ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2007 р.
Справа № 15а/155-3130

15 год. 00  хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі

при секретарі судового засідання

Розглянув справу

за позовом  Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я.Горбачевського, майдан Волі, 1, м. Тернопіль

до   1) Приватного підприємства "АнТон", вул. Миру, 3а/28, м. Тернопіль   2) Тернопільської міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль   3) Інспекції держархбудконтролю управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради, вул. Коперніка, 1, м. Тернопіль

про скасування рішення Тернопільської міської ради № 4/8/103 від 18.09.2003р. про надання земельної ділянки площею 100,00 кв.м. в оренду ПП "АнТон" під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об'єктами торгівельно-побутового призначення "Медична академія" за адресою вул. Руська та дозволу  держархбудконтролю на виконання будівельних робіт від 14.02.2007р. № 31/07.

за участю представників сторін:

позивача: адвокат Бочан Іван Павлович - довіреність № 06/339  від 07.02.05 р.

відповідача № 1: Штопко В.В. - посвідчення від 29.09.04 р.

відповідача № 2: Юрисконсульт 1-ї категорії Михальчук О. Ю. –довіреність № 206/01 від 02.02.2007р.

відповідача № 3:  не з’явився.

Суть справи:

Державний медичний університет ім. І.Я.Горбачевського, м. Тернопіль звернувся до господарського суду з позовом до 1) Приватного підприємства "АнТон", вул. Миру, 3а/28, м. Тернопіль 2) Тернопільської міської ради, вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль 3) Інспекції держархбудконтролю управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради, вул. Коперніка, 1, м. Тернопіль про скасування рішення Тернопільської міської ради № 4/8/103 від 18.09.2003р. про надання земельної ділянки площею 100,00 кв.м. в оренду ПП "АнТон" під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об'єктами торгівельно-побутового призначення "Медична академія" за адресою вул. Руська та дозволу  держархбудконтролю на виконання будівельних робіт від 14.02.2007р. № 31/07.

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 49, 51, 130 КАС України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, в повному обсязі.

Представники Приватного підприємства "АнТон" та Тернопільської міської ради в судовому засіданні заперечили заявлені позовні вимоги та просять суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем №3 08.08.2007р. подано суду клопотання, у відповідності до п.3 ст. 122 КАС України,  про розгляд даної адміністративної справи без участі його представника.

Окрім того, представником ПП „АнТон” в судовому засіданні 17.10.2007р. подано клопотання про застосування в розгляді даної справи відносно вимог позивача правил щодо строків позовної давності, у зв’язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення Тернопільської міської ради № 4/8/103 від 18.09.2003р.

Клопотання відповідача № 1 про застосування при розгляді справи правил про строки позовної давності, у відповідності до ст.ст. 99, 100 КАС України, суд вважає таким, що задоволенню не підлягає, оскільки КАС України набрав чинності з 01.09.2005р. та, у відповідності до ст. 58 Конституції України,  не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вимоги ст. 164 КАС України, суд, дослідивши обставини справи та враховуючи клопотання ПП „АнТон”, вважає за можливе  в даному судовому засіданні прийняти постанову щодо частини позовних вимог, а саме скасування рішення Тернопільської міської ради № 4/8/103 від 18.09.2003р.

Як вбачається із позовних матеріалів, спірні правовідносини за своїм характером є адміністративно-правовими, у зв’язку з чим справа розглядається згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав чинності з 01.09.2005р.

Відповідно до змісту пунктів 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін та третіх осіб, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 2 статті 20 Господарського Кодексу України встановлено, що кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів.

Згідно норм ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено форму актів, які приймаються радою, порядок прийняття нею актів, а також встановлено презумпцію правомірності актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування через вказівку, що такі акти з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України можуть бути визнані незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи  іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов’язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв’язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації –позивача у справі.

