ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

№  17/436

19.12.07

За позовом     Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку «Інтербанк»

До                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Дваіс»

Про                 розірвання договору авалювання №92 від 27.03.2007

Суддя  Кролевець О.А.

Представники :

Від позивача:           Панькова С.М. (довіреність №42 від 17.09.2007)

Від відповідача:       Яременко В.В. (довіреність від 15.05.2007)

Відповідно до ст.77 ГПК України в судових засіданнях оголошувались перерви: 19.11.2007 до 03.12.2007, до 19.12.2007.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ВАТ КБ «Інтербанк»про розірвання договору авалювання №92 від 27.03.2007, укладеного між сторонами по справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав вимог, встановлених п.2.1.3 договору, зокрема, відповідач не повідомив позивача про те, що на депозитному рахунку ТОВ «Дваіс»був недостатній розмір грошових коштів, наслідком чого є неможливість забезпечення виконання умов договору та зменшення коштів в обороті банку.

Відповідач проти позовних вимог заперечує повністю з тих підстав, що умовами договору не передбачено відповідальності сторін за ненадання вчасно інформації щодо розміру грошових коштів на рахунку відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2007 року між ВАТ «Комерційним банком «Інтербанк»(позивач) та ТОВ «Дваіс»(позивач) був укладений договір авалювання №92 (далі по тексту –Договір), предметом якого відповідно до п.1.1Договору  є порядок і умови надання позивачем за відповідача аваля векселя :серії АА №0113880 (дата складання 27.03.2007, дата платежу 25.04.2007, векселедавець ТОВ «Дваіс»на номінальну суму 97160,73 грн.).

При цьому, під авалюванням розуміється оформлення юридичною або фізичною особою авалю за векселем, тобто прийняття зобов'язання оплатити вексель повністю або частково за одну із зобов'язаних за векселем осіб у разі неоплати векселя платником у строк або, якщо немає змоги одержати платіж за векселем у строк.

Відповідно до розділу 2 Договору відповідач, зокрема, був зобов’язаний сплатити на рахунок позивача комісійну винагороду за надання аваля у розмірі 1,5% від загальної номінальної суми векселя протягом 5 робочих днів після укладання Договору; безумовно оплатити в строк авальований позивачем вексель; інформувати позивача на протязі 1 робочого дня з моменту виникнення подій, які можуть вплинути на платоспроможність відповідача до моменту повного виконання вексельних зобов’язань.

Згідно з довідкою позивача на момент укладення Договору (27.03.2007) на рахунку відповідача було 97927,04 грн.

В ході господарської діяльності позивач здійснив перевірку виконання відповідачем умов Договору, за результатами якої було встановлено, що станом на 21.08.2007 залишок грошових коштів на депозитному рахунку ТОВ «Дваіс» становить 17370,81 грн., що підтверджується довідкою ВАТ КБ «Інтербанк» №277 від 22.08.2007.

Позивач стверджує, що неповідомлення відповідачем позивача про недостатність грошових коштів на рахунку ТОВ «Дваіс», свідчить про невиконання останнім умов Договору, і тому такий договір підлягає розірванню на підставі ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України.

Дослідивши умови укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст.188 Господарського кодексу (далі –ГК) України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.  Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахування часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як вже зазначалось, згідно з п.2.1.3 Договору відповідача був зобов’язаний  інформувати позивача на протязі 1 робочого дня з моменту виникнення подій, які можуть вплинути на платоспроможність відповідача до моменту повного виконання вексельних зобов’язань.

Відповідальність сторін за невиконання умов Договору передбачена в розділі 3 Договору, зокрема, сторони передбачили відповідальність за невиконання умов п.2.1.4, п.2.1.1, п.2.1.2, 2.1.5 Договору. Відповідальності за невиконання відповідачем пункту 2.1.3 Договору, щодо виконання якого виник спір, сторони не визначили.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами Договору, а також положення ст.651 ЦК України, суд дійшов висновку про відмову в позові, оскільки умовами Договору не передбачена відповідальність відповідача (клієнта за Договором) за невиконання п.2.1.3 Договору, оскільки суду не надано доказів того, що, внаслідок невиконання відповідачем п.2.1.3 Договору, позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, а також через те, що позивачем не надано доказів дотримання обов’язкового досудового порядку розірвання договору, передбаченого ст.188 ГК України.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                               О.А.Кролевець