ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/298

22.08.07

За позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю

"Автотранспортне підприємство "Максімус"

До                              Товариства з обмеженою відповідальністю "Франц Груп "

Про                    стягнення 20088,57 грн.

Суддя  Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача           Дубашидзе М.Г. –предст. (дов. б/н від 11.05.07 р.)

Від відповідача           не з’явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Франц Груп " про стягнення заборгованості у розмірі 20088,57 грн. (16 222,05 грн. –основний борг, 1 367,52 грн. –пеня, 467,74 грн. –3% річних, 2 031,26 грн. –збитки від інфляції), яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 012/06 від 01.06.06 р.

Ухвалою суду від 19.07.07 р. порушено провадження у справі № 12/298 та призначено розгляд справи на 07.08.07 р.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, представника в судове засідання 07.08.07 р. не направив.

За таких обставин 07.08.07р. судом винесена ухвала про відкладення слухання справи на 22.08.07р.

В судове засідання 22.08.07р. представник відповідача знову не з’явився, відзив на позовну заяву не надав, причини неявки не повідомив.

На підставі ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем 01.06.06р. укладено договір поставки № 012/06, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов’язання передати у власність (поставляти) відповідачеві бетон товарний в кількості та на умовах, зазначених в договорі, а відповідач зобов’язався прийняти бетон оплатити його вартість на умовах договору.

За період з 15.06.2006 р. по 30.06.2006 р. позивачем були здійснені окремі поставки товарного бетону марки ПЗВ15 у кількості 17,00 м3 на загальну суму 4 434,80 грн.. Факт отримання відповідачем ТМЦ у позивача підтверджується наступними документами:

- видаткова накладна № АТ-03 від 30.06.2006 року на суму 4 434,80 грн. ;

-          довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей ф. М-2 серії ЯЛЗ № 501029 від 19.06.2006 року на отримання бетону у кількості 20 м3.

Відповідно до умов п. 5.2. ст. 5 договору покупець повинен оплатити вартість кожної партії бетону, що повинен бути поставлений відповідно до замовлення покупця, на умові 100% передоплати на підставі рахунку, виставленого постачальником.

30.06.2006 року згідно виставленого позивачем рахунку-фактури № АТ-51 від 19.06.2006 року відповідачем була здійснена передоплата за бетон у розмірі 3 106,44 грн., що підтверджується банківською випискою від 30.06.06р. (залучена до матеріалів справи).

Таким  чином, станом  на 30.06.2006 р. заборгованість відповідача перед позивачем  за  поставлений бетон становила 1 328,36 грн.

Крім того, за період з 01.06.2006 р. по 30.06.2006 р. позивачем в рамках договору було здійснено транспортування бетону за вказаною відповідачем адресою. Факт надання позивачем відповідачеві послуг з перевезення підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № АТ-45 від 30.06.2006 р. на суму 1 230,98 грн., підписаним позивачем та відповідачем.

Згідно ч. 5 ст. 267 Господарського кодексу України у договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем.

Пунктом 3.1. ст. З договору передбачено, що бетон поставляється постачальником на адресу, що зазначається покупцем.

Станом на 30.06.2006 р. заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з перевезення становила 1 230,98 грн.

Таким чином, станом на 30.06.2006 р. загальна вартість поставленого позивачем товару та вартість його транспортування становила 5 665,78 грн., з яких оплачено відповідачем за бетон було лише 3 106,44 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений в період з 15.06.2006р. по 30.06.2006р. бетон та його транспортування до місця призначення становила 2 559,34 грн.

За період з 01.07.2006 р. по 17.07.2006 р. позивач знову здійснив поставку товарного  бетону марки ПЗВ15 у кількості 40,50 м3 на загальну суму 13 662,71 грн., з яких 10 974,50 грн. - вартість бетону, решта 2 688,20 грн. - вартість транспортування бетону до місця призначення.

Факт отримання відповідачем ТМЦ у позивача та надання послуг з перевезення підтверджується наступними документами:

-          видаткова накладна № АТ-08 від 17.07.2006 р. на суму 13 662,71 грн.;

-          довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей ф. М-2 серії ЯЛЗ № 501030 від 03.07.2006р. на отримання бетону у кількості 80 м3.

Вищевказана сума також не оплачена відповідачем.

З 17.07.2006 р. заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений в період з 15.06.2006р. по 17.07.2006р. бетон та його транспортування до місця призначення становить 16 222,05 грн.

Також позивач просить стягнути на свою користь  штрафні санкції, передбачені договором, у розмірі 1 227,47 грн., збитки від інфляції у розмірі 1 215,74 грн. та 3% річних у розмірі 218,82 грн.

Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до умов ст. 655 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 ЦК України.

Так як позивачем була здійснена поставка бетону, не отримавши 100% оплати від відповідача, обов'язок здійснення якої був передбачений договором, відповідач зобов'язаний виконати свої зобов'язання і здійснити розрахунок.

Пунктом 6.1. ст. 6 договору передбачена відповідальність покупця за прострочення оплати кожної отриманої партії бетону у вигляді оплати постачальнику пені за кожний день прострочення оплати, виходячи з подвійного розміру облікової ставки Національного банку України, яка діяла на час прострочення оплати, що нараховується на розмір несплачених покупцем грошових сум з першого дня прострочення оплати до моменту повного виконання покупцем своїх зобов'язань щодо оплати.

Але вимога позивача про стягнення пені судом задоволена бути не може, оскільки пунктом 6.1. ст. 6 договору передбачена сплата пені з першого дня прострочення оплати, а пунктом 5.2 ст. 5 договору передбачена 100% передплата на підставі рахунку, наданого постачальником.

Таким чином, не виставивши покупцю рахунок та не дочекавшись 100% передоплати, позивач позбавив себе права на стягнення пені.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: основний борг в сумі 16222,05 грн., 467,74 грн. 3% річних, 2031,26 грн. індексу інфляції та судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Франц Груп»(04111, м. Київ, вул. Щербакова, 60-Д,  р/р 0066  у філії АКІБ «УкрСиббанк»«Київське  Регіональне Управління»МФО 300733, , Св. № 39097244, ІПН 95) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Максімус»(04112  м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, р/р 9736 в Філії «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області»м. Донецька МФО 334635,, Св. №39101054, ІПН 97)  основний борг в сумі 16222,05 грн., 467,74 грн. 3% річних, 2031,26 грн. індексу інфляції, 187, 21 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині в позові відмовити.

4.          Після набрання чинності судовим рішенням видати наказ.

5.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                      Л.В.Прокопенко