18 вересня 2003 року на восьмій сесії четвертого скликання Тернопільською міською радою, в межах повноважень визначених ст. 12 Земельного кодексу України, було прийнято Рішення „Про затвердження проекту відведення земельної ділянки під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об’єктами торгівельно-побутового призначення „Медична академія” за адресою вул.. Руська”, яким затверджено проект відведення земельної ділянки під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об’єктами торгівельно-побутового призначення „Медична академія” за адресою вул.. Руська та вирішено надати земельну ділянку площею 100 кв.м. в оренду терміном на п’ять років приватному підприємству „АнТон” під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об’єктами торгівельно-побутового призначення „Медична академія” за адресою вул.. Руська.

Правовідносини, пов’язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Законом України „Про оренду землі”, Цивільним кодексом України, іншими Законами України, Постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі.

Стаття 2 Земельного Кодексу України визначає земельні відносини –як відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб’єктами яких є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

У відповідності до статті 116 Земельного Кодексу України підставою для набуття юридичною особою права  користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності є рішення органу місцевого самоврядування прийнятого в межах повноважень даного органу, визначених ст.ст. 12, 17 Кодексу.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди.

Статтями 124, 125 Земельного Кодексу України, статтями 4, 5, 6, 7 Закону України „Про оренду землі” передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності територіальних громад міст можуть бути об’єктом оренди. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є органи місцевого самоврядування –селищні, сільські, міські ради. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки і право юридичної особи на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 Кодексу.

У відповідності до ст.123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування, а саме: викопіювання з генерального плану або    іншої містобудівної документації населеного пункту, копію плану земельної ділянки з нанесенням на ній варіантів розміщення об'єкта із зазначенням загальної площі, яку необхідно вилучити. Зазначаються також склад угідь земельної ділянки, що вилучається, та умови її відведення. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки  погоджується  із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі акта вибору та обстеження земельної ділянки від 29.03.2002р., затвердженого розпорядженням міського голови №378 від 29.03.2002р., приватне підприємство “АнТон” отримало висновки органу по земельних ресурсах –висновок № 981/14 від травня 2002р. про погодження місця розташування об’єкта зупинки громадського транспорту „Медична академія” з об’єктами торгівельно-побутового призначення на земельній ділянці площею до 100 кв.м., в т.ч. за рахунок міських земель загального користування, з них під вулицями –до 100кв.м.  Тернопільського міського відділу земельних ресурсів; санітарно-епідеміологічного органу –висновок Тернопільської міської санітарно-епідеміологічної станції щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову від 21.05.2002р. № 233, органу архітектури –висновок управління містобудування та архітектури виконавчого комітету міської ради на відповідність земельної ділянки містобудівельним та архітектурно-планувальним вимогам від 14.03.2002р.

Рішенням Тернопільської міської ради № 4/4/36 від 25.07.2002р., на підставі висновку постійної комісії з питань містобудування та земельних відносин Тернопільської міської ради від 23.05.2002р. № 7п.20, вирішено погодити місце влаштування зупинки громадського транспорту з об’єктами торгівельно-побутового призначення „Медична академія” на земельній ділянці до 100 кв.м. ПП „АнТон” з наданням дозволу на складання проектно-кошторисної документації на влаштування зупинки та складання проекту відведення земельної ділянки після затвердження проектно-кошторисної документації у встановленому порядку.

Згідно листа № 3/213 від 16.07.2003р. Тернопільської обласної служби „Укрдержінвестекспертиза”, робочий проект „Зупинка громадського транспорту з об’єктом торгівельно-побутового призначення ПП „АнТон” по вул.. Руській, у відповідності до „Переліку об’єктів...”, затвердженого наказом Держбуду України № 179 від 12.09.2001р., п. 2.5 не потребує висновків комплексної державної експертизи.

У відповідності до висновків державної землевпорядної експертизи від 25.07.2003 № 269, технічна  документація (проект відведення земельної ділянки) відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-технічним вимогам та оцінюється позитивно.

У відповідності до експертного висновку № 147, виданого ВДПО УМВС України в Тернопільській області вих. № 1530 від 25.07.2003р., порушень вимог пожежної безпеки у проектній документації на реконструкцію зупинки громадського транспорту не виявлено.

Рішенням комісії міської ради з питань містобудування та земельних відносин від 19.08.2003р. погоджено питання затвердження проекту відведення земельної ділянки площею 100 кв.м. в оренду терміном на п’ять років ПП „АнТон” під реконструкцію зупинки громадського транспорту.

Рішенням Тернопільської міської ради восьмої сесії четвертого скликання № 4/8/103 від 18.09.2003р. „Про затвердження проекту відведення земельної ділянки під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об’єктами торгівельно-побутового призначення „Медична академія” за адресою вул.. Руська”, на піставі зібраних ПП. „АнТон” документів, погоджень, висновків затверджено проект відведення земельної ділянки під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об’єктами торгівельно-побутового призначення „Медична академія” за адресою вул.. Руська та вирішено надати земельну ділянку площею 100 кв.м. в оренду терміном на п’ять років приватному підприємству „АнТон” під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об’єктами торгівельно-побутового призначення „Медична академія” за адресою вул.. Руська.

Підставою для звернення до суду з позовом про скасування рішення міської ради № 4/8/103 від 18.09.2003р., згідно змісту позовної заяви та пояснення представника позивача в судовому засіданні, є порушення Тернопільською міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення архітектурних, санітарних, та протипожежних норм та правил, а саме ДБН –360-92**, згідно яких відстань між будівлею морфологічного корпусу позивача та об’єктом торгівельно-побутового призначення повинна бути не менше, ніж 15 м, фактична відстань, як вказує позивач, складає 4,5 м. Водночас жодним доказом не обґрунтовано, яким чином оскаржуване рішення порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Як  вже зазначалося, надання земельних ділянок в оренду здійснюється в порядку, визначеному процесуальними нормами, встановленими статтею 124 Земельного кодексу України, та передбачає собою систему заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин шляхом реалізації прав юридичних осіб і повноважень органів місцевого самоврядування. Зокрема, наданню земельної ділянки в оренду, що перебуває у комунальній власності із зміною її цільового призначення передує підготовка та затвердження проекту відведення земельної ділянки, в порядку визначеному ст.ст. 118, 123 Земельного кодексу України. При цьому дані нормативні акти не передбачають узгодження проекту відведення земельної ділянки з державними будівельними нормами, оскільки останні регулюють питання будівництва та архітектури, а не земельні відносини.

Натомість, слід зазначити, що ПП „АнТон” рішенням Тернопільської міської ради від 28.02.2001р. надавався дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування зупинки громадського транспорту з малою архітектурною формою (об’єктом торгівельно-побутового призначення) по вул.. Руській, згідно висновків управління містобудування та архітектури від 14.03.2002р. ділянка по вул.. Руській за містобудівельними та архітектурно-планувальними вимогами може використовуватись під розташування зупинки громадського транспорту, яку необхідно влаштувати згідно „Типових правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності”, затверджених наказом Держбуду від 13.10.2000 р. N 227 та  зареєстрованих в Міністерстві  юстиції України 27 жовтня 2000 р. за N 755/4976. Отже, об’єкт торгівельно-побутового призначення, під спорудження якого ПП „АнТон” виготовлявся проект відведення земельної ділянки, належить до малих архітектурних форм, що підтверджено і представником Тернопільської міської ради в судовому засіданні. Мала   архітектурна   форма  для  здійснення  підприємницької діяльності - невелика споруда, яка  виконується із полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів.

Згідно Типових  правила  розміщення  малих  архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності (далі - Правила), затверджених наказом Держбуду від 13.10.2000 р. N 227 та  Зареєстрованих в Міністерстві  юстиції України 27 жовтня 2000 р. за N 755/4976 (які були чинними на час прийняття оспорюваного рішення), що визначають порядок розміщення малих архітектурних форм незалежно від форми власності для здійснення підприємницької діяльності на території України,   дозвіл  на  розміщення  малої  архітектурної  форми  - це документ, що дає  право суб'єкту підприємницької діяльності на розміщення малої архітектурної форми і видається органом містобудування та архітектури  за  умови виникнення права на земельну ділянку.

Отже, первинною умовою для одержання дозволу на розміщення об’єкта малої архітектурної форми є наявність у суб’єкта права на земельну ділянку, що є також необхідною умовою для подання документів. І тільки при наданні дозволу на розміщення малої архітектурної форми орган    містобудування   та   архітектури перевіряє відповідність паспорта прив'язки малої архітектурної форми державним будівельним нормам (п. 14 Правил).

А відтак, твердження позивача, що покладено в основу його позовних вимог, щодо порушення міською радою при прийнятті рішення про надання в оренду земельної ділянки ПП „АнТон”  державних будівельних норм є необґрунтованим та не заслуговує на увагу, оскільки на стадії погодження проекту відведення земельної ділянки та прийняття рішення про надання її в оренду, у відповідності з вимогами земельного законодавства органом місцевого самоврядування не досліджуються питання дотримання державних будівельних норм та правил, в т.ч. в частині дотримання побутових розривів.

Разом з тим слід відмітити, що стверджуючи про порушення Тернопільською міською радою при прийнятті рішення від 18.09.2003р. державних будівельних норм, позивачем не вказано, які саме норми ДБН порушені відповідачем при прийнятті рішення про надання ПП „АнТон” в оренду земельної ділянки, окрім того, свою думку про величину побутового розриву 15 м. позивач обґрунтовує, посилаючись на п. 3.37 ДБН 360-92**, в той час, коли даний розділ стосується селітебної території сільських поселень.

Відповідно до     п. 3.13    державних    будівельних    норм  "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92** відстань між житловими будинками, житловими і  громадськими, а також між виробничими будинками потрібно приймати на основі розрахунків інсоляції та освітленості відповідно до норм протипожежних вимог. Водночас в матеріалах справи знаходиться експертний висновок № 147, виданий ВДПО УМВС України в Тернопільській області вих. № 1530 від 25.07.2003р., згідно якого порушень вимог пожежної безпеки у проектній документації на реконструкцію зупинки громадського транспорту не виявлено.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких вона ґрунтує свої вимоги і заперечення.

Натомість, позивачем ні в позовній заяві, ні в судових засіданнях не надано суду будь-яких доказів та пояснень щодо порушення його прав та охоронюваних законом інтересів оспорюваним рішенням Тернопільської міської ради.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, дають підстави для висновку, що відповідач, прийнявши оскаржуване рішення, діяв на досягнення мети, якою йому надані повноваження щодо розпорядження  власністю територіальної громади міста Тернополя, в межах прав, наданих йому законом та у спосіб,  передбачений законодавством України.

При таких обставинах справи, суд  відмовляє в адміністративному позові, і,  з огляду на положення ст. 162 КАС України, згідно з якою суд вправі прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, визнає законним рішення восьмої сесії четвертого скликання Тернопільської міської ради № 4/8/103 від 18.09.2003р.

Судові витрати, в силу положень ч. 1 ст. 94 КАС України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 22 Закону України „Про судоустрій України”,  ст.ст. 4, 6, 7, 18, 94, 162, 163, 164 та п.6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В частині позовних вимог  Тернопільського державного медичного університету ім. І.Я.Горбачевського, майдан Волі, 1, м. Тернопіль про скасування рішення восьмої сесії четвертого скликання Тернопільської міської ради № 4/8/103 від 18.09.2003р. –відмовити.

Постанова  суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі «29»жовтня 2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя