ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.

№ 40/414-07(46/173-07)

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Михайлюка
М.В.,

Ковтонюк
Л.В.,

Дунаєвської
Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного господарського
суду від 11 вересня 2007 року у справі № 46/173-07 Господарського суду
Харківської області за позовом Відкритого акціонерного товариства
"Харківське енергоремонтне підприємство", м. Харків, до
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків, про
визнання договору оренди недійсним,

за участю представників сторін:

позивача -ВАТ "Харківське
енергоремонтне підприємство" -Смага М.П. (дов. № 82 від 24.05.2007 р.);

відповідача -не з'явилися;

встановив:

У квітні 2006 року позивач
-Відкрите акціонерне товариство "Харківське енергоремонтне
підприємство" пред'явив у господарському суді позов до відповідача
-Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про визнання
договору оренди недійсним.

Вказував, що 1 жовтня 2003 року між
ним та СПД ОСОБА_1 укладено договір оренди НОМЕР_1 нежитлового приміщення у
будинку АДРЕСА_1 площею 151,6 кв.м.

Посилаючись на ту обставину, що при
укладені договору оренди
НОМЕР_1від 1 жовтня 2003 року сторонами не досягнуто згоди щодо усіх
істотних умов, які є обов'язковими для договорів оренди, передбачених ст. 10
Закону України "Про оренду державного та комунального майна", позивач
просив визнати зазначений договір оренди недійсним та виселити СПД ОСОБА_1 з
нежитлового приміщення площею 151,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 6 липня 2007 року (суддя Хотинець П.В.), залишеного без
змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 вересня
2007 року (колегія суддів у складі: Івакіної В.О. -головуючого, Лакізи В.В.,
Сіверіна В.І.), позов задоволено.

Постановлено визнати договір оренди
НОМЕР_1від 1 жовтня 2003 року недійсним та виселити відповідача із займаного
приміщення. Приміщення передано Відкритому акціонерному товариству
"Харківське енергоремонтне підприємство" за актом прийому передачі.

Судові рішення мотивовані тим, що
договір оренди НОМЕР_1від 1 жовтня 2003 року суперечить вимогам Закону України
"Про оренду державного та комунального майна", у зв'язку з чим є
недійсним за правилами ст. 215 ЦК України.

У касаційній скарзі СПДОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування
норм процесуального права, а саме: ст. 10 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна", ст.ст. 203, 215, 630 ГК України,
просить скасувати судові рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволені позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи і
доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів
знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова
апеляційного суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами попередніх інстанцій, 1 жовтня 2003 року між ВАТ
"Харківське енергоремонтне підприємство" (орендодавцем) та СПД
ОСОБА_1 (орендарем) укладено договір оренди НОМЕР_1нежитлового приміщення у
будинку АДРЕСА_1 площею 151,6 кв.м.

Вирішуючи спір у даній справі
місцевий та апеляційний господарський суд зазначив, що у тексті договору оренди
НОМЕР_1від 1 жовтня 2003 року відсутні істотні умови, а саме: порядок
використання амортизаційних відрахувань та страхування орендарем взятого ним в
оренду майна, передбачених ст. 10 Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" та дійшов висновку про те, що згаданий договір
суперечить вимогам закону і підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 215 ЦК
України.

При цьому суди попередніх інстанцій
виходили з того, що відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України,
господарський договір вважається
укладеним,  якщо  між сторонами у передбачених законом порядку
та формі досягнуто  згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для
договорів даного  виду,  а
також  умови, щодо яких на вимогу
однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ст. 10 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами
договору оренди є: об'єкт оренди
(склад  і  вартість
майна  з  урахуванням
її індексації); термін, на
який  укладається  договір
оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок
використання  амортизаційних   відрахувань; відновлення орендованого  майна
та  умови  його повернення; виконання зобов'язань;
забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука,  завдаток,
гарантія  тощо; порядок  здійснення
орендодавцем  контролю за станом
об'єкта оренди;  відповідальність сторін;
страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки   сторін
щодо   забезпечення   пожежної
безпеки орендованого   майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 215
Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою -третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

За таких обставин висновок
Господарського суду Харківської області, з яким погодився суд апеляційної інстанції
щодо наявності підстав для визнання зазначеного договору недійсним на підставі
ст. 215 ЦК України відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про
необов'язковість застосування норм Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", оскільки орендні правовідносини виникли між
недержавними суб'єктами підприємницької діяльності, не заслуговують на увагу та
не спростовують правильності висновків суду про те, що зазначений закон є актом
цивільного законодавства, у відповідності до ч. 4 ст. 1 якого, оренда майна
інших форм власності може регулюватися положеннями зазначеного закону, якщо
інше не передбачено законодавством або договором оренди.

Твердження скаржника про порушення
і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального
та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження,
в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого
судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11 вересня 2007 року у справі № 46/173-07 залишити без
змін.

Судді:
М.В. Михайлюк

Л.В. Ковтонюк

Н.Г.
Дунаєвська