального будівництва МОУ (Військова частина А0200)  повністю підтримує позовну заяву. В поясненнях третя особа зазначила, що майно дитячого табору „Зірочка”, що надано в оренду ПП „Санаре”, є державною власністю в особі Міністерства оборони України . Третя особа вважає, що борг перед ПП „Санаре”  за виконані підрядні роботи у сумі 757 885 грн.  не був переданий при розформуванні вч А3779, що свідчить про розрахування по цьому боргу та відсутність заборгованості  станом на 01.07.2000р. ( на період здачі ліквідаційного балансу).

За таких обставин, третя особа вважає, що ПП „Санаре”  має сплачувати орендну плату  та плату за землю у повному обсязі на користь держави в особі Міністерства оборони України. При цьому, розрахунок плати за землю зроблено виходячи з суми фактичної оплати Управлінням земельного податку (платіжне доручення №41 від 16.05.2007р. на суму 31 350 грн. )та згідно журналу-ордеру і відомості по розрахунку за період з 1999р. по 01.01.2007р. на суму 55 468 грн. 72 коп.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що  відповідно до ч.1 ст.206 Господарського кодексу України господарське зобов’язання може бути розірвано його сторонами відповідно до правил, встановлених ст.188 Господарського кодексу України.  Згідно ч.2 ст.188 Господарського кодексу України сторона договору , яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, яка має надати відповідь на таке повідомлення протягом двадцятиденного строку  з моменту отримання пропозиції про розірвання договору.

Крім того, відповідач зазначив, що згідно ч.3 ст.202 Господарського кодексу України до відносин щодо припинення господарських зобов’язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України , з урахуванням положень Господарського кодексу.  Згідно ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

За таких обставин, відповідач вважає, що договір може бути розірваний лише за позовом однієї із сторін по договору  за наявності визначених законом підстав та за умови дотримання процедури, визначеної ст.188 Господарського кодексу України. Міністерство ж оборони України не є стороною у договорі оренди, тому заступником військового прокурора Центрального регіону України невірно визначено особу, в інтересах якої подано позов.

Крім того, відповідач зазначив, що з 20.07.2004р., тобто, з моменту набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва,  право власності на нерухоме майно, що є об’єктом оренди виникло у Державного підприємства „Центральне спеціалізоване будівельне управління Міністерства оборони України”, отже, права та обов’язки орендодавця за Договором оренди від 12.01.1999р. перейшло до зазначеного ДП.

Стосовно суми заборгованості по орендній платі відповідач вважає, що Додатковим погодженням від 17.03.1999р.  внесено зміни до п.3.1.2. Договору оренди від 12.01.1999р. , отже, сторони домовилися що вартість виконаних  ПП „Санаре” будівельних робіт на суму 787 197 грн. зараховано в рахунок орендної плати, термін зарахування  сторонами визначено як 11 років 2 місяці 8 днів.  Відповідач зазначив, що ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України  передбачено обов’язок сторін за договором виконувати прийняті на себе зобов’язання відповідно до умов договору.

Розглянув матеріали справи суд доходить до такого  висновку:

Згідно п.9  Прикінцевих та перехідних положень  Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2004р.  до договорів, що були укладені до 01 січня 2004р. і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями  Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав та обов’язків, які продовжують існувати  або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Отже, до правовідносин, що існують на даний час між сторонами за договором оренди державного майна від 12.01.1999р., мають регулюватися чинним на даний час законодавством –зокрема, Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.206 Господарського кодексу України господарське зобов’язання може бути розірвано його сторонами відповідно до правил, встановлених ст.188 Господарського кодексу України.  Згідно ч.2 ст.188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, яка має надати відповідь на таке повідомлення протягом двадцятиденного строку  з моменту отримання пропозиції про розірвання договору.

Згідно ч.3 ст.202 Господарського кодексу України до відносин щодо припинення господарських зобов’язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням положень Господарського кодексу.  Згідно ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

За таких обставин,  договір може бути розірваний лише за позовом однієї із сторін по договору  за наявності визначених законом підстав та за умови дотримання процедури, визначеної ст.188 Господарського кодексу України.  Міністерство ж оборони України не є стороною у договорі оренди, тому заступником військового прокурора Центрального регіону України невірно визначено особу, в інтересах якої подано позов.

Що стосується вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі, то з цього приводу слід зазначити, з тексту позовної заяви заступника військового прокурора Центрального регіону України взагалі не вбачається на користь якої особи слід стягнути суму заборгованості по орендній платі, але, виходячи з того, що позов подано в інтересах Міністерства оборони України можливо було б зробити висновок про стягнення коштів на користь Міністерства оборони України. Згідно пояснень  заступника військового прокурора Центрального регіону України, що були надані до матеріалів справи представником прокуратури в судовому засіданні 26 жовтня 2006р., вся сума заборгованості по орендній платі повинна бути перерахована Управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України, яке повинно провести сплату всіх податків, а різницю повернути Міністерству оборони України.

Згідно  ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів   цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Отже, укладаючи Договір оренди державного майна від 12.01.1999р. сторони домовилися щодо його умов та  визначили зобов’язання кожної  сторони.

Крім того, згідно п.3.1.1  та п.4.2. Договору оренди державного майна від 12.01.1999р. орендна плата повинна перераховуватися Орендодавцю, яким відповідно до Договору є Військова частина А0200 (Управління капітального будівництва МОУ). Отже, заступником військового прокурора Центрального регіону України невірно визначено особу, в інтересах якої подано позов.

Слід також зауважити, що згідно  ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів   цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).  Отже, укладаючи Договір оренди державного майна від 12.01.1999р. сторони домовилися щодо його умов та  визначили зобов’язання кожної  сторони .

17 березня 1999р. сторони підписали Додаткове погодження до Договору від 12.01.1999р., яким виклали у новій редакції п.1.1. Договору, виключили з Договору  п.1.3., доповнили пункти 3.1.1. та 3.5. Договору та внесли інші зміни. Зокрема, у розділі У цього Додаткового погодження сторони зазначили, що орендна плата складає 5 586 грн. 50 коп. в місяць. Заборгованість А0200  перед ПП „Санаре”  -750 091грн. 50 коп. Залік суми виконаних робіт в рахунок орендної плати складає :750 091 грн. 50 коп. 67 038 грн. = 11 років 2 місяці 8 днів. Всі послідуючі роки строку оренди орендна плата за рік  складає 67 038 грн.  (з ПДВ).  Крім того, сторони виклали у новій редакції п.9.5. Договору, яким визначили порядок повернення Орендарю вартості виконаних робіт у разі розірвання договору за ініціативою будь-якої із сторін.  Слід зауважити, що як сам Договір оренди державного майна від 12.01.1999р., так і Додаткове погодження від 17.03.1000р. у якості Орендодавця підписала Військова частина А0200, отже, саме Військова частина А0200 (управління капітального будівництва МОУ) погодилося  з тим, що залік суми виконаних робіт в рахунок орендної плати складає:750 091 грн. 50 коп. 67 038 грн. = 11 років 2 місяці 8 днів.

Що стосується вимоги щодо стягнення плати за землю  (земельний податок) у сумі 91 109 грн. 49 коп., то ця вимога також не підлягає задоволенню, виходячи з того, що, по-перше, згідно п.3.5. Договору плата за землю, електропостачання, комунальні послуги  сплачується Орендарем на підставі пред’явлених рахунків  постачальників або орендодавця. До матеріалів справи не надано доказів виставлення відповідачу (орендарю)  рахунків на оплату плати за землю, отже, у відповідача не виникло обов’язку щодо оплати плати за землю.  Крім того, у будь-якому випадку, плата за землю не підлягає стягненню на користь Міністерства оборони України, яке не є стороною за Договором, про що вже зазначалося вище.

За таких обставин, позов  заступника військового прокурора Центрального регіону України  в інтересах держави в особі Міністерства оборони України  є необгрунтованим, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.  82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 06 листопада  2007р.

Суддя                                                                                       Рога Н. В.