ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2007 р.
№ 9/312/06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді:
Кочерової Н.О.,

суддів:
Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача –
не з'явилися;

від відповідача –
не з'явилися;

розглянувши  матеріали
касаційної  скарги

ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод"

на  постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 02.08.2007р.

у справі
№9/312/06 господарського суду Запорізької області

за позовом
ЗАТ "Інженерно-технічний центр "Автомеханізація технологічних процесів"

до
ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод"

третя особа
ДП "АТП - Екологія"

про
стягнення 7 197,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ “Інженерно-технічний центр “Автоматизація технологічних процесів” м.Запоріжжя звернулось з позовом до ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача –ДП “АТП-Екологія”) про стягнення 7197,58 грн. збитків у вигляді неотриманого прибутку.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.03.07 у справі № 9/312/06 позов задоволено.

Стягнуто з ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” на користь позивача 7.197,58 грн. збитків у вигляді неотриманого прибутку та відповідні витрати по держмиту, інформаційно-технічному забезпеченні судового процесу з підстав обгрунтованості позову.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 02.08.07 зазначене судове рішення залишено без зміни.

У поданій касаційній скарзі ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” просить скасувати постанову та рішенні зазначених судів як таких, що прийняті при неповному з’ясуванні обставин справи, що є порушенням приписів ст.43 ГПК України; справу передати на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без зміни ці судові рішення.

Судова колегія розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши юридичну оцінку попередніми судовими інстанціями обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права прийшла до висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

15.02.06 між ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” (покупець) та ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” (постачальник) був укладений договір поставки № 01/112.

Згідно специфікації  № 1 від 15.02.06 загальна вартість товару, який підлягав поставці, визначалась в сумі 160.062 грн. в т.ч. ПДВ –26.677 грн.

Сторони погодили, що попередня оплата цього товару складає 75%, тобто 120.000 грн., а решта платежів повинна бути проведена протягом трьох банківських днів з моменту підписання акту про приймання-передачу виконаних пусконалагоджувальних робіт, але в строк, що не перевищує 30-ти календарних днів з моменту поставки обладнання (товару).

17.04.06 позивачем здійснено поставку для ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” обладнання, попередньо частково оплаченого відповідно з умовами договору. Даний факт підтверджується видатковою накладною № 144 від 17.04.06 на суму 160.000 грн.

Відповідно з умовами договору остаточний розрахунок за це обладнання ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” повинен був провести до 18.05.06 р.

Фактично такий розрахунок в сумі 40.000 грн. був проведений двома рівними платежами в період з 16.06.06 по 30.06.06 (пл. доручення № 6-4278, № 6/4722) тобто з порушенням передбаченого договором строку. За позовом ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” з ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” була стягнута пеня в сумі 722,42 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання.

Не отримавши повний розрахунок по договору № 01/112 від 15.02.06 ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” (постачальник) уклав з ДП “АТЦ –Екологія” (покупець) договір поставки № 18/2 від 18.05.06, згідно з яким зобов’язувалось у тритижневий термін здійснити поставку обладнання, визначеного специфікацією № 1, загальною вартістю 53.541 грн.

При укладанні цього договору (договір № 18/2) сторони погодили, що ЗАТ ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” за власні кошти придбає  необхідні товари та передає їх ДП “АТЦ –Екологія”, а останній, в свою чергу, проведе їх оплату.

Від цієї операції ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” планувало отримати доход у визначеній позовом по даній справі сумі.

Для придбання цього товару ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” уклало договір з ППКФ “Реал-М”, від 12.01.06 № 04, який передбачав попередню оплату товару в сумі 42.981 грн. Але виставлений останнім рахунок-фактура № СФ-2305/01 від 23.05.06 ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” оплачений не був в визначений в ньому термін, тобто до 29.05.06.

Наслідком цього стало неотримання товару, а в послідуючому –розірвання договору з ДП “АТЦ –Екологія”.

В позовній заяві позивач (ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів”) пояснює це відсутністю коштів, що сталось з вини ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” через несвоєчасне виконання зобов’язань по договору № 01/112; стверджує що цим самим йому були спричинені збитки в сумі 7.920 грн.

З цього приводу між сторонами у справі виник спір.

Заявлений ЗАТ “ІТЦ “Автоматизація технологічних процесів” позов був задоволений.

Верховний суд України в ч.3 п.1 Постанови Пленуму від 29.12.76 № 11, з наступними змінами “Про судове рішення” роз’яснив, що обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте місцевий та апеляційний господарські суди не дотримались наведених роз’яснень та вимог відповідно п.3 ст.84, п.7 ст.105 ГПК України.

Суди не вжили заходів для встановлення дійсних обставин справи, що унеможливило здійснення юридичних висновків, які грунтувались би на матеріалах справи.

Задовольняючи позов попередні судові інстанції враховували ті обставини, що ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” прострочив виконання грошового зобов’язання перед позивачем по договору № 01/112 від 15.02.06, що в свою чергу стало наслідком невиконання ним (позивачем) грошових зобов’язань перед іншою юридичною особою по договору № 18/2 від 18.05.06 та неотриманням, в зв’язку з цим, прибутку; що у позивача інших вільних коштів не було.

При цьому суди керувались відповіддю ЗАТ “ОТП Банк” на запит суду від 05.02.07 № 9/312/06 про стан розрахункових рахунків позивача та рух коштів на них в період з 18.05.06 по 09.06.06 (а.с. 5, 37 т.2).

Але наявність таких рахунків у позивача в інших банках судами в установленому порядку не перевірялась.

Інформація відповідача відносно цього судами залишена без уваги.

При таких обставинах суди прийшли до висновку про наявність причинного зв’язку між порушенням ВАТ “Запорізький сталепрокатний завод” договірних зобов’язань та заподіяних позивачу збитках при неповному з’ясуванні обставин справи, що є порушенням процесуального закону.

Заслуговують на увагу і інші доводи відповідача, викладені в касаційній скарзі.

Відповідно до приписів ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини справи, що не були встановлені судом першої та апеляційної інстанцій, справа підлягає передачі на новий розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111  ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 02.08.07 та рішення господарського суду Запорізької області від 21.03.07 у справі № 9/312/06 скасувати.

Справу № 9/312/06 направити до господарського суду Запорізької області на новий розгляд.

Головуючий, суддя                                                                   Н.Кочерова

Судді                                                                                                    В.Рибак

М.Черкащенко