ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2007 р.
Справа № А-15/136

Господарський суд Івано - Франківської області в складі судді Деделюка Б.В.

при секретарі судового засідання Суфрищук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Івано-Франківського  обласного  відділення Фонду соціального захисту інвалідів  вул.Гуцульська,9, м.Івано-Франківськ, 76007;

до відповідача: ЗАТ "Торговий дім" Калуський машинобудівний завод", вул. Долинська,88 А, м. Калуш, Івано - Франківська область, 76000;

про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 4786 грн 66 коп;

за участю  представників сторін:

від позивача: Юхменко Д.М. - представник,  доручення № 04-237/517 від 17.05.2007 року;

від відповідача: Іванів О.Б. - адвокат, довіреність № 23 від 15.05.2007 року;

В судовому засіданні 16.07.2007 року оголошувалась перерва до 19.07.2007 року.

Представникам сторін роз”яснено права та обов”язки передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно поданих клопотань, відповідно до п.2-1 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні  положення” Кодексу адміністративного судочинства України, технічна фіксація судового процесу не здійснюється. Відводу складу суду не заявлено.

встановив:

Івано-Франківське  обласне  відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося в суд із позовом до закритого акціонерного товариства "Торговий дім" Калуський машинобудівний завод" про  стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 4786 грн 66 коп. штрафних санкцій  за невиконання  нормативу робочих місць для забезпечення  інвалідів у 2006 році.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що  відповідачем не створено в 2006 році робочі місця для працевлаштування інвалідів, чим  порушено норми статті 19 Закону України  "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"  згідно яких, для  підприємств,  установ,  організацій, у тому числі  підприємств, організацій  громадських організацій  інвалідів, фізичних  осіб,  які  використовують найману працю, встановлюється  норматив  робочих  місць  для працевлаштування  інвалідів у розмірі  чотирьох    відсотків    середньооблікової   чисельності   штатних працівників  облікового  складу  за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Представник відповідача  в судовому засіданні 06.08.2007 року пояснив, що  відповідно до ухвали господарського суду від 19.07.2007 року за ініціативою відповідача здійснено перевірку щодо кількості

( чисельності) працівників, які знаходились в трудових відносинах з відповідачем. В результаті проведеної перевірки сторонами встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників ЗАТ " Калуський машинобудівний завод" в 2006 році становила 14 осіб. В зв"язку з цим звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів підлягає уточненню, а саме, сума коштів штрафних санкцій за  нестворені робочі місця складає 5128,57 грн.  Оскільки  11.04.2007 року  відповідачем перераховано штрафні санкції в сумі 4786, 67 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10 від 11.04.2007 року, то сума штрафних санкцій, що  підлягають стягненню з відповідача на час розгляду справи становить 341,90 грн. так як  вважає, що стягнення з відповідача адміністративно - господарських санкцій в розмірі 100 відсотків середньорічної заробітної плати працівника  є безпідставним.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін,  з"ясувавши обставини, на яких грунтуються  їх вимоги та заперечення,  оцінивши докази, що мають значення для об"єктивного  вирішення спору, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Згідно статті   17 Закону України  "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"  з метою   реалізації  творчих  і  виробничих здібностей  інвалідів  та  з  урахуванням  дивідуальних  програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах,  організаціях,  а також  займатися  підприємницькою  та іншою  трудовою  діяльністю,  яка не заборонена законом.

Відповідно статті  19  вищевказаного Закону для підприємств, установ і  організацій незалежно від форми  власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної  чисельності працюючих, а якщо  працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця, якщо інше не передбачено законом.

Керівники підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання у разі незабезпечення зазначених нормативів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Згідно статті 20 вказаного закону,  підприємства, установи    і   організації незалежно від форм  власності і господарювання, де  кількість  працюючих  інваалідів менша, ніж  установлено нормативом,  щороку сплачують відповідним  відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких  визначається у розмірі середньої річної заробітньої плати на  відповідному підприємстві, в установі, організації за кожне робоче місце, не  зайняте інвалідом.

Штрафні санкції  за  незабезпечення  нормативу, згідно ст.20  Закону України "Про основи соціальної  захищеності інвалідів в Україні"  сплачують  підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом.

Згідно Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів затвердженого постановою КМУ від 03.05.95.  №314  визначено, що робоче місце інваліда - це окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об"єднанні), в установі та організації не залежно від форми власності та господарювання, де  створено  необхідні умови для праці інваліда.

Як вбачається із позовної заяви позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції у розмірі

4786 грн.66 коп. за  незайняті робочі місця інвалідами  в 2006 році, виходячи з  середньооблікової чисельності штатних працівників відповідача, яка відповідно до поданої відповідачем звітності становила 15 осіб.

На виконання ухвали господарського суду від 19.07.2007 року, сторонами 26.07.2007 року проведено  перевірку кількості (чисельності) працівників, які знаходились в трудових відносинах з відповідачем у 2006 році. В результаті проведеної сторонами перевірки встановлено, що  середньооблікова кількість штатних працівників відповідача в 2006 році становила 14 осіб про що сторонами внесено уточнення до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів. Зважаючи на викладене,  сума  штрафних санкцій за нестворені робочі місця, яка підлягає стягненню з відповідача на час розгляду справи становить 5128,57 грн.

Зважаючи на те, що на протязі 2006  року  чисельність працівників становила 14 чоловік, то стягнення з відповідача адміністративно - господарських санкцій в розмірі 100 відсотків середньорічної заробітної плати працівника  є безпідставним так як відповідно  до статті 20  Закону України "Про основи соціальної  захищеності інвалідів в Україні"  для підприємств, установ, організацій, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно - господарських санкцій за  робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробтнної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації.

11.04.2007 року позивачем сплачено частину штрафних санкцій  в сумі 4786,67 грн., що підтверджуться платіжним дорученням №10 від 11.04.2007 року. В судовому засіданні  06.08.07 року представник позивача  подав докази сплати частини штрафних санкцій в сумі 341,90 грн.

Зважаючи на викладене та взявши до уваги факт сплати відповідачем суми штрафних санкцій, які  підлягали стягненню з відповідача, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову  слід відмовити.

На підставі викладеного та  керуючись ст. 124 Конституції України, Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", п. 4 ст. 95, ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суддя                                                                              Деделюк Борис Васильович

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі.  першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова складена в повному  обсязі  09.08.07.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Вінтоняк Оксана Іванівна  на архітек