ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

13 листопада 2007 р.           Справа 6/298-07

за позовом:Державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Київ

до:Відкритого акціонерного товариства "Літинський молочний завод", смт. Літин

до третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Приватного підприємства „Русал”   м. Шепетівка, Хмельницької області

про стягнення 53583  грн. 31 коп.

Головуючий суддя     Говор Н.Д.

При секретарі судового засідання Мовчан Г.

Представники

позивача :   _Трембанчук А.А. (  дор. від 5.12.2006)

відповідача : Болманенко О.О. (дор. від 02.08.07)

третьої особи: О.Тимошев - директор

ВСТАНОВИВ :

Подано позов про повернення самовільно використаних матеріальних цінностей – мазуту М-100 в кількості 28,180 т та стягнення штрафних санкцій у сумі 53583 грн. 31 коп.

Позов мотивований тим, що відповідач самовільно відчужив 28,180 тон мазуту, переданого йому на зберігання   позивачем, а тому відповідно до ст. 14 Закону України „Про державний матеріальний резерв” повинен сплатити штраф у розмірі 100 відсотків вартості, та пеню до повного повернення матеріальних цінностей.

Відповідач у відзиві від 6.08.2007 р. проти позову  заперечує з тих підстав, що відповідач не відчужував  мазуту, а передав його на зберігання іншій особі, оскільки в зв’язку з виробничою ситуацією ( газифікація заводу) не має можливості зберігати та використовувати мазут. Має можливість повернути матеріальні цінності на вимогу позивача за вказаною ним адресою.

Відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача ПП „Русал” м. Шепетівка, якому переданий на зберігання мазут, яке задоволене судом ухвалою від 9.10.2007.

Третя особа у поясненні від 13.11.2007 повідомила, що в даний час зберігає мазут у кількості 28,180 тон, переданий йому на зберігання відповідачем, у власному мазутосховищі за адресою м. Шепетівка , вул. Економічна ,27. У виробництві мазут не використовує, на вимогу власника мазуту може видати його у будь-який час.

Суд,  з’ясувавши у судовому процесі всі обставини справи у їх сукупності, оцінивши подані сторонами докази у справі та заслухавши пояснення представників сторін, керуючись законом, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, при цьому виходив  з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що договору на зберігання державного майна сторонами не укладалось. Позивачем здійснено перевірку  наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності мазуту держрезерву , що знаходиться на відповідальному зберіганні ВАТ „Літинський молзавод” , про що головним спеціалістом  КРВ Центрального регіону Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту Держкомрезерву України Перелигіним М.А. за участю Голови правління ВАТ „Літинський молзавод” Семко Т.В., гол. бухгалтера Стрілецького  С.Б. був складений акт від 21.11.2005 р.

У вказаному акті зазначено, що при перевірці виявлена нестача мазуту держрезерву марки М-100 у кількості 28,180 т, яка виникла внаслідок самовільного відчуження ( відпуск мазуту державного резерву підприємством проведено без наряду Держкомрезерву України за довіренністю  сер. ЯКЗ  № 282709 від 22.04.05 ПП „Русал”).

Судом  встановлено, що 22.04.2005 р. Відкрите акціонерне товариство „Літинський молочний завод” (Поклажодавець)  та Приватне підприємство „Русал” (Зберігач) уклали договір зберігання, у якому зокрема зазначили, що договір укладається в зв’язку із неможливістю подальшого забезпечення нормальних умов відповідального зберігання  мазуту, що належить державі, та переданого  Поклажодавцю на відповідальне зберігання Державним комітетом України з державного матеріального резерву, діючи в інтересах  забезпечення збереження державної власності. За вказаним договором відповідач передав , а третя особа прийняла на зберігання безоплатно,  за накладною № 709 від 22.04.2005 мазут топковий марки М-100 у кількості 28,18 т за дорученням сер. ЯКЗ № 282709 від 22.04.2005 р. та зобов’язалась забезпечити зберігання  мазуту в належній якості та у відповідності до умов зберігання даного виду нафтопродуктів, включаючи його періодичне оновлення, повернути мазут Поклажодавцю або по його вказівці третій особі, не допускати розкрадання, за вимогою Поклажодавця  робити звірку кількості, виконувати у повному обсязі необхідні протипожежні заходи.

П.3 Договору сторони зазначили, що у будь-якому випадку право власності на товар, що знаходиться на зберіганні , належить лише державі і не переходить до Зберігача.

Відповідачем  надані суду документи, що підтверджують неможливість зберігання на своїй території мазуту в зв’язку з невикористанням його у виробництві та  відсутністю  спеціальних мазутосховищ, а саме :  Акт приймання в експлуатацію завершеного будівництвом  об’єкту – газопроводу  від 05.02.1997, Акт про демонтаж мазутних ємкостей від 25.06.2005 р.

Також відповідачем надана  до суду   копія листа, адресованого Держкомрезерву України, та одержаного ним відповідно до вхідного штампу 07.12.2005 р., з повідомленням про неможливість подальшого зберігання мазуту та проханням викупити його на конкурсних засадах. Доказів відповіді на вказаний запит позивачем не надано.

У відповідності до п.4.ст.11 Закону України „Про державний матеріальний резерв” підприємства, установи і організації всіх форм власності, яким встановлені мобілізаційні та інші спеціальні завдання, зобов’язані забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, а також відпуск матеріальних цінностей із державного резерву згідно з зазначеними завданнями власними силами.

Саме з метою забезпечення вказаної норми Закону відповідач передав мазут на зберігання третій особі, що відповідає вимогам ст. 943 ЦК України , відповідно до якої Зберігач має право передати річ на зберігання іншій особі у разі, якщо він вимушений це зробити в інтересах поклажодавця і не має можливості отримати його згоду.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем не було здійснено відчуження переданого йому на зберігання майна Держрезерву, оскільки право власності залишилось за позивачем і він має можливість в будь-який час розпорядитись своїм майном, а тому санкції, передбачені ст. 14 Закону України „Про державний матеріальний резерв” за самовільне відчуження майна не можуть бути застосовані у даних правовідносинах .

За таких обставин  позов     задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 47,49, 82,84,85,   ГПК України ,

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя                                             Говор Н.Д.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України  16 листопада 2007 р.