ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.
№ 42/93

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Михайлюка М.В.,

Ковтонюк Л.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" –"Машпроект" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2007 року у справі № 42/93 Господарського суду міста Києва за позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" –"Машпроект", м. Миколаїв, до Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ, про стягнення 1 827 471,92 грн. боргу.

за участю представників сторін:

позивача – ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" –"Машпроект" –Клименко О.П. (дов. № 34/9207 від 19.09.2005 р.); Корочкін С.М. (дов. № 342 від 12.02.2007 р.);

відповідача –ДП "Енергоринок" –Король Н.І. (дов. № 01.10-109Д) від 09.02.2007 р.); Саренко Ю.В. (дов. № 01/10-108Д) від 09.02.2007 р.);

встановив:

У лютому 2007 року позивач –Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" –"Машпроект" пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Державного підприємства "Енергоринок" про стягнення 1 827 471,92 грн.

Вказував, що на підставі укладеного між ним (постачальником) та ДП "Енергоринок" (покупцем) договору купівлі-продажу електричної енергії № 1147/01 від 16 вересня 2002 року, позивач зобов'язався продавати електричну енергію, а відповідач –приймати та здійснювати оплату в порядку та строки, передбачені договором.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині оплати за поставлену електроенергію, за період з грудня 2003 року по грудень 2005 року, позивач просив стягнути з відповідача 1 279 807,86 грн. заборгованості та 547 664,06 грн. пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 3 квітня 2007 року (суддя Паламар П.І.), залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2007 року (колегія суддів у складі: Мартюк А.І. –головуючого, Лосєв А.М., Зубець Л.П.), в задоволені позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що передбачений Законом України "Про електроенергетику" порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії та встановлений Національною комісією регулювання електроенергетики України алгоритм оптового ринку електричної енергії встановлюють механізм оплати коштів через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання і є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання за договором.

У касаційній скарзі ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" –"Машпроект" посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: ст. 41 Конституції України, ст.ст. 13, 321, 326 ЦК України, ст.ст. 32, 33, 38, 59 ГПК України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Рішення місцевого та постанова апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 16 вересня 2002 року між ДП "Енергоринок" та ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" –"Машпроект" було укладено договір № 1147/01, відповідно до умов якого позивач зобов'язався продавати електричну енергію, а відповідач –приймати та здійснювати оплату в порядку та строки, передбачені договором. Сторони за договором визнали свої зобов'язання за договором між членами оптового ринку електроенергетики.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунок за куплену відповідачем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховується на поточний рахунок позивача (для розрахунків за куплену електроенергію) та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість), і за згодою сторін іншими формами, що передбачені чинним законодавством. Платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання є невід’ємною частиною розрахунку за куплену відповідачем електроенергію.

Зобов'язання з оплати отриманої електроенергії виконані відповідачем частково, у зв'язку з чим заборгованість відповідача склала 1 279 807,86 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується і самим відповідачем.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем. Таким є Закон України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 року № 575/97-ВР з наступними змінами і доповненнями, який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі (преамбула Закону).

Статтею 15 зазначеного Закону передбачено, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники, та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України; оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору; у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін (частини 1, 2, 4 статті 15). Такий Договір між членами оптового ринку електричної енергії України (далі - ДЧОРЕ) укладено 15 листопада 1996 року.

Статтею 151 Закону України "Про електроенергетику" встановлено порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії. Цей порядок передбачає, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії (ним є ДП "Енергоринок") відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Такі рахунки призначені для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії. Зокрема, перерахування коштів енергогенеруючим компаніям та іншим суб’єктам підприємницької діяльності, які проводять продаж електричної енергії на оптовому ринку, здійснюється уповноваженим банком з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії відповідно до алгоритму (порядку розподілу коштів), встановленого Національною комісією регулювання електроенергетики України. На оптового постачальника електричної енергії покладено обов'язок забезпечити інформування учасників оптового ринку електричної енергії про стан проведення розрахунків.

Судами установлено, що зобов'язальні відносини сторін у даній справі ґрунтуються на договорі № 1147/01 від 16 вересня 2002 року. Умови та правила роботи системи оптового ринку електричної енергії України, права, обов'язки, відповідальність комплексу підприємств, що здійснюють діяльність на енергоринку, врегульовані Договором між членами ринку електричної енергії України від 15 листопада 1996 року. (ДЧОРЕ).

Окрім того, спеціальний порядок розрахунків за електричну енергію, встановлений Законом України "Про електроенергетику", не звільняє оптового постачальника електричної енергії від виконання зобов'язань перед енергогенеруючими компаніями, оскільки порядок погашення заборгованості відповідача перед позивачем регулюється Інструкцією про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії України (додаток № 4 до Договору між членами оптового ринку електричної енергії від 15.11.1996 р.).

Відповідно до п. 6.8 вищевказаної Інструкції, у разі виявлення коштів понад очікувану вартість електричної енергії, придбаної в розрахунковому періоді, від Оптового постачальника сума таких надходжень зараховується виробником відповідно, як оплата з погашення боргів за придбану електричну енергію з найбільшим терміном їх виникнення. Таким чином, відповідач не може впливати ані на перерахування коштів та їх обсяг, ані на встановлення алгоритму, оскільки перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму і лише алгоритмом визначається частка коштів, наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, яка є власністю не відповідача, а енергогенеруючої компанії.

За таких обставин, висновок місцевого господарського суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про відсутність підстав для покладення на ДП "Енергоринок" відповідальності за неналежне виконання своїх договірних зобов'язань, є обґрунтованим, відповідає дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, та таким що відповідає вимогам закону.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача оцінювати докази, тлумачити законодавство виключно на свою користь, тому до уваги судом не беруться. Окрім того, ці твердження спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" –"Машпроект" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 вересня 2007 року у справі № 42/93 залишити без змін.

Судді:                                                                              М.В. Михайлюк

Л.В. Ковтонюк

Н.Г. Дунаєвська