ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 листопада 2007 р.

№ 20/16-26/301/06-25/143/07

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

за участю представників
сторін   позивача відповідача розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Захаров Ю.В. дов. від 01.10.07 № 685 Коротіна О.О. дов. від 12.11.07 №
75  Відкритого акціонерного товариства
“Автотранспортне підприємство №12327”

на постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду

від  у справі

08.08.2007 року №
20/16-26/301/06-25/143/07

за позовом

Відкритого акціонерного
товариства “Автотранспортне підприємство №12327”

до

Запорізької центральної районної
лікарні

про

стягнення 84738,07грн.

Відкрите акціонерне товариство
“Автотранспортне підприємство №12327” звернулось до господарського суду Запорізької
області з позовом про стягнення з Запорізької центральної районної лікарні 72
387,95 грн., у якості зворотної вимоги відшкодування майнової шкоди, заподіяної
йому неправомірними діями відповідача.

Господарський суд Запорізької області
рішенням від 07.02.2006 року,   залишеним
без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду постановою
від 20.04.2006 року у задоволенні
позовних  вимог   відмо -

Доповідач Гоголь Т.Г.

вив,   з
посиланням   на  те,  що  позивачем
не доведено, що шкода завдана в

зазначеному ним розмірі є саме
безпосереднім наслідком видачі Запорізькою центральною районною лікарнею
довідки від 26.06.2004 року про придатність водія до керування транспортними
засобами.

За касаційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства “Автотранспортне підприємство №12327”, Вищий
господарський суд України переглянув рішення місцевого та постанову
апеляційного госпо дарських судів і постановою
від 29.06.2006 року рішення господарського суду Запорізької області
від  07.02.2006 року та постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 20.04.2006 року скасував,
справу направив на новий розгляд до господарського суду Запорізької області, з
посиланням на те, що в порушення принципу всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі обставин справи в їх сукупності спір був
розглянутий не в повному обсязі, господарські суди  попередніх інстанцій  не
надали  обставинам справи  належної
оцінки. Вищий господарський суд України зазначив, що господарськими судами
не дано оцінки тому факту, що на підставі ухваленого рішення апеляційного суду
Запорізької області у справі № 22-2857 від 26.09.2005 року Державною виконавчою
службою у Комунарському районі міста Запоріжжя відкрито виконавче провадження,  за яким провадиться стягнення грошових коштів
на користь ОСОБА_1. Також господарський
суд Запорізької області  не
задовольнив клопотання позивача щодо витребування від Чернігівського РВ УМВС
України у Запорізькій області кримінальної справи № 2110432 за фактом скоєння
злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_2 та амбулаторної картки ОСОБА_2 від Запорізької районної лікарні.

Відкрите акціонерне товариство
“Автотранспортне підприємство №12327” надало до господарського суду Запорізької
області заяву про збільшення позовних вимог , в якій просило стягнути з
відповідача 84738,07грн.  у якості
зворотної вимоги відшкодування майнової шкоди, заподіяної йому неправомірними
діями відповідача.

Господарський суд Запорізької
області рішенням від 17.05.2007 року (суддя Дьоміна А.В) у задоволенні  позовних
вимог   відмовив, пославшись на
відсутність вини відповідача, що звільняє останнього від цивільно-правової
відповідальності.

Запорізький апеляційний
господарський суд постановою від 08.08.2007 року (судді: Шевченко Т.М.,
Мойсеєнко Т.В., Хуторний В.М.) перевірене рішення господарського суду
Запорізької області залишив без змін з тих же підстав, а апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства “Автотранспортне підприємство №12327” - без задоволення.
В постанові суд зазначив, що за приписами статті 1191 Цивільного кодексу
України право зворотної вимоги особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має саме до винної особи, якою у даному спорі є  водій ОСОБА_2.

Відкрите акціонерне товариство
“Автотранспортне підприємство №12327”
звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України в
якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського
суду Запорізької області  від  17.05.2007 року та постанову Запорізького
апеляційного господарського суду від 08.08.2007 року у даній справі та постановити
нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Скаржник
посилається на те, що згідно Наказу Міністерства охорони здоров'я України „Про
затвердження Переліку захворювань і вад, при яких особа не може бути допущена
до керування відповідними транспортними засобами" № 299 від 24.12.1999
року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 31/4252 від
20.01.2000 року № 299, особи, які хворіють на діабет, в незалежності від форми
їх захворювання, не можуть бути допущені до керування транспортними засобами
категорії „В", „С", „Р", „Е"., таким чином зазначеним Наказом
Міністерства охорони здоров'я України не надається в будь-якому випадку
можливість медичним установам допущення до керування відповідними транспортними
засобами осіб, які хворіють на діабет. Вину Запорізької центральної районної
лікарні скаржник вбачає  в умисній видачі
нею медичної довідки серії 2МДГ № 906067 щодо придатності водія ОСОБА_2 до
керування транспортними засобами від 29.06.2004 року, яка не відповідає
дійсності (тобто без проведення ретельного попереднього медичного огляду
водія), внаслідок чого він без законних на те підстав був допущений до
керування транспортним  засобом, що
спричинило 21 серпня 2004 року ДТП, яка призвела до заподіяння значних
збитків   підприємству скаржника.

Заслухавши доповідь судді Гоголь
Т.Г. та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи, повноти їх встановлення в рішенні господарського суду
Запорізької області та постанові Запорізького апеляційного господарського суду
у даній справі, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Господарськими судам попередніх
інстанцій при розгляді справи
встановлено, що 11.03.2004 року між Відкритим акціонерним товариством
“Автотранспортне підприємство №12327” та гр. ОСОБА_1 було укладено договір
позички транспортного засобу, за умовами якого гр. ОСОБА_1 безоплатно передав
позивачу в користування мікроавтобус марки “MERCEDES-BENS” держ. номер НОМЕР_1
строком на один рік. Перевезення на зазначеному автотранспортному засобі
здійснював водій ОСОБА_2 На підтвердження права керування автотранспортними
засобами гр. ОСОБА_2 було надано позивачу документи серед яких, зокрема була
довідка від 26.06.2004 року, видана Запорізькою центральною районною лікарнею,
згідно якої зазначена особа була придатна, за станом здоров'я, до керування
транспортними засобами.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди 21.08.2004 року орендований автомобіль зазнав пошкоджень. Згідно
проведеної експертизи, вартість відновлювального ремонту складає 70 690 грн.
Постановою апеляційного суду Запорізької області від 26.09.2005 року у справі №
2-1470/05 позовні вимоги гр. ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
“Автотранспортне підприємство №12327” про відшкодування збитків задоволені та з
товариства на користь гр. ОСОБА_1 стягнуто 70 690 грн. вартості пошкоджень
автомобіля, судовий збір у сумі 706 грн. та 353,45 грн., судові витрати на
проведення експертизи у сумі 550 грн. та огляду місця події 88,50 грн.

Предметом спору у даній справі є
вимога Відкритого акціонерного товариства
“Автотранспортне підприємство №12327” про стягнення збитків , що виникли
у нього в результаті  виплати гр. ОСОБА_1   70 690 грн. вартості пошкоджень автомобіля.
Відкрите акціонерне товариство “Автотранспортне підприємство №12327” вважаючи,
що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Запорізької центральної районної
лікарні, оскільки саме працівниками цієї установи була безпідставно видана
довідка гр. ОСОБА_2 про придатність до керування транспортними засобами
категорії “D”, звернулося  на праві
зворотної вимоги до Запорізької центральної районної лікарні за стягненням
виплаченого відшкодування у сумі 72 387,95 грн. Позивач зауважував на тому,   що дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія ОСОБА_2, оскільки зазначена особа не мала права управляти
транспортними засобами категорії “D” у зв'язку з захворюванням на цукровий
діабет та будучи інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до статті 22 Цивільного
кодексу України під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку
із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати , які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За загальним правилом збитки -це
об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов'язане з утиском його
інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених
ним витратах, тощо. У разі заподіяння збитків позивач повинен довести   наявність таких збитків, їх розмір, протиправну
поведінку Запорізької центральної районної лікарні, що призвела до їх
виникнення, та причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та
збитками. Господарські суди попередніх інстанцій, дослідивши обставини справи
правомірно зазначили, що позивачем не надано належних доказів в розумінні
статей 32-36 Господарського процесуального кодексу України  наявності причинного зв'язку  між діями відповідача щодо видачі довідки та
стягненням з позивача суми 72387грн.95коп.

Як правомірно зазначив Запорізький
апеляційний господарський суд, при відшкодуванні шкоди, завданої працівником
під час виконання трудових обов'язків, виникають інші правовідносини між
підприємством і особою (працівником), безпосередньо винною, а саме,
правовідносини, засновані на нормах трудового, а не цивільного законодавства, в
тому числі щодо відшкодування шкоди. Отже за приписами статті 1191 Цивільного
кодексу України право  зворотної вимоги
(право регресу) особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має саме
до винної особи, якою у даному спорі є водій ОСОБА_2

Відповідно до частини 2 статті 111 7
Господарського процесуального
кодексу України до юрисдикції касаційної інстанції не відноситься повторна
оцінка доказів та встановлення обставин, що були встановлені господарськими
судами при попередньому розгляді справи.

Наведене спростовує доводи,
викладені в касаційній скарзі Відкритого акціонерного товариства  “Автотранспортне підприємство №12327”.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
прийшла до висновку що
господарські суди попередніх інстанцій
на підставі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів
обґрунтовано і правомірно відмовили позивачу в задоволенні заявлених вимог, а
тому підстав для  скасування судових
актів не вбачається.

З
огляду  на  зазначене, керуючись статтями  108,
1115 ,  1117
, 1119,  11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий  господарський
суд  України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Запорізької області від 17.05.2007                              року та постанову
Запорізького апеляційного  господарського
суду від 08.08.2007 року у справі № 20/16-26/301/06-25/143/07 залишити без
змін, а касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Автотранспортне
підприємство №12327" -без задоволення.

Головуючий        суддя
Т. Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець