ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 р.                                                                          Справа № 16/226

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Агропромислова група „Закарпатський сад”, смт. Королево Виноградівського району

до відповідача Чернянської сільської ради Виноградівського району, с. Черна Виноградівського району

до відповідача Виконавчого комітету Чернянської сільської ради, с. Черна Виноградівського району

з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Приватного підприємця Ісайовича Федора Федоровича, смт. Королево Виноградівського району

про визнання нечинним рішення виконкому Чернянської сільської ради Виноградівського району № 7 від 27.06.2000 року; визнання нечинними рішень Чернянської сільської ради Виноградівського району № 88 від 06.07.2000 року та              № 74 від 04.05.2007 року (з врахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог),

Суддя  господарського суду – В.В. Мокану

Секретар судового засідання – Т.В.Гурзан

представники:

Позивача – Гримут І.В., доручення № 110 від 25.06.2007 року

Відповідачів – Івашко В.В., сільський голова,

Ребрик М.М., довіреність № 275 від 20.07.2007 року

Третьої особи –  Ісайович Ф.Ф., приватний підприємець

СУТЬ СПОРУ: Відкритим акціонерним товариством „Агропромислова група „Закарпатський сад”, смт. Королево Виноградівського району заявлено позов до відповідача Чернянської сільської ради Виноградівського району, с. Черна Виноградівського району про визнання нечинним рішення Чернянської сільської ради Виноградівського району № 74 від 04.05.2007 року. Заявою від 09.08.2007 року про збільшення позовних вимог позивач просить визнати нечинними рішення Чернянської сільської ради Виноградівського району від 27.06.2000 року № 7, від 06.07.2000 року № 88, від 04.05.2007 року № 74 та заборонити Чернянській сільській раді вчиняти будь – які юридично – значимі дії по відношенню ставків, власником яких є позивач. Ухвалою господарського суду від 05.09.2007 року до участі у справі залучено в якості відповідача – виконавчий комітет Чернянської сільської ради,                   с. Черна Виноградівського району та в якості третьої особи без самостійних вимог на

продовження постанови господарського суду      Закарпатської області від 30.10.2007 року у справі № 16/226

предмет спору на стороні відповідача – приватного підприємця Ісайовича Федора Федоровича, смт. Королево Виноградівського району. Представником позивача в судовому засіданні 02.10.2007 року подано заяву про уточнення позовних вимог, якою позивач просить поновити строк подання адміністративного позову та визнати нечинним рішення виконкому Чернянської сільської ради № 7 від 27.06.2000 року; визнати нечинними рішення Чернянської сільської ради № 88 від 06.07.2000 року та  № 74 від 04.05.2007 року. Листом № 169 від 29.10.2007 року про уточнення до заяви про збільшення позовних вимог позивач відкликав вимогу про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, пославшись на те, що про існування рішення виконкому Чернянської сільської ради від 27.06.2000 року № 7 та рішення Чернянської сільської ради від 06.07.2000 року № 88 дізнався в попередньому судовому засіданні 03.08.2007 року, а тому не пропустив річний строк подачі позову.

В судовому засіданні 26.10.2007 року брали участь вищевказані особи, а також представник позивача Москаленко О.Л., оголошувалась перерва відповідно до                  ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням оспорюваними рішеннями відповідачів прав позивача на користування рибним господарством „Млиновиця”, влаштованим на штучній водоймі, розташований на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні позивача відповідно до державного акту на право постійного  користування землею серія ІІ-ЗК № 000863, виданого радгоспу –заводу ім. Шевченка 02.09.1997 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райради № 16 від 02.09.1997 року, правонаступником якого стало СВАТ                          ім. Шевченка, яке згодом перетворилось у ВАТ АПГ „Закарпатський сад”. Обґрунтовуючи незаконність вилучення земельної ділянки під водоймою оскаржуваними рішеннями 2000 року позивач посилається на відсутність згоди землекористувача –радгоспу-заводу ім. Шевченка, що суперечить ст. 27 Земельного кодексу  України  в редакції постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 року  № 2196-ХІІ.

Представники відповідачів проти позову заперечили з підстав, наведених у поданих суду листах –запереченнях. Зокрема, стверджують про відсутність у позивача права постійного користування земельною ділянкою під водоймою, оскільки правонаступництво СВАТ ім. Шевченка стосувалось усіх майнових прав, крім земельних; після реорганізації радгоспу – заводу ім. Шевченка його правонаступник СВАТ ім. Шевченка не оформив своє право землекористування спірною земельною ділянкою в порядку, встановленому земельним законодавством. Вважають безпідставним твердження позивача про існування рибного господарства „Млиновиця”, посилаючись на лист Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Закарпатській області від 10.09.2007 року № 231. Наголошують, що рішення про вилучення земельної ділянки під ставками приймалося у 2000 році з відома землекористувача радгоспу-заводу ім. Шевченка, представник якого був запрошений і брав участь у роботі сесії сільської ради, проте, вчасно протягом дії строку позовної давності рішення не оскаржувалось. Наполягають також на застосуванні строку звернення до суду з вимогою про скасування оспорюваних рішень 2000 року.

Третя особа приватний підприємець Ісайович Ф.Ф. проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових поясненнях.

продовження постанови господарського суду      Закарпатської області від 30.10.2007 року у справі № 16/226

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників

учасників спору,

суд встановив:

Рішенням Чернянської сільської ради від 04.05.2007 року № 74 надано дозвіл приватному підприємцю Ісайович Ф.Ф. на складання технічної документації по укладенню договору оренди земельної ділянки площею 12,3 га (контури 867, 870), зайнятої водним фондом для вирощування товарної риби.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена земельна ділянка входила до складу земель, які перебували у постійному користуванні агроторгівельного підприємства радгоспу – заводу ім. Шевченка на підставі державного акту на право  постійного користування землею серії  ІІ-ЗК № 000863, виданого 02.09.1997 року на підставі розпорядження голови Виноградівської районної ради від 02.09.1997 року            № 16 (державний акт містить не оговорені виправлення назви органу, який прийняв рішення про його видачу).

Рішеннями виконкому Чернянської сільської ради від 27.06.2000 року № 7 та Чернянської сільської ради від 06.07.2000 року № 88 ставки, що знаходяться на території сільської ради, від АТП радгосп –заводу ім. Шевченка вилучено. Відповідно до протоколу чотирнадцятої сесії ХХІІІ скликання Чернянської сільської ради від 06.07.2000 року в її роботі в якості запрошеної особи брав участь представник АТП радгоспу – заводу ім. Шевченка заступник директора Пелехач Петро Михайлович, який заперечував проти вилучення ставків. Факт повідомлення землекористувача АТП радгоспу –заводу ім. Шевченка про рішення сесії вилучити земельну ділянку підтверджено крім протоколу сесії також поштовою квитанцією № 12 від 03.08.2000 року в прийомі рекомендованого листа, яким надсилалось рішення сесії. Доказів оскарження в судовому порядку вищевказаних рішень виконкому та сесії Чернянської сільської ради агроторгівельним підприємством радгоспом –заводом ім. Шевченка суду не подано.

Оцінюючи доводи позивача стосовно порушення вищевказаними рішеннями його права користування земельною ділянкою під ставками суд констатує наступне.

Сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство ім. Шевченка, яке рішенням загальних зборів від 14.02.2003 року перейменовано у відкрите акціонерне товариство „Агропромислова група „Закарпатський сад”, було засновано відповідно до рішення Фонду державного майна України від 18.08.2000 року № 17-АТ шляхом перетворення агроторгівельного підприємства радгоспу – заводу ім. Шевченка у сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство ім. Шевченка відповідно до Закону України від 10.07.1996 року № 290/90-ВР „Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі”, постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1996 року № 1099 „Про затвердження Порядку перетворення у процесі приватизації державних, орендних підприємств та підприємств зі змішаною формою власності у відкриті акціонерні товариства”.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України „Про підприємства в Україні”, який діяв на час створення СВАТ ім. Шевченка, перетворення визначено різновидом  реорганізації юридичної особи. Отже, в процесі  реорганізації державне підприємство АТП радгосп – завод ім. Шевченко змінило форму власності та організаційно-правову форму і було припинено шляхом його перетворення у СВАТ ім. Шевченка.

продовження постанови господарського суду      Закарпатської області від 30.10.2007 року у справі № 16/226

Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України „Про підприємства в Україні” при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов’язки колишнього підприємства. Загальне правонаступництво позивача щодо майнових прав та обов’язків державного підприємства АТП радгосп-завод ім. Шевченка підтверджується змістом п. 3.3. статуту позивача, зареєстрованого розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації від 21.08.2000 року № 447.

Проте, ст. 2 ЦК УРСР, який діяв на час створення СВАТ ім. Шевченка, передбачалось, що ЦК регулює відносини: державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою; громадян з державними, кооперативними та іншими громадськими організаціями; громадян між собою. Однак, сімейні, трудові, земельні, гірничі, водні, лісові відносини, а також відносини в колгоспах, що випливають з їх статуту, регулюються відповідно сімейним, трудовим, земельним законодавством, законодавством про надра, водним, лісовим і колгоспним законодавством. Відповідно, факт загального цивільно-правового правонаступництва позивача не тягне за собою автоматично перехід до нього права постійного землекористування  державного підприємства АТП радгосп-заводу ім. Шевченка, особливості щодо якого встановлюються спеціальним земельним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року) у разі припинення діяльності підприємства право користування земельною ділянкою припиняється. В зв’язку з перетворенням державного підприємства АТП радгосп-завод ім. Шевченка у СВАТ ім. Шевченка діяльність державного підприємства АТП радгосп – завод ім. Шевченка припинилась незалежно від факту правонаступництва.

Таку позицію займає і Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 21.01.2002 року у справі № 6/24-1/87).

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Земельного кодексу України в редакції 1