ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2007 р.
Справа № 7а/97-2943

12 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді  Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Степан Т.В.

Розглянув справу

за позовом: Приватного підприємства „Тернопільм’ясо”, с. Острів, вул. Промислова, 1, Тернопільського району, Тернопільської області

до відповідача: Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, 46003

за участю представників сторін:

позивача:          Гулько Світлана Леонідівна –довіреність 2 від 01.08.06р.;

Шмигельська Олена Василівна –довіреність № 1 від 01.08.06р.;

відповідача:          Ковальська Зоряна Володимирівна –довіреність № 44406/7/10-015 від 26.06.07р.;

Чопик Віктор Іванович –довіреність № 54642/7/10-015 від 16.08.07р.;

Суть справи:

Приватне підприємство „Тернопільм’ясо” звернулося з позовом про скасування рішення про застосування штрафних санкцій № /0/35374 від 17.05.2007р. прийнятого Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією, яким до підприємства застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування.

Представникам сторін в судовому засіданні роз’яснено їх права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В засіданні з 14.08.2007р. по 16.08.2007р. на підставі ст. 150 КАС України оголошувалася перерва для надання сторонам можливості подати додаткові матеріали в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Податкова інспекція проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій відповідає чинному законодавству, підтвердженням чого є акт виїзної планової перевірки № 4228/23-220/33622226 від 07.05.2007р., яким встановлено факт порушення Приватним підприємством „Тернопільм’ясо” норм Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності”.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією, на підставі підпункту 11. ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” прийнято 17.05.2007р. рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0/35374, яким до Приватного підприємства „Тернопільм’ясо” застосовано 1120 грн. штрафних санкцій за порушення ч. 1 ст. 3 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” від 23.03.1996р. № 98/96-ВР (далі Закон про патентування).

Як стверджує податкова інспекція, підставою для застосування штрафних санкцій згідно акту перевірки № 4228/23-220/33622226 від 07.05.2007р. оформленого за результатами виїзної планової документальної перевірки дотримання приватним підприємством „Тернопіль”ясо” вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2006р. по 31.12.2006р., стало здійснення через касу підприємства, яка(відноситься до інших приміщень, які використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти, реалізації продукції власного виробництва без придбання торгового патенту.

Позивач заперечує проти доводів відповідача  посилаючись на те, що з акту перевірки не можливо встановити на підставі яких документів бухгалтерського обліку інспекція встановила, що підприємство здійснювало торгівельну діяльність товарами, право на реалізацію яких наступає з моменту придбання патенту, а також  звертає увагу суду на те, що каса підприємства не є пунктом продажу товару в розумінні Закону про патентування, а тому штрафні санкції податковою інспекцією застосовані безпідставно.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та  наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов  підлягає задоволенню.

При цьому суд  виходив із наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до п.3.ст.9 Закону про патентування контролюючим органом стосовно дотримання вимог цього Закону є податкові органи;

- до суб’єктів підприємницької діяльності, за порушення норм Закону про патентування, органи державної податкової служби застосовують заходи передбачені даним законом , шляхом прийняття рішень про застосування штрафних санкцій в порядку передбаченому „Інструкцією про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби”, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.2001р. (п. 11 Інструкції) та п. 2.7. п. 2 „Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій” затверджений наказом ДПА України від 21.06.2001р. № 253,на підставі матеріалів перевірки результати яких оформляються актом документальної перевірки відповідно до „Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 327 від 10.08.2005р. (далі Порядок), в якому зазначається чіткий зміст фактів порушення податкового та іншого законодавства та вказуються конкретні пункти, статті порушених норм законодавчих актів (п. 1.6.,1.7. порядку).

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

В даному випадку, доказом правомірності притягнення підприємства  до відповідальності за порушення норм чинного законодавства є акт документальної перевірки, обов’язковість складання якого передбачена вищезазначеними нормативними актами.

Податкова інспекція, на підтвердження правомірності прийняття спірних рішень, посилається на акт перевірки № 4228/23-220/33622226 від 07.05.2007р., який не може бути належним доказом, що підтверджує порушення підприємством норм чинного законодавства зазначених в оскаржуваному рішенні, оскільки:

- згідно з п. 1 ст. 3 зазначеного Закону патентуванню підлягає торговельна діяльність (роздрібна та оптова торгівля, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері) , що здійснюється суб’єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів за готівкові кошти , а також з використанням інших форм розрахунків.

Згідно п. 3 ст. 3 Закону про патентування визначено, що під пунктами продажу слід розуміти:- магазини та інші торгові точки, які знаходяться в окремих приміщеннях, будівлях або їх частинах і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину;- кіоски, палатки та інші малі архітектурні форми, які займають окремі приміщення, але не мають вбудованого торговельного залу для покупців; - автомагазини, розвозки та інші види пересувної торговельної мережі;- лотки, прилавки та інші види торгових точок у відведених для торговельної діяльності місцях, крім лотків, прилавків, що надаються в оренду суб'єктам підприємницької діяльності-фізичним особам та знаходяться в межах спеціалізованих підприємств сфери торгівлі –ринків усіх форм власності; - стаціонарні, малогабаритні і пересувні автозаправні станції, заправні пункти, які здійснюють торгівлю нафтопродуктами та стиснутим газом; - фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, їдальні, ресторани, кафе, закусочні, бари, буфети, відкриті літні майданчики, кіоски та інші пункти громадського харчування; - оптові бази, склади-магазини або інші приміщення, які використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Як підтверджує в акті перевірки податкова інспекція, підприємство в травні, червні, серпні –грудні 2006р. через касу підприємства реалізувало за готівкові кошти продукцію власного виробництва на суму 128800 грн., тим самим підтвердила, що реалізація здійснювалася не через пункт продажу товарів визначених у п. 3 ст. 3 Закону про патентування.

Крім того, пп. 6, 10 ст. 3 Закону про патентування передбачено, що без придбання торгового патенту суб’єкти підприємницької діяльності здійснюють торговельну діяльність  виключно з використанням встановлених даним законом видів товарів вітчизняного виробництва, до яких належать яловичина та свинина, та при реалізації товарів власного виробництва фізичним особам, які перебувають з ними в трудових відносинах.

Згідно довідки головного управління статистики в Тернопільській області Приватне підприємство „Тернопільм’ясо”, включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з присвоєнням йому ідентифікаційного коду 33622226, в якій діяльність підприємства, відповідно до Державного класифікатора України, затвердженого і введеного в дію наказом Держкомстандарту України від 22.10.1996 року № 441, віднесено до видів економічної діяльності під кодом (КВЕД) 51.23.0 –оптова торгівля м’ясом і м’ясопродуктами, 51.11.0 –виробництво м’яса і субпродуктів.

В період, що перевірявся інспекцією, підтверджено здійснення підприємством зазначених видів діяльності, про  що зазначено  в акті перевірки.

Разом з тим, акт перевірки не містить посилань на первинні бухгалтерські документи та норми чинного законодавства на підставі яких інспекція дійшла висновку щодо здійснення  підприємством торговельної діяльності без придбання торгового патенту, враховуючи пп. 6.10 Закону про патентування. В процесі розгляду справи, відповідач доводив суду, що підприємством здійснювалася реалізація субпродуктів, при цьому документально не довів  факту їх реалізації через пункти продажу та, що реалізовані кишсировина , шкірсировина та черева  відносяться до субпродуктів згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДКО16-97затвердженого наказом Держстандарту України від 30.12.97р. №822  , які звичайно використовуються для харчування людей чи в харчових та фармацевтичних цілях, а тому висновок інспекції зроблений на суб’єктивних припущеннях, без обґрунтування даних належними доказами, що при притягненні суб’єкта господарювання до відповідальності не допускається та є порушенням пп. 2.3.4. п. 2. Порядку..

При таких обставинах, податкова інспекція не довела належними доказами правомірність застосування до підприємства штрафних санкцій, у зв’язку з чим рішення про застосування штрафних санкцій підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 6 ,7, 86, 94 ,160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  Кодексу адміністративного судочинства України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № 3/0/35374 від 17.05.2007р. прийнятого Тернопільською об’єднаною державною податковою інспекцією, яким до Приватного підприємства „Тернопільм’ясо” застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування в сумі 1120 грн..

3.Стягнути з Державного бюджету на рахунок Приватного підприємства „Тернопільм’ясо” с. Острів, вул. Промислова, 1, Тернопільського району, Тернопільської області, № 1001 в філії ВАТ КБ „Надра” ТРУ, МФО 338705, ідн. Код 33622226, 85 грн. державного мита та 118 грн. інформаційних витрат.

Видати наказ.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі (23.08.2007р.) до Львівського апеляційного адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    М.С. Стадник