ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

19.09.07
Справа №4/139-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Коробка Н.Д.  , Яценко О.М.

при секретарі: Лолі Н.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2. - довіреність № 3256 від 17.09.2007
року;

відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АП Зоря-Юг», с.
Кучерявоволодимирівка Чаплинського району Херсонської області на рішення
господарського суду Херсонської області від 15.05.2007 р. у справі № 4/139-07

за позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, с. Красний Чабан Каланчацького району Херсонської
області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю
«АП Зоря-Юг»,                                    с. Кучерявоволодимирівка Чаплинського
району Херсонської області

про стягнення 53300 грн. основного боргу, 5079,15 грн.
пені, 6230,92 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, 1335,20 грн. з
урахуванням 3% річних

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, с. Красний
Чабан Каланчацького району Херсонської області
звернувся до  господарського суду
Херсонської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АП Зоря-Юг», с. Кучерявоволодимирівка Чаплинського району
Херсонської області 53300 грн. основного боргу, 5079,15 грн. пені, 6230,92 грн.
з урахуванням встановленого індексу інфляції, 1335,20 грн. з урахуванням 3%
річних.

Рішенням
господарського суду Херсонської області від 15.05.2007року у справі                    № 4/139-07 (суддя Гридасов
Ю.В.)  позов задоволено. Стягнуто з
Товариства з обмеженою відповідальністю «АП Зоря-Юг», с. Кучерявоволодимирівка
Чаплинського району  Херсонської області
на користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с.
Красний Чабан Каланчацького району Херсонської області 53300 грн. основного
боргу, 5079,15 грн. пені, 6230,92 грн. з урахуванням встановленого індексу
інфляції, 1335,20 грн. з урахуванням 3% річних та судові витрати.

Рішення
суду мотивовано тим, що відповідачем неналежним чином виконувалися  договірні зобов'язання перед позивачем, у
зв'язку з чим, за відповідачем виникла заборгованість у сумі 53300грн.00коп.
Згідно умов договору, та на підставі  ст.
526 та 625 Цивільного кодексу України, судом визнані обґрунтованими та
правомірними вимоги позивача щодо стягнення спірних сум.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АП Зоря-Юг»,                                                        с.
Кучерявоволодимирівка Чаплинського району Херсонської області у апеляційній
скарзі просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від
15.05.2007 року у справі № 4/139-07 частково, а саме: в частині стягнення
штрафних санкцій в сумі 6230грн.92коп. з урахуванням встановленого індексу
інфляції та 1335грн.20коп. з урахуванням 3% річних. Вважає, що оскаржуване
рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права,
без належного дослідження доказів. Посилається на те, що застосування
відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання у вигляді
штрафу та пені одночасно суперечить нормам чинного законодавства та умовам
договору.

Ухвалою
Запорізького апеляційного господарського суду від 26.07.2007 року у справі  № 4/139-07 апеляційний розгляд справи
призначено на 19.09.2007 року.

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 2592 від 18.09.2007 року справу № 4/139-07 передано для
розгляду колегії суддів у складі: головуючий Кагітіна Л.П. (доповідач), судді:
Коробки Н.Д., Яценко О.М.

Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1, с. Красний Чабан
Каланчацького району Херсонської області у відзиві на апеляційну скаргу просить
апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення
суду - без змін. Позивач зазначає, що ст. 625 Цивільного кодексу України,
передбачено спеціальну відповідальність, яка не ототожнюється з неустойкою,
штрафами і є самостійним (а не додатковим) засобом захисту цивільних прав.
Вважає,  що відповідач, який
прострочив  виконання грошового
зобов'язання, повинен сплатити позивачу передбачені Цивільним кодексом України
3% річних від суми несвоєчасно сплаченого зобов'язання та інфляційні
витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав
заперечення на апеляційну скаргу, та вказав на арифметичні помилки у позовній
заяві щодо розрахунку індексу інфляції.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.
Про дату, час і місце розгляду справи відповідач був попереджений належним
чином. Враховуючи достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними у
справі документами.

За заявою представника позивача, апеляційний розгляд
справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По
закінченні судового засідання, за згодою представника відповідача, оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99 Господарського процесуального
кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду
у повному обсязі.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши
матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

14
квітня 2006 року між Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою
ОСОБА_1, с. Красний Чабан Каланчацького району Херсонської області та
Товариством з обмеженою відповідальністю «АП Зоря-Юг»,                                    с.
Кучерявоволодимирівка Чаплинського району Херсонської області  укладено договір купівлі-продажу картоплі
насіннєвої.

Згідно
умов договору, продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець
зобов'язався прийняти та оплатити на умовах даного договору картоплю насіннєву
в кількості 30000кг. по ціні 2грн.50коп. на загальну суму 75000грн.00коп. у
строк не пізніше 10 липня 2006 року.

У
зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань відповідачем, позивач
звернувся до господарського суду із відповідним позовом.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АП Зоря-Юг», с.
Кучерявоволодимирівка Чаплинського району Херсонської області на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Красний Чабан
Каланчацького району Херсонської області 53300 грн. основного боргу, 5079,15
грн. пені, 6230,92 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, 1335,20
грн. з урахуванням 3% річних  було
предметом судового позову у цій справі.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача,
розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального
права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню в силу наступного:

Згідно
ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання  та
інші  учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання
зобов'язання  - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До  виконання
господарських   договорів   застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних  для належного  виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є  підставою  для застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,
Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Сторони узгодили, що покупець здійснює оплату за товар
шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно
виставлених розрахунків. Оплата здійснюється покупцем протягом трьох банківських
днів з моменту виставлення продавцем рахунка-фактури в розмірі 50% від
загальної суми.

Як встановлено колегією суддів, позивач належним чином
виконав умови договору та продав відповідачу картоплю насіннєву в кількості
30000 кг., що підтверджується рахунком-накладною № 180/4 від 28.04.2006 року.

Відповідач за отриманий від позивача товар розрахувався
не у повному обсязі. Так, відповідач сплатив відповідачу за договором
10000грн.00коп. 24.07.2006 року. 14.08.2006 року відповідачем було сплачено
позивачу 8000грн.00коп. Крім того, частина розрахунків між позивачем та
відповідачем за даним договором здійснена заліком взаєморозрахунків шляхом
отримання  позивачем товару від
відповідача. Фактично зарахування зустрічних однорідних вимог позивача та
відповідача відбулось 15.01.2007 року після підписання акту звірки від
15.01.2007 року.

Заборгованість відповідача перед позивачем в сумі
53300грн.00коп. підтверджується актом звірки від 27.03.2007 року та не
заперечується самим відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає
правомірним стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі
53300грн.00коп.

Отже, в
частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі
53300грн.00коп. оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції
законне та обґрунтоване.

Відповідачем рішення господарського суду першої
інстанції в цій частині не оскаржувалося.

Також, колегія суддів погоджується із висновком
господарського суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 5079грн.15коп. та 3%
річних у розмірі 1335грн.20коп.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України
штрафними санкціями у   цьому  Кодексі
визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми
(неустойка,  штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил
здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного
виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України
нарахування штрафних  санкцій  за
прострочення  виконання зобов'язання,  якщо
інше  не  встановлено
законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники
грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 7.2 договору, сторони узгодили, що
покупець за невиконання чи неналежне виконання п.1 та п. 5 договору
зобов'язаний сплатити продавцю пеню у розмірі 0,3% від суми невиконаного,
неналежним чином виконаного зобов'язання за кожний банківський день прострочки.

Однак,
згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу
та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок суми пені позивачем здійснений правильно, з урахуванням
періодів нарахування та часткової оплати (розрахунок суми пені міститься у
позовній заяві).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правомірними
вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 5079грн.15коп.

Згідно
ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник,
який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

З
урахуванням вищенаведеної норми кодексу, а також беручи до уваги вірний
розрахунок позивачем 3% річних, колегія суддів
також вважає правомірними і вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача  1335грн.20коп. - 3% річних.

Однак,
колегія суддів вважає невірним розрахунок позивачем  суми інфляції.

Так,
позивачем правильно визначені періоди та індекси інфляції, однак, при цьому,
невірно зроблено розрахунок втрат від інфляції, а саме допущені явні
арифметичні помилки при визначенні саме суми інфляції шляхом віднімання від
суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції суми самої заборгованості.

Слід зазначити, що представник позивача підтвердив
наявність арифметичних помилок у розрахунку суми інфляції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача суми інфляції такими, що підлягають
частковому задоволенню, а саме в сумі 5948грн.92коп.

Посилання відповідача на те, що чинним законодавством та умовами
договору не було передбачено стягнення інших штрафних санкцій, крім пені,
безпідставні. Обов'язок сплати боржником, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням  встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом, передбачений ч.2 ст.
625 Цивільного кодексу України. До того ж, договором, укладеним між сторонами,
не було передбачено іншого розміру процентів.

Не
підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення  з відповідача 1200грн. адвокатських послуг,
оскільки в даному випадку, позивачем не доведено, що ці витрати були понесені
ним саме за цією справою. Не доведено позивачем і обґрунтованість та
співрозмірність  зазначених витрат.

Слід
зазначити, що господарський суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного
рішення суду та задоволення вимог позивача у повному обсязі, не врахував вимоги
позивача щодо стягнення адвокатських послуг.

На
підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення
господарського суду першої інстанції по цій справі, задовольнивши вимоги
позивача частково.

Апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України,
судові витрати за позовом та апеляційною скаргою відносяться на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 99, 101, п. 4 ст. 103, п. 1 та п. 4
ст. 104, ст. 105, Господарського процесуального кодексу  України,
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АП Зоря-Юг», с. Кучерявоволодимирівка
Чаплинського району Херсонської області задовольнити частково.

Змінити
рішення господарського суду Херсонської області від 15.05.2007 р. у справі №
4/139-07, виклавши  його резолютивну
частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути
з Товариства з обмеженою відповідальністю «АП Зоря-Юг», с.
Кучерявоволодимирівка Чаплинського району Херсонської області на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Красний Чабан
Каланчацького району Херсонської області
53300 грн. основного боргу, 5079грн.15коп. пені, 5948грн.92коп. суми
інфляції, 1335грн.20коп. 3% річних,
652грн.85коп. державного мита та 116грн.82коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

В іншій
частині позовних вимог відмовити».

Стягнути
з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Красний
Чабан Каланчацького району Херсонської області на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «АП Зоря-Юг», с. Кучерявоволодимирівка Чаплинського
району Херсонської області 3грн.30коп. державного мита за апеляційною скаргою.
Видати наказ.

Зобов'язати господарський суд Херсонської області видати відповідні
накази.

Постанову
складено у повному обсязі та підписано 28.09.2007 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Коробка Н.Д.  Яценко О.М.