ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2007 р.

№ 10/362/06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:

Панової І.Ю. -головуючого

суддів:

Заріцької А.О.

Продаєвич Л.В.

розглянувши   касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва

на постанову

Одеського апеляційного
господарського суду від            17
травня 2007 року

у справі

№ 10/362/06 господарського
суду Миколаївської області

за заявою

товариства з обмеженою
відповідальністю сільського господарського виробничого підприємства
"Агро-Флагман"

до

відкритого акціонерного товариства
"Миколаївське сільськогосподарсько-рибоводне підприємство"

про

банкрутство

розпорядник майна

ОСОБА_1

за участю
представників сторін:

ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва - Плахотна О.М.

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2006 року господарським
судом Миколаївської області порушено провадження у справі №10/362/06 за заявою
ТОВ СГВП "Агро-Флагман” про банкрутство ВАТ "Миколаївське
сільськогосподарсько-рибоводне підприємство” (суддя -Горобченко Д.М.).

Оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство               ВАТ "Миколаївське
сільськогосподарсько-рибоводне підприємство” надруковано в газеті "Голос
України” від 7 листопада 2006 року НОМЕР_1

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 29 грудня 2006 року затверджено реєстр вимог кредиторів
боржника, на загальну суму 878 943,45 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 20 лютого                     2007 року внесено зміни до
реєстру кредиторських вимог в частині грошових вимог УПФУ в Центральному районі
м. Миколаєва, в задоволенні кредиторських вимог ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва у сумі 80 172,48 грн. - відмовлено, в задоволенні кредиторських вимог
ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва у сумі 2 187,88 грн. -відмовлено, в
задоволенні кредиторських вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 5 142
грн. -відмовлено, в задоволенні кредиторських вимог фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3у сумі 39 000 грн. -відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою
ухвалою, ДПІ у Центральному районі
м. Миколаєва звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу в частині
відмови ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва в задоволенні кредиторських
вимог у сумі 80 172,48 грн. та у сумі 2 187,88 грн. і винести ухвалу, якою
визнати кредиторські вимоги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва в сумі 53
929,27 грн., та включити їх до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Миколаївське
сільськогосподарсько-рибоводне підприємство”, посилаючись на невідповідність
оскаржуваної ухвали фактичним обставинам справи та порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від
17 травня 2007 року апеляційну скаргу ДПІ у Центральному районі               м. Миколаєва задоволено
частково, ухвалу господарського суду першої інстанції в частині відмови в
задоволенні кредиторських вимог скаржника на суму 80 172,48 грн. та 2 187,88
грн. скасовано, і в цій частині провадження у справі припинено.

Постанову суду апеляційної
інстанції по суті обґрунтовано тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував
обставини справи та не врахував, що заява про визнання кредиторських вимог ДПІ
у Центральному районі м. Миколаєва розглядалася при ухваленні судового рішення
від 29 грудня 2006 року, а тому не могла бути предметом розгляду при ухваленні
судового рішення від                 20
лютого 2007 року, а відтак керуючись ч. 2 ст. 80 ГПК України провадження у
справі припинив.

Не погоджуючись з винесеною у
справі постановою суду апеляційної інстанції ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, прийняти рішення про
задоволення її вимог в сумі
53 929,27 грн. та включити такі кредиторські вимоги до реєстру вимог
кредиторів боржника.

В обґрунтування касаційної скарги
відповідач посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 4, 232 Господарського
кодексу України (далі -ГК України), п.п. 7.7.2 п. 7.7. ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість", п.п. 4.1.4 "а" п. 4.1 ст.
4, п.п. 5.3.1 п. 5.3, п.п. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами".

Сторони відповідно до статті 1114
ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної
скарги.

Перевіривши на  підставі
встановлених  фактичних  обставин
справи застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ДПІ у Центральному районі
м. Миколаєва були заявлені кредиторські вимоги до боржника на суму              92 784,36 грн.  Не погоджуючись з нарахованою сумою
кредиторських вимог, боржник 22 грудня 2006 року надав до суду відзив на заяву
про визнання кредиторських вимог, у якому визнав грошові вимоги ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва частково, в сумі 10 424,00 грн.

Згідно зі ст. 41 ГПК
України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому ГПК України, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом” (далі - Закон про банкрутство).

