ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 р.
№ 2-3/15838-2006

Вищий  господарський  суду  України  в складі колегії

суддів:
Грейц К.В. - головуючого,
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ Виробничої компанії “Кримтел”

на  постанову
від 16.08.2007

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду АР Крим № 2-3/15838-2006

за позовом
ТОВ Виробничої компанії “Кримтел”

до
ВАТ “Укртелеком” в особі Кримської філії

про

врегулювання розбіжностей при укладенні договору оренди

за участю представників:
- позивача

Хлібодар І.А., Елізарієва С.В.

- відповідача
Гудзеватої Н.М., Донченка О.В

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Соколова І.О.) від 15.05.2007-21.06.2007 у справі № 2-3/15838-2006, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.08.2007 (колегія суддів у складі головуючого судді Прокопанич Г.К., суддів Щепанської О.А., Гонтаря В.І.), позовні вимоги ТОВ Виробничої компанії “Кримтел” до ВАТ “Укртелеком” в особі Кримської філії про врегулювання розбіжностей при укладанні договору від 08.08.2006 № 62/415-34 оренди нерухомого майна (встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв) задоволені частково, а всі спірні пункти договору фактично прийняті в редакції відповідача –орендодавця за спірним договором.

Рішення та постанова у справі мотивовані тим, що відповідач, як орендодавець індивідуально - визначеного майна, пропонуючи одиницю виміру цього майна у юнітах, а не у квадратних метрах, як вважає за необхідне позивач, керувався ДСТом “Панелі і стойки, основні розміри”, який містить термін юніт як одиницю виміру висоти, а також посиланням на загальний, встановлений законодавством, порядок укладання господарських договорів та прийняте орендодавцем єдине для всіх орендарів Положення про порядок передачі в оренду майна ВАТ “Укртелеком”.

Позивач, не погоджуючись з рішенням та постановою у справі, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм чинного законодавства, зокрема, ст. 181 Господарського кодексу України, ст. З Закону України „Про ціни та ціноутворення”.

Відповідач у запереченні на касаційну скаргу просить її залишити без задоволення, а рішення і постанову у справі –без змін, як законні та обґрунтовані, оскільки, спірні, на думку позивача, умови договору були розроблені однаковими і встановлені такими для всіх інших 23 орендарів.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного та рішенні місцевого господарських судів, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що листом від 02.06.2006 № 01/56-508 ВАТ “Укртелеком” в особі Кримської філії (орендодавець) надіслав на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробнича компанія “Кримтел” (орендар) проект договору (з додатками до нього) оренди нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Сімферополь, вул. Горького, 33 у кімнаті споживачів у розмірі 10 юнітів стійки 0,6x0,6 для розміщення мультиплексорного обладнання згідно з погодженим робочим проектом „Приєднання мережі оператора телекомунікацій ТОВ ВК „Кримтел” ємністю 30000 номерів з індексами 51хххх, 52хххх, 57хххх до цифрового фрагменту ТСОП м. Сімферополя”.

Не погодившись з даною офертою відповідача, позивач 09.08.2006 надіслав на його адресу свій проект договору (з додатками до нього) від 08.08.2006 № 62, який за № 62/415-34 підписано ВАТ “Укртелеком” в особі Кримської філії з протоколом розбіжностей і супровідним листом від 17.08.2006 №34-425 повернено на адресу ТОВ ВК “Кримтел” з додатками № 2, 3, 4 до нього у редакції орендодавця.

Отже, при укладенні договору від 08.08.2006 № 62/415-34 оренди нерухомого майна (встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв) між сторонами виникли і були передані орендарем на вирішення суду розбіжності, зокрема, щодо предмету договору (п. 1.1), орендної плати (п. 3.2), витрат на утримання майна і комунальних послуг (п. 3.4) та додатків до договору № 2 (додаткові права та обов’язки сторін при встановленні технологічного обладнання), № 4 (зведений розрахунок експлуатаційних витрат та комунальних платежів).

Вирішуючи спір щодо зазначених розбіжностей, господарські суди попередніх інстанцій, встановивши дійсні правовідносини сторін і керуючись як загальним порядком укладання господарським договорів, встановленим нормами ст. ст. 181, 187 Господарського кодексу України, так і розробленим орендодавцем єдиним для всіх орендарів Положенням про порядок передачі в оренду майна ВАТ “Укртелеком”, затвердженим рішенням Правління ВАТ “Укртелеком” (протокол № 45 від 02.11.2005), фактично дійшли висновку про відсутність підстав для прийняття спірних умов договору в редакції позивача.

Колегія суддів зазначає, що в силу встановленого статтею 627 Цивільного кодексу України принципу свободи договору фізичні і юридичні особи можуть самостійно укладати договір, визначати його умови, вирішувати спори і розбіжності, що виникають при укладанні договору.

Разом з тим, відповідно до приписів ст. 187 Господарського кодексу України переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду при укладанні господарських договорів за державним замовленням або договорів, укладення яких є обов’язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, та у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов’язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Зазначеній нормі кореспондує стаття 649 Цивільного кодексу України.

При цьому, згідно ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ТОВ “Виробнича компанія “Кримтел”, заперечуючи проти предмету договору оренди - індивідуально-визначеного майна ВАТ “Укртелеком”, яке вимірюється в юнітах, запропонувавши натомість його обчислення у квадратних метрах, фактично за актом приймання-передачі майна, який є додатком № 1 до спірного договору, прийняв у строкове платне користування частину нерухомого майна відповідача –10 юнітів у стійці, розміщеній у кімнаті споживачів за адресою: м. Сімферополь, вул. Горького, 33 для встановлення обладнання.

Такі дії позивача відповідно до приписів ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України вважаються конклюдентними, тобто, такими, що свідчать про акцепт - прийняття пропозиції відповідача щодо надання в оренду 10 юнітів у стійці, викладеної в протоколі розбіжностей до п. 1.1 договору.

Отже, фактичне прийняття позивачем в оренду об'єкту оренди, визначеного орендодавцем - ВАТ “Укртелеком” - місце у стандартній шафі - стійці (робоча зона) шириною - 60 см, глибиною - 60 см та висотою - 10  юнітів або 44,45 см, засвідчує бажання позивача укласти договір оренди на запропонованих відповідачем умовах, які (в т.ч. ті, що позивач вважає спірними), як встановлено судами попередніх інстанцій, не суперечать діючому законодавству України, відповідають встановленим технічним нормативам та розробленому          ВАТ “Укртелеком” єдиному для всіх орендарів Положенню про порядок передачі в оренду майна ВАТ “Укртелеком”, затвердженому рішенням Правління ВАТ “Укртелеком” (протокол № 45 від 02.11.2005), введеному в дію наказом Голови Правління від 07.11.2005 № 404.

З огляду на викладене та враховуючи межі перегляду справ в касаційній інстанції, встановлені статями 1115, 1117 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для прийняття спірних умов договору в редакції позивача та вважає доводи скаржника, такими, що не спростовують зазначеного висновку, а зводяться до намагання переоцінити встановлені судами обставини справи.

Наведене свідчить про те, що під час прийняття рішення та постанови у справі, суди попередніх інстанцій не припустились порушення або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для їх скасування або зміни та задоволення вимог касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.08.2007 у справі господарського суду АР Крим № 2-3/15838-2006 залишити без змін.

Касаційну скаргу ТОВ Виробничої компанії “Кримтел” залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                               К.Грейц

Судді                                                                                                    С.Бакуліна

О.Глос