СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.07                                                                                 Справа № 5/432(4/511).

Господарський суд Луганської області у складі головуючого судді Закропивного О.В., при секретарі Шапошниковій О.М., за участю представників сторін:

від позивача –не прибув;

від відповідача – Шидловська О.І. (довіреність № 1-3/3д-100 від 29.12.06.);

розглянувши матеріали справи за позовом:

державного підприємства «Придніпровська залізниця»(м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108, код 01073828) в особі Криворізької дирекції залізничних перевезень (м. Кривий Ріг, вул. Ленінського комсомолу, 2) до державного підприємства «Ровенькиантрацит» (м. Ровеньки, Луганської області, вул. Комуністична, 6, код 32320704);

про стягнення 35065 грн., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: позивачем заявлено позовні вимоги до відповідача про стягнення штрафу за не правильно зазначену в накладній масу вантажу  в сумі 35065 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув хоча позивач належним чином був повідомлений про дату, місце і час слухання справи. Клопотань та повідомлень про необхідність відкладення розгляду справи від позивача не надходило. Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач численним поясненнями до позову заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, тому, суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті у відсутності представника позивача.

Відповідач відзивом на позовну заяву та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали мотивуючи свою позицію тим, що масу вантажу визначали представники залізниці. При цьому, згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.06. по справі № 22/400-06, встановлено факт вини позивача в нестачі вугілля в спірних вагонах. Відповідно, вини відповідача в розбіжностях фактичної маси вантажу з даними, зазначеними в накладних не має.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши матеріали справи, та оцінивши надані докази в їх сукупності, а також з урахуванням позиції і відповідних вказівок Вищого господарського суду України, викладених в постанові по даній справі від 21.06.07., суд приходить до наступного висновку.

У червні 2006 року відповідно до накладної № 48341964 від 22.06.06. зі станції Фащівка Донецької залізниці до станції Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці, було відправлено вагони № 62738919, № 65740433, №66939166, № 66556200 з вантажем –вугілля.

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у залізничній накладній.

При прибутті вагону вказаних вагонів на станцію призначення, було перевірено їх кількість та масу вантажу шляхом комісійного зважування. Внаслідок перевірки було виявлено, що вантажу у вагонах менше ніж зазначено у провізних документах.

По факту неправильного зазначення маси вантажу в перевізних документах,  працівниками станції Кривий Ріг-Головний було складено комерційний акт АЭ № 022450/530 від 27.06.06.

Згідно ст. ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення вантажу за яким перевізник зобов'язується доставити довірений відправником вантаж до пункту призначення та видати його одержувачеві, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі та підтверджується складенням транспортної накладної або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що „накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача."

Відповідно до статті 920 ЦК, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 24 Статуту залізниць України встановлює відповідальність вантажовідправників за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно зі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, у випадку неправильного зазначення маси вантажу, кількості місць вантажу, його назви, коду, адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Пунктом 2 Правил складення актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002р. №334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за № 567/6855 (надалі Правила складання актів), встановлено, що комерційні акти складаються, зокрема, для засвідчення невідповідності маси наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Згідно з пунктом 9 Правил складення актів, у комерційному акті детально описується стан вантажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставити, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу. У комерційному акті зазначається про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах.

В даній спірній ситуації вугілля перевозилося у відкритих вагонах. Отже, відповідно з вимогами п. 9 Правил складення актів посадові особи станції Кривий Ріг-Головний Придніпровської залізниці зобов'язані були в розділі „Д" комерційного акту АЭ № 022450/530 від 27.06.2006р. зазначити наявність та стан захисного маркування, нанесеного вантажовідправником вапном, в кожному з чотирьох спірних вагонів.

Однак, в комерційному акті зазначено, що по прибуттю вагонів ознак втрати та розкрадання вантажу не було, але не зазначено наявність та стан захисного маркування.

Не зазначення в комерційному акті АЭ № 022450/530 від 27.06.2006 р. відомостей про наявність та стан нанесеного вантажовідправником маркування вапном є порушенням п. 9 Правил складення актів. Отже, перевізником не доведена відсутність своєї вини в нестачі вугілля і наявність вини вантажовідправника в неправильному зазначені маси вантажу в накладній.

Крім того, господарським судом Дніпропетровської області під час розгляду справи № 22/400-06 за позовом ОАО „Миталл Стил" про стягнення вартості нестачі вугілля, яке надійшло на його адресу по накладній № 48341964 і нестача якого засвідчена комерційним актом  АЭ № 022450/530 від 27.06.2006р., який є доказом по нашій справі, визнана вина перевізника в нестачі вугілля, а саме Придніпровської залізниці. Встановлені господарським судом Дніпропетровської області факти викладені в рішенні від 26.10.06., яке набрало законної сили.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського  процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 07.09.07.

Суддя                                                                                    О.В. Закропивний