СУД
РІШЕННЯ

"22" листопада 2007 р.

Справа №  4/406

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Хилька Ю.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №
4/406

за позовом: Комунального
підприємства “Теплокомуненерго” Олександрійської міської ради,  м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,  м.
Олександрія  Кіровоградської області

про стягнення 1133 грн. 36 коп.

За участю представників сторін:

від позивача - Меркулов П.О.,
довіреність № 1792  від 01.10.07;

від відповідача - участі не брали.

Про час та місце розгляду справи
відповідач належним чином повідомлений, що
посвідчується повідомленнями про вручення поштового відправлення за  №2310713 від 27.10.2007 року.

СУТЬ СПОРУ:

Подано позов про стягнення із
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства “Теплокомуненерго” Олександрійської міської ради
заборгованості в сумі 1133 грн. 36 коп. за надані  послуги з теплопостачання.

Відповідач відзив на позовну заяву
та інші витребувані судом документи не подав.

Підстави для відкладення розгляду
справи у відповідності до ст.77 Господарського процесуального кодексу України
відсутні.

На підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши справу за наявними в
ній матеріалами, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством
“Теплокомуненерго” Олександрійської міської ради (позивачем) та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1( відповідачем) укладено
договір на теплопостачання № 602  від
01.10.2002 року (договір), строк дії якого у відповідності до викладених в
договорі умов, продовжувався на наступний рік і який фактично діяв на час
звернення позивача  з позовом до суду та
на час  розгляду справи судом.

У відповідності до розділу 1
договору сторони визначили предметом договору постачання теплової енергії на
цілі опалення приміщення магазину продовольчих товарів за  адресою: Кіровоградська область,  м. Олександрія, пл. Леніна, 4, кв.2.

При укладанні даного договору сторони
керувалися Законом України “Про теплопостачання” та Правилами користування
тепловою енергією №310 від 06.12.1981 р.

Відповідач, згідно п. 6.4 договору,
зобов'язався оплачувати спожиту теплову енергію відповідно до діючих тарифів і
розцінок за 3 дні до початку
розрахункового періоду в грошовій формі шляхом перерахунку позивачу в
розмірі 100% вартості теплової енергії, передбаченої за розрахунковий період.

На виконання умов договору позивач
поставляв  відповідачу теплову  енергію, а
відповідач отримував теплову енергію, але вартість наданої теплової
енергії проводив лише частково, в результаті чого, в період з  01.12.2006 року по 01.10.2007 року виникла
заборгованість в розмірі 1133 грн. 36 коп., що слугувало причиною звернення
позивача  до суду за захистом своїх прав.

За твердженням представника  позивача
в судовому засіданні, після звернення
до суду, відповідач  погасив
заборгованість  частково в розмірі  300 грн., тому  сума
заборгованості складає  833 грн.
36 коп.

Однак, письмових клопотань чи заяву
про зміну розміру позовних вимог позивач
до суду не надав.

Проаналізувавши правовідносини, що
виникли між учасниками спору та надавши їм правову оцінку, господарський суд
вважає, що  позовні  вимоги в частині  стягнення заборгованості за надані послуги з
теплопостачання підлягають до  часткового
задоволення, з відповідача підлягає стягненню 833 грн. 36  коп.

Такий висновок суд  робить на підставі  наступного.

Наявність договірних відносин між
сторонами спору ними  не  заперечено.

Факт надання послуг з
теплопостачання підтверджено договором (а.с.7-11), наявність боргу - фінансовою
карткою платника станом на  01.12.2007
року (а.с.13)  та рахунками - фактурами
за послуги теплопостачання (а.с.14-23).

У відповідності до статті 525
Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений
законом або договором строк.

Крім  того,
за   приписом  ст.625
Цивільного  кодексу України
боржник, який  прострочив виконання
грошового  зобов'язання на  вимогу кредитора зобов'язаний  сплатити суму
боргу з урахуванням індексу
інфляції за  весь період  прострочення,
а  також  три проценти річних від  простроченої
суми.

Однак, проаналізувавши
обґрунтованість наданих позивачем розрахунків
заборгованості та підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків,
господарський суд не погоджується з розміром заявленої до стягнення суми в
розмірі 1085 грн. та  відносить це на
арифметичну помилку позивача, оскільки в судовому  засіданні на підставі проведеного розрахунку
встановлено розмір заборгованості на суму
833 грн. 36 коп. (1133,36-300).

За таких обставин господарський суд
задовольняє вимоги позивача частково та стягує з відповідача  833 грн. 36 коп.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача
повністю.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 625
Цивільного кодексу України, ст.ст.34, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, господарський
суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1   (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний НОМЕР_1, відомості про рахунки відсутні) на користь
Комунального підприємства “Теплокомуненерго” Олександрійської міської ради
(28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 50 років Жовтня, 32-А,
ідентифікаційний код 00185330, р/р 3980 ФБ ПРРУ "Фінанси та
Кредит", м. Комсомольськ, МФО 331564) суму заборгованості в сумі 833 грн.
36 коп. за  надані  послуги з
теплопостачання,  суму  сплаченого державного мита в розмірі   102 грн. та 118 грн. витрат на  інформаційно-технічне  забезпечення
судового  процесу.

Наказ видати після  набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України
рішення господарського  суду  набирає
законної  сили   після
закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття,  а у разі, якщо  у
судовому  засіданні  було
оголошено  лише   вступну
та резолютивну  частини  рішення,
воно  набирає  законної сили після закінчення  десятиденного
строку  з   дня
підписання   рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому  законом порядку.

Суддя                  Ю.І. Хилько