СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

місто Севастополь

28 вересня 2007 року
Справа № 2-16/59-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Градової О.Г.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Лисенко В.А.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.,

Наконечного О.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Кияненко Максим Валерійович, довіреність № б/н від 31.07.07;

відповідача: Ліпницька Ганна Юріївна, довіреність № 3329/10/10-0 від 05.03.07;

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Будмеханізація" на постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 11 червня 2007 року у справі № 2-16/59-2007А

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Будмеханізація" (Чорноморське шосе, 19ж,Євпаторія,97400)

до Державної податкової інспекції в м. Євпаторії в Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 2/40,Євпаторія, АРК,97416) про визнання недійсними рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом (з додатком до нього –а.с. 109 т.1) про скасування податкових повідомлень-рішень про застосування штрафів за затримку сплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість, податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, податку з доходів фізичних осіб.

Позов обґрунтований тим, що несвоєчасна сплата цих податків була не за виною підприємства, а колишніх робітників позивача, продаж майна позивача та арешт рахунків податковим органом здійснено з порушенням закону, за II квартал 2006 року позивач не сплатив, а змінив податкові зобов’язання шляхом надання уточнюючого розрахунку.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач застосував до позивача штрафи за затримку сплати податків через те, що позивач несвоєчасно сплатив узгоджені суми податкових зобов’язань, у тому числі податковим органом розцінено оплатою з затримкою строку зміна позивачем зобов’язань з податку на додану вартість шляхом надання уточнюючого розрахунку.

Постановою місцевого господарського суду позов задоволено частково, повністю скасовано податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу у сумі 5.261грн. за затримку сплати податку на додану вартість у сумі 52.610грн., у решті позову відмовлено. З Державного бюджету України на користь позивача стягнуто 3,40грн. державного мита.

Судове рішення мотивовано тим, що зміна позивачем податкових зобов’язань з податку на додану вартість не є сплатою 52.610грн. податку з затримкою платежу, інші податки були сплачені з затримкою, причина якої не звільняє позивача від відповідальності.

Сторони подали апеляційні скарги : позивач просить скасувати постанову у частині відмови у позові та задовольнити позов тому, що судове рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин справи, що мають значення для справи; відповідач просить скасувати постанову і у позові відмовити тому, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

З заперечень на апеляційну скаргу від позивача слідує, що він не згодний з апеляційною скаргою відповідача тому, що зменшення податкових зобов'язань шляхом надання уточнюючого розрахунку не  є сплатою податку.

Заперечень від відповідача на апеляційну скаргу позивача не надійшло.

В судовому засіданні позивач і відповідач підтримали доводи своїх апеляційних скарг та не погодилися з скаргами один одного.

На підставі статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд витребував додаткові докази (а.с.9-13, 50-63, 72-96 т.2), розглянув справу та встановив наступне.

Керівником Державної податкової інспекції в місті Євпаторія Котляр Т.А. прийняті податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача за затримку сплати узгоджених сум податкових зобов’язань штрафів :

1) №0 від 15 вересня 2006 року про затримку сплати на 454 календарних днів податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 9.314,10грн. –штрафу у розмірі 50% чи 4.657,05грн. (а.с. 14 т.1),

2) №0 від 15 вересня 2006 року про затримку сплати на 89 календарних днів податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 2.503грн. –штрафу у розмірі 20% чи 500,60грн. (а.с. 13 т.1),

3) №0 від 15 вересня 2006 року про затримку сплати на 29 календарних днів податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 3.378грн. –штрафу у розмірі 10% чи 337,80грн. (а.с. 12 т.1),

4) №0 від 19 вересня 2006 року про затримку сплати на 1002 календарних днів податку з доходів фізичних осіб у сумі 338,70грн. –штрафу у розмірі 50% чи 169,35грн. (а.с. 15 т.1),

5) №0 від 19 вересня 2006 року про затримку сплати на 29 календарних днів податку з доходів фізичних осіб у сумі 227,07грн. –штрафу у розмірі 10% чи 22,71грн. (а.с. 16 т.1),

6) №0 від 29 вересня 2006 року про затримку сплати на 13 календарних днів податку на додану вартість у сумі 52.610грн. –штрафу у розмірі 10% чи 5.261грн. (а.с. 17 т.1),

7) №0 від 4 жовтня 2006 року про затримку сплати на 57 календарних днів податку на додану вартість у сумі 35.297,93грн. –штрафу у розмірі 20% чи 7.509,59грн. (а.с. 11 т.1).

1. По штрафам з сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів

З розрахунку застосованих штрафних санкцій вбачається, що платник несвоєчасно сплатив самостійно узгоджені податкові зобов’язання по розрахункам податку та узгоджене податкове зобов’язання, яке визначено податковим органом (а.с. 53-55 т.1).

Дійсно, стосовно розрахунків податку слідує, що позивач самостійно узгодив податкові зобов’язання за 2005 рік у сумі 11.854грн. (щоквартальна сплата по 2.964грн. і 2.963грн.), за 2006 рік у сумі 10.012грн. (щоквартальна сплата по 2.503грн.) (а.с. 83-86 т.2).

Податковим повідомленням-рішенням № від 29 травня 2006 року контролюючим органом визначене позивачу податкове зобов’язання з податку у сумі 3.378грн., штрафним санкціям 1.35,12грн., яке узгоджено позивачем у день отримання –31 травня 2006 року (а.с. 71 т.2).

Згідно до розрахунку штрафних санкцій та пояснення сторін, позивач самостійно сплатив податок : 12 липня 2006 року 424грн., 2.964грн., 2.963грн., 2.963грн., 2.503грн., 3.378грн., разом 15.19,1грн., які були направлені на погашення боргів по деклараціям за 2005 рік і 1 квартал 2006 року та боргу по податковому повідомленню-рішенню. (а.с. 51-55 т.1).

Позивач не оспорює сплату податку у вказані період та сумах.

Відповідно до підпункту 5.3.1 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” N2181-III від 21 грудня 2000 року (з змінами на 2 жовтня 2006 року, далі Закон України N2181-III) самостійно визначене платником податків у податковій декларації податкове зобов'язання вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації; це зобов’язання повинно бути сплачено протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку для подання податкової декларації.

Визначене контролюючим органом за підпунктами  "а" - "в" підпункту 4.2.2 Закону України №2181-Ш податкове зобов’язання платник податків зобов'язаний погасити протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження, про що вказано у підпункті 5.3.1 названого Закону.

Як встановлено вище, позивач узгодив суми податкових зобов’язань, але частково сплатив їх з порушенням встановлених законом строків. За що  підпунктом 17.1.7 Закону України N2181-III передбачений штраф –у розмірах у залежності від кількості днів затримки та суми сплаченого зобов’язання : при затримці до 30 календарних днів - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу, при затримці від 31 до 90 календарних днів включно -  у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою за 90 календарних днів, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідач правильно, за здійснене позивачем порушення та у встановлених законом розмірах, застосував до позивача штрафи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача  і скасування судового рішення не має.

Доводи позивача про те, що він не мав можливості сплатити податкові борги через арешт активів (коштів на розрахунковому рахунку) та незаконного  продажу майна колишньому керівнику товариства, не є підставою для задоволення позову та апеляційної скарги позивача.

У справі є докази стосовно застосування адміністративного арешту активів позивача та про продаж активів за керівництвом колишнього директора позивача (а.с. 18-27, 34-40, 64-71, 120-121 т.1), однак частково податковий борг  (за 2005 рік) виник раніше, ніж приймалося рішення про адміністративний арешт, у судовому порядку було оскаржено продаж лише одної транспортної одиниці (трактору ДТ-75 №572455, 1989 року випуску), отримані від продажу майна кошти  направлені на погашення боргів позивача, відповідно до пункту 4.1  Статуту позивача статутний капітал товариства складає 462.017грн., основним видом діяльності позивача є будівництво (а.с. 51-63 т.2). Такі обставини свідчать про те, що адміністративний арешт та продаж активів не були головною перешкодою для своєчасної сплати податку. Крім того, Закон України №2181-Ш не передбачає звільнення від сплати штрафу при наявності важкого матеріального положення платника податків.

У зв’язку з чим, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга позивача не обґрунтована та задоволенню не підлягає, підстав для скасування судового  рішення не має.

2. По штрафам з податку з доходів фізичних осіб

Як слідує з податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій та пояснень представників сторін штрафи були застосовані за несвоєчасну сплату податку у сумі 338,70грн. на 1.002 дня, 227,07грн. на 29 днів (а.с. 15-16 т.1).

Дійсно, податковим органом визначалися позивачу податкові зобов’язання у вказаних сумах :

1) 1 вересня 2003 року по податковому повідомленню-рішенню №1 податок у сумі 551,64грн. та штрафні санкції 1.103,28грн., усього 1.654,92грн., яке отримане та узгоджене позивачем 2 вересня 2003 року (а.с. 87а т.2),

2) 29 травня 2006 року по податковому повідомленню-рішенню №0 податок у сумі 227,07грн. та штрафні санкції 454,14грн., усього 681,21грн., яке отримане та узгоджене позивачем 31 травня 2006 року (а.с. 87 т.2).

Які  сплачені з затримкою, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 90 т.2) і чого  позивач не оспорює, однак через важке фінансове положення (арешт активів та продаж майна) сплатив з затримкою арешт активів.

Однак, як вказано вище, відповідно до закону важке фінансове положення не звільняє від відповідальності за затримку  сплати, крім того, позивач не довів того, що арешт активів  та продаж майна були головною перешкодою для несвоєчасної сплати податкових зобов'язань у незначних сумах.

У зв’язку з чим, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга позивача не обґрунтована та задоволенню не підлягає, підстав для скасування судового  рішення не має.

3. По штрафам з податку на додану вартість

Як слідує з податкових повідомлень-рішень, розрахунку штрафів та пояснень представників сторін вбачається, що штрафи були застосуванні  за своєчасну сплату податку на додану вартість у сумах 35.297,93грн. і 52.610грн.

Сторони пояснили, що несвоєчасне сплачене податкове зобов’язання у сумі 35.297,93грн. було визначено податковим органом 29 травня 2006 року за податковим повідомлення-рішенням №0, по якому загальна сума зобов’язання склала 63.276грн., у тому числі податок –42.184грн., штрафні санкції –21.092грн. Це податкове зобов’язання узгодження у день отримання податкового повідомлення-рішення позивачем –31 травня 2006 року. Такі обставини також підтверджує податкове повідомлення-рішення (а.с. 91 т.2).

Як вказано вище, відповідно до пункту 5.3.1 Закону України №2181-Ш платник податків був зобов’язаний погасити цю суму протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення.

Але позивач сплатив 35.297,93грн. 13 червня 2006 року, тобто затримав сплату податкового зобов’язання на строк від  31 до 90 календарних днів. За що податковим органом правомірно застосований штраф в розмірі 20% чи у сумі 7.0509,59грн. Посилання позивача на важке фінансове положення товариства апеляційним господарським судом не приймаються до уваги на підставі вищевказаних обставин.

Стосовно затримки сплати позивачем 52.610грн. на 13 календарних днів, то з пояснень сторін та письмових доказів вбачається наступне :

8 серпня 2006 року позивач склав та надав до податкового органу загальну податкову декларацію з податку на додану вартість за 2 квартал 2006 року №27884, якою задекларував від'ємне значення  між сумами зобов’язань та податкового кредиту на 63.184грн., які розподілив вказав на зменшення податкового боргу з ПДВ (а.с. 93-96 т.2).

30 серпня 2006 позивач надав уточнюючий розрахунок №30247 по декларації за 2 квартал 2006 року, яким зменшив на 52.610грн. суму від'ємного значення, зарахованого у зменшення податкового боргу, та на 10.574грн. збільшив суму, що підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового боргу (а.с. 79 т.1).

31  серпня 2006 позивач надав уточнюючий розрахунок №30268 по декларації за 2 квартал 2006 року, яким збільшив на 52.610грн. суму від'ємного значення, зарахованого у зменшення податкового боргу, та на 10.574грн. збільшив суму, що підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового боргу (а.с. 80 т.1).

Такі події позивача податковим органом були розцінені як несвоєчасне (на  13 календарних днів) погашення податкового зобов’язання, за що застосований штраф у сумі 5.261грн., що підтверджують податкове повідомлення-рішення, акти перевірки  (а.с. 17, 63, 115 т.1).

Однак апеляційний господарський суд вважає такі висновки податкового органу не обґрунтованими тому, що декларацій та уточнюючими розрахунками позивач не декларував до сплати у бюджет податковим зобов’язань за 2 квартал 2006 року, навпаки задекларував від'ємне значення між податковими зобов’язаннями та податковим кредитом. Помилки у складенні декларації (розподіл від'ємного значення на погашення податкового боргу та у податковий кредит наступного періоду)  та їх наступне виправлення не є  погашенням (сплатою) податкового зобов’язання, за несвоєчасну сплату якого підпунктом 17.1.7 Закону України №2181-Ш встановлена відповідальність у вигляді штрафу.

Розподіл у декларації та уточнюючих розрахунках від'ємного значення податку на суми у погашення боргів та податковий кредит також не є підставою для висновку про несвоєчасну сплату податку. Тому що податковим органом встановлена затримка сплати на 13 календарних днів. При цьому не надано будь-яких доказів наявності податкового боргу на 52.610грн. (чи більш), сплата  якого затримана на 13 календарних днів.

А тому, апеляційний господарський суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № 0018915020 (а.с. 17 т.1) прийнято контролюючим органом з порушенням закону, позивач залучений до відповідальності за порушення, яке не вчиняв.  Апеляційна скарга відповідача не обґрунтована та задоволенню не підлягає, місцевим господарським судом постанова прийнята без порушень норм матеріального права.

Апеляційний господарський суд на підставі частини 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України не приймає як докази документи (а.с. 28-29, 57-58 т.1), тому що вони не мають відношення до предмету спору, стосуються штрафу за несвоєчасну сплату податку на прибуток.

На підставі вказаного, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, постанова суду першої інстанції прийнята без порушень норм матеріального права, інших підстав для скасування (зміни) судового рішення немає.

Керуючись статтями  24, 195, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Будмеханізація"

залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Євпаторії в Автономної Республіки Крим  залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 червня 2007 року у справі № 2-16/59-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.Г. Градова

Судді                                                                      О.В. Дугаренко

В.А. Лисенко