ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007 р.
№ 3/7

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка І.В.,
Гончарука  П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві   касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАН” на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. та на рішення господарського суду Луганської області від 26.04.2007р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАН” до Приватного підприємства “Лугбуд” про стягнення сум

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї,  суд

У С Т А Н О В И В  :

У січні 2007р. ТОВ “ЛАН” пред’явило в господарському суді позов до Приватного підприємства “Лугбуд” про стягнення 90303,67 грн. збитків, 6381,33 грн. пені та 63,22 грн. витрат, які пов’язані з оплатою за інформацію облікової ставки НБУ.

У подальшому позивач відмовився від позовних вимог  в частині стягнення 63,22 грн. витрат, які пов’язані з оплатою за інформацію облікової ставки НБУ.

Рішенням господарського суду Луганської області від 26.04.2007р. (судді Доманська М.Л. –головуючий, Зюбанова Н.М., Василенко Т.А.), залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. (судді Бородіна Л.І. –головуючий, Іноземцева Л.В., Журавльова Л.І.), було припинено провадження у справі в частині позовних вимог щодо витрат, які пов’язані з оплатою за інформацію облікової ставки НБУ, у задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення в частині відмови у стягненні 42816,27 грн. збитків і прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 42816,27 грн. збитків, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника),  а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 853 ЦК України передбачає обов’язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник  не  зробить  такої заяви,  він втрачає право у подальшому  посилатися  на  ці  відступи  від  умов  договору  або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи,  які могли  бути  встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 26.07.2005 між сторонами у справі було укладено договір №11 (далі –Договір), згідно якого генпідрядник (позивач) доручив, а субпідрядник (відповідач) прийняв на себе зобов’язання виконати монтаж внутрішніх трубопроводів опалення, водопостачання та каналізації житлового будинку 4 “а” на кв. Мирний м. Луганська, а генпідрядник зобов’язався прийняти дану роботу  та оплатити її.

Договірна ціна згідно пункту 2.1 Договору з урахуванням додаткової угоди від 15.08.2005 складала 530124 грн.

Згідно з пунктом 4.1.3 Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок субпідрядника на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних робіт форми КБ-2, довідки КБ-3, при надходженні грошових коштів від замовника.

Відповідно до пункту 5.1 Договору генпідрядник зобов’язаний протягом п’яти банківських днів після отримання від субпідрядника актів здачі-приймання виконаних робіт форми КБ-2в, довідки КБ-3 розглянути ці звітні документи, належним чином їх оформити та повернути субпідряднику або надати мотивовану відмову в прийняття виконаних робіт.

Згідно з пунктом 7.2 Договору субпідрядник прийняв на себе зобов’язання відраховувати генпідряднику витрати за надані послуги генпідряду у розмірі 1% від кошторисної вартості виконаних робіт.

Відповідно до пункту 8.4 Договору за односторонню немотивовану відмову від виконання договору винна сторона відшкодовує іншій стороні понесені нею збитки, а також збитки в розмірі 10% ціни договору.

На виконання Договору відповідачем виконано та передано позивачу робіт на суму 181987 грн. 56 коп., про що свідчать акти виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних підрядних робіт за серпень-грудень 2005 року.

(а.с.51-106, т.1)

Позивачем перераховано відповідачу 168485,87грн.

Даний факт встановлений рішенням господарського суду Луганської області від 09.10.2006 у справі №5/426, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 21.11.2006, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛАН” на користь ПП „Лугбуд” борг за виконані підрядні роботи у сумі 13501 грн. 69 коп.

(а.с.137-145 т.1)

30.05.2006 листом № 31 ТОВ „ЛАН” було направлено на адресу ПП „Лугбуд” для підписання акти  КБ-2в та довідки форми КБ-3 на суму зняття –25650 грн.

Листом від 06.06.2006 № 82 ПП „Лугбуд” повідомив, що надані форми КБ-2в та довідки КБ-3 не підлягають підписанню, оскільки за цими видами  робіт між сторонами вже існують підписані ТОВ „ЛАН” форми КБ-2в і довідка КБ-3, а відтак, немає підстав для зміни податкової звітності підприємства.

Предметом даного спору є стягнення збитків, заподіяних позивачу порушенням відповідачем умов Договору, а саме, як посилався позивач,  що деякі роботи по монтажу внутрішніх трубопроводів опалення, водопостачання та каналізації, виконані ПП „Лугбуд” за договором від 26.07.2005 № 11 та вказані ним в підписаних актах виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3, не відповідають фактично виконаним відповідачем роботам, і, як наслідок, реальна вартість цих робіт значно нижча вартості, вказаної відповідачем в актах КБ-2в, КБ-3.

Сума збитків, заявлена позивачем до стягнення, складається з наступних частин:

- 25650 грн. –різниця між вказаною вартістю виконаних робіт в актах КБ-2в та реальною вартістю виконаних робіт, виходячи з фактичних обсягів виконаних робіт;

- 4729,12 грн. –витрати на охорону об’єкта у листопаді, грудні 2005 року (заробітна плата охоронникам);

- 3430,78 грн. –витрати на оплату електроенергії за листопад, грудень 2005 року;

- 53012,40 грн. –збитки за односторонню відмову від договору (10% від ціни договору згідно з пунктом 8.4 Договору);

- 3481,37 грн. –упущена вигода у вигляді неодержаних витрат за надані послуги генпідряду в розмірі 1% від вартості невиконаних робіт за договором;

- 6381,33 грн. –пеня за прострочку виконання робіт;

-  5525 грн. – витрати на юридичні послуги.

З огляду приписів ст. 853 ЦК України, враховуючи підписання сторонами актів виконаних робіт за період з серпня по грудень 2005 року на загальну суму 181987 грн. 56 коп. без будь-яких заяв з боку позивача щодо допущених у роботі відступів від умов Договору або інших недоліків, а також те, що позивачем не було доведено, що виявлені ним недоліки після прийняття виконаних робіт мають характер прихованих недоліків, суд дійшов до підставного висновку, що недоліки, виявлені позивачем щодо фактичного обсягу виконаних робіт за характером цих робіт не можуть бути віднесені до прихованих недоліків, а тому є необґрунтованими посилання скаржника на частину 3 статті 853 ЦК України щодо неможливості встановлення цих недоліків при звичайному способі прийняття роботи.

За таких обставин, позивач позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття, у зв’язку з чим заявлені позивачем збитки у сумі 25650 грн. правомірно визнані судом першої інстанції необґрунтованими.

При цьому судом дана належна оцінка акту КБ-2в та довідці КБ-3 за травень 2006 року на суму зняття –25650 грн., які складені позивачем одноособово, є одностороннім документом з боку замовника, тоді як умовами договору (пункт 6.2) сторони домовилися про обов’язкове складання двостороннього акту при виявленні браку у період гарантійного строку, а тому даним доказам не може бути надано перевагу у порівнянні з належно складеними актами приймання виконаних підрядних робіт.

Крім того, розраховуючи збитки у сумі 25650 грн., як різницю між вказаними в актах КБ-2в та фактично виконаними обсягами робіт, позивач безпідставно застосовує пункт 3.3.12 ДБН Д.1.1-2000, оскільки даний пункт обов’язковий для застосування при виявленні   у розрахунках за виконані роботи безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівельних робіт.

Заявлені позивачем збитки у сумі 8159 грн. 90 коп. у вигляді витрат на охорону об’єкта у листопаді, грудні 2005 року –4729 грн. 12 коп. та витрат на оплату електроенергії –3430 грн. 78 коп. є безпідставними, оскільки Договором не передбачено обов’язку субпідрядника щодо відшкодування названих витрат.

Будь-яких інших підстав для стягнення цих сум у вигляді збитків позивачем доведено не було.

Також місцевий господарський суд обґрунтовано визнав недоведеною позивачем та матеріалами справи відмову відповідача від виконання робіт за Договором, оскільки будь-які докази з цього приводу відсутні, а сам по собі факт виконання робіт на суму меншу, ніж зазначено у договорі, не свідчить про відмову сторони від виконання прийнятого зобов’язання.

Крім того, правильним є висновок суду і про відмову у стягненні 53012,40 грн. збитків за односторонню відмову від договору у розмірі 10% від ціни Договору, оскільки заявлена сума за своєю правовою природою  є штрафною санкцією та не носить характер збитків.

Збитки у вигляді упущеної вигоди, визначені позивачем у вигляді невідрахованих йому послуг генпідряду у розмірі 1% від вартості передбачених договором, але не виконаних відповідачем робіт, також обґрунтовано відхилені судом, оскільки пункт 7.2 Договору, на який позивач посилається, як на підставу цих своїх вимог, передбачає відшкодування генпідряднику витрат за надані послуги генпідряду у розмірі 1% від кошторисної вартості виконаних робіт.

Позивачем не було доведено факт надання ним послуг генпідряду в цій частині Договору, будівельні роботи на суму, від якої позивач розрахував збитки у розмірі 1%, відповідачем не виконувались, у зв’язку з чим відсутні підстави застосування пункту 7.2 Договору.

Крім того, враховуючи докази фактичного закінчення будівництва об’єкта, як то акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 30.12.2005 та рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 16.01.2006 № 24/24 про затвердження вказаного акту, а також доводи позивача про виконання ЗАТ „Спецмонтаждорбуд” робіт, які не виконав відповідач за договором від 31.05.2005 № 7, позивачем не доведено заподіяння йому збитків у вигляді упущеної вигоди.

Вимоги щодо нарахування пені у сумі 6381,33 грн. за 365 днів з 01.11.2005 за зрив строку закінчення робіт з вини субпідрядника відповідно до пункту 8.6 Договору обґрунтовано відхилені судом з огляду на наступне.

Пунктом 8.6 Договору сторони встановили, що за зрив строку виконання робіт за пунктом 3.1 договору з вини субпідрядника, останній сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від прострочених робіт за кожний день прострочення.

Згідно з пунктом 3.1 Договору строки виконання робіт: початок – липень 2005 року, закінчення –жовтень 2005 року.

При цьому відповідно до підпунктів 4.1.1 та 4.1.2 Договору сторони домовилися, що субпідрядник приступає до виконання даного договору протягом трьох днів з моменту  одержання авансу на його розрахунковий рахунок у розмірі 20% від договірної ціни.

Пунктом 2.1 Договору з урахуванням додаткової угоди сторони встановили договірну ціну  - 530124 грн., 20% від якої складає 106024 грн. 80 коп.

Як свідчать матеріали справи позивачем протягом липня-жовтня 2005 року перераховано на користь відповідача 74903,53 грн., решта суми –у листопаді, грудні 2005 року, січні 2006 року.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено, що прострочка  виконання робіт відбулася саме з вини відповідача, що позивач своєчасно та у повному обсязі виконав свої зобов’язання за договором, що мали передувати початку виконання цих робіт.

Крім того, позивачем не обґрунтовано період нарахування пені (365 днів), яка нарахована з порушенням пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, та сума, від якої пеня нарахована.

Також позивачем безпідставно заявлені до стягнення в якості збитків витрати на юридичні послуги, оскільки дані вимоги суперечать закону, зокрема статті 623 ЦК України, оскільки такі витрати не мають обов’язкового характеру і факт їх наявності та розмір не знаходиться у необхідному зв’язку щодо заявлених до стягнення збитків. Тобто витрати на оплату юридичної допомоги у суді не мають необхідних ознак шкоди (її грошового вираження у формі збитків) відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд обґрунтовано звернув увагу на зазначені обставини, доказам по справі в їх сукупності, у порядку виконання вимог ст. 43 ГПК України, дав правильне юридичне обґрунтування і прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Мав підстави погодитись з таким висновком і суд апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги не спростовують обґрунтованості ухвалених судових рішень і направлені на переоцінку доказів, які слугували встановленню дійсних обставин справи.

Керуючись  ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 - 11112 Господарського  процесуального  кодексу  України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛАН” залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного господарського суду від 12.06.2007р. та рішення господарського суду Луганської області від 26.04.2007р. без змін.

Головуючий                                                                                    В.Перепічай

С у д д і

І.Вовк

П.Гончарук