Згідно ч.ч. 3, 6 ст. 14 Закону про
банкрутство боржник разом з розпорядником майна за наслідками розгляду грошових
вимог повністю або частково визнає їх або відхиляє; рішення боржника про
невизнання вимог кредитора може бути оскаржене до господарського суду, що
порушив провадження у справі про банкрутство; вимоги кредиторів, визнані
боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру
вимог кредиторів.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29 грудня
2006 року, яка набрала чинності, було затверджено реєстр вимог кредиторів ВАТ
"Миколаївське сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" на
загальну суму                      878
943,45 грн., з яких кредиторські вимоги ДПІ у Центральному районі           м. Миколаєва господарським судом
визнані у розмірі 10 424, 00 грн. та віднесено до третьої черги, в іншій
частині заявлених вимог відмовлено. В постанові суд апеляційної інстанції
зазначає, що кредитор зазначену ухвалу отримав 11 січня 2007 року, про що
свідчить відповідне повідомлення про вручення (т.1, а.с.104).

Як вбачається з постанови суду
апеляційної інстанції, не погоджуючись з визнаною сумою кредиторських вимог ДПІ
у Центральному районі                  м.
Миколаєва, 16 січня 2007 року, після затвердження господарським судом першої
інстанції реєстру вимог кредиторів, направила суду свої заперечення на відзив
боржника щодо її кредиторських вимог від 21 грудня 2006 року         № 90, в якому кредитор зазначив, що
визнана боржником сума кредиторських вимог не відповідає реальному розміру
заборгованості, а тому просить визнати його кредитором боржника із сумою вимог
55 566,13 грн. та включити такі вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Отже, чинним законодавством про
банкрутство визначено спеціальну процедуру розгляду спірних вимог кредиторів,
відповідно до якої за результатом розгляду спірних вимог приймається окремий
судовий акт, який може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами у
випадку виникнення таких обставин щодо розгляду грошових вимог спірного
кредитора. Ухвала про затвердження реєстру вимог кредиторів в такому випадку не
є судовим актом, прийнятим за результатом розгляду спірних вимог кредитора,
вона є процесуальним документом, який об'єднує результат розгляду грошових
вимог усіх кредиторів, безпосередньо не зачіпає права таких кредиторів, а,
відтак нововиявленими обставинами для зміни ухвали про затвердження реєстру
вимог кредиторів можуть бути обставини скасування (зміни) судових актів,
прийнятих за результатом перегляду ухвал суду про визнання (відхилення) спірних
вимог кредиторів відповідно до
ст. 14 Закону про банкрутство. Законодавець не передбачає можливості
внесення змін до реєстру вимог кредиторів інакше, як внаслідок скасування
судових актів, прийнятих за результатами визнання (невизнання) грошових вимог
кредиторів у справі.

У процедурі банкрутства
здійснюється пропорційне задоволення вимог усіх кредиторів, тому внесення змін
до реєстру вимог кредиторів, який визнається судом, впливає не тільки на його
права, але й на майнові права інших кредиторів.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядником майна було надано суду уточнений реєстр вимог кредиторів за яким
були розглянуті заперечення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва на відзив
боржника щодо його кредиторських вимог.

За результатами розгляду заперечень
боржника щодо кредиторських вимог ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
господарським судом Миколаївської області винесено ухвалу від 20 лютого 2007
року, якою заявнику касаційної скарги відмовлено у визнанні його кредитором
боржника на суму 80 172,48 грн. та окремо на суму 2 187,88 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК
України господарський суд припиняє провадження у справі якщо є рішення
господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як вбачається з постанови суду
апеляційної інстанції, враховуючи вищевикладене судова колегія апеляційного
суду дійшла висновку про необхідність припинення провадження у справі в частині
розгляду кредиторських вимог ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва на суму 80
172,48 грн. та 2187,88 грн. за ухвалою господарського суду Миколаївської
області від 20 лютого 2007 року, оскільки судом за результатами розгляду вимог
кредиторів було затверджено реєстр вимог кредиторів боржника та винесено
відповідну ухвалу.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної
інстанції, оскільки господарським судом першої інстанції вже було прийнято
рішення про часткове задоволення вимог кредитора, про що винесено відповідну
ухвалу від 29 грудня 2006 року
(т. 1 а.с.108), а ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва не було її
оскаржено.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ухвала суду від 29 грудня 2006 року є чинною.

Таким чином, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що немає підстав для скасування постанови
Одеського апеляційного господарського суду від 17 травня 2007 року у справі №
10/362/06.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України -

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 17 травня 2007 року у справі № 10/362/06 залишити без
змін.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді                                                                                           А.О.
Заріцька

Л.В. Продаєвич