Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________________________________________
________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "01" листопада 2007 р.
Справа № 11/54-НА

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Маріщенко Л.О.

при секретарі Бондар В.А.

за участю представників сторін:

від позивача Тичинський С.В. дов.№76/05 від 04.05.07

від відповідача Дворак Л.С. дов. від 20.11.07 №9942 Ласковець І.П. дов. від 19.01.07 №311

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Ресурси" (м. Овруч)

до Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції (м. Овруч)

про визнання не чинним податкового повідомлення - рішення №/0 від 29.04.04р.

Позивачем подано позов про визнання нечиннми податкового повідомлення-рішення відповідача за №/0 від 29.04.2004р. (а.с.6-8)

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі з підстав заявлених в позовній заяві.

Представником відповідача подано відзив, в якому позовні вимоги заперечив як заявлені безпідставно. (а.с.76-77)

Згідно поданого 29.05.2007р. клопотання позивач просить поновити процесуальний строк звернення до суду з посиланням на ст.100,ст.102 п.1 КАС України (арк.спр. 51-52)

Згідно наданої заяви від 24.05 07 р. відповідач просить відмовити в позові, посилаючись на пропущення  позивачем  строку звернення до суду, який встановлено ст. 90 КАС України.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 12 травня 2004 р.  було порушено провадження  у справі  №11/82"НА"  за позовною заявою ТОВ  "Житомир - Ресурси" до Овруцької МДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення Овруцької МДРІ за № /0 від 29.04.2004 року, яка ухвалою суду від 22.02.2007 року була залишена без розгляду,

Відповідно до ч. 3 ст. 155 КАС України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутись до адміністративного суду в загальному порядку.

Згідно  п. 2 ст. 99 КАСУ  для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи ,встановлений річний строк, який ,якщо не встановлено інше, обчислюється  з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,свобод  чи інтересів.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 100 КАС україни  пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому полягає одна із сторін. Якщо  суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Те, що справа № 11/82-НА за позовом ТОВ "Житомир- Ресурси"  до Овруцької МДПІ про визнання недійсним оспорюваного рішення  знаходилась  на протязі 2004-2007 р.р на розгляді  в господарському суді відповідно до вимог чинного законодавства незалежело  від волі позивача, тому суд визнає причину пропущення строку звернення до суду відповідно до ст. 99 КАС України  поважною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем було проведено комплексну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ "Житомир-Ресурси" за період з 01.01.02р. по 01.01.04р.

За результатами перевірки було складено акт № 184-23-01-22063283, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.04.2004р. виявлено завищення суми бюджетного відшкодування на загальну суму  4525,00 грн. за  січень 2003 р. в сумі 1300 грн. та за березень 2003 р. в сумі 3225 грн. і нараховані штрафної санкції в розмірі 2263,00 грн.

З даного акту вбачається, що позивач порушив пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", підприємством до складу податкового кредиту було віднесено витрати (маркетингові послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва.

Господарський суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.04.2004р. не відповідає вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного:

Факт отримання позивачем маркетингових послуг підтверджується довідкою. ДПІ у Печерському районі м. Києва від 03.06.04 р. № 10-23/01 про результати позапланової перевірки ТОВ "Корпорація Фінансові  Технології"  з питань взаємовідносин з ТОВ " Житомир - Ресурси", відповідно до якої ТОВ "Корпорація "Фінансові Технології"  суми податку на додану вартість  по податкових накладним  за січень 2003 р. в сумі 1300 грн. та за березень 2003 р. в розмірі 3225 грн.,наданим ТОВ "Житомир - Ресурси"  включено до податкових зобов'язань відповідного періоду, відображених у книзі обліку продажу товарів (робіт, послуг) та відповідають даним податкової декларації з ПДВ за січень та березень 2003 року.

Підпунктом 5.3.9 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, а на момент перевірки позивачем було представлено податкова накладна від 31.03.2003р. та акти прийому-передачі виконаних робіт, а посилання МДПІ на невідповідність даних документів вимогам п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. за №88 є безпідставним, так як вони містять всі необхідні  обов'язкові реквізити, а затвердженої форми на акти прийому-передачі виконаних робіт та розрахунки вартості маркетингових послуг не існує.

Згідно з пп.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до валових витрат виробництва та обігу включається сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності., а господарською діяльністю (п.1.32 ст.1 закону) вважається будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

У відповідності до Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень з обліку послуг, послугами вважається діяльність суб'єктів, яка не набуває матеріально-речової форми і задовольняє певні потреби замовників - особисті, колективні, громадські; вони є результатом різнорідної діяльності, що здійснюється виробником на замовлення будь-яких споживачів, і, як правило, ведуть до зміни стану одиниць, які споживають ці послуги.  Основу ж маркетингових послуг становлять розробка товару, дослідження ринку, налагодження комунікацій, організація розподілу, установлення цін, розгортання служби сервісу. Відповідно до п.5.2.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються  суми будь-яких затрат, сплачених протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці (з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.8 даного закону).

Крім того, згідно до пункту 11.2. ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг), а не дата оплати за послуги, що бере за основу МДПІ.

Враховуючи те, що відповідно до пп.5.2.1 ст.5 вищезгаданого закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті, то суд приходить до висновку, що позивачем правомірно включено суми, сплачені за маркетингові послуги, до валових витрат.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 21.10.2004 р.  по справі № 11/86 "НА" задоволено позов  ТОВ "Житомир - Ресурси" про визнання недійсним  податкового повідомлення - рішення  Овруцької МДПІ від 29.04.04 р. № 000054301/0 про донарахування податку на прибуток в сумі 12800,00 грн.  та застосування фінансових санкцій  в розмірі 2560,00 грн., прийнятого у зв'язку з  зменшенням суми валових витрат підприємства  по отриманню маркетингових послуг від ТОВ "Корпорація Фінансові технології".

За таких обставин суд приходить до висновку що вимоги позивача підставні, ґрунтуються на чинному законодавстві та підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.04.04р. визнається нечинним..

Витрати по сплаті державного мита покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції за №/0 від 29.04.2004р.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Ресурси", 11106, м. Овруч, вул.Радянська, 31, кв.112, код 22063283., - 3,40 грн. судових витрат.

Постанова господарського суду Житомирської області набирає законної сили в строки, встановлені ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя
Маріщенко Л.О.

дата                         дата складання  05.11.07 р.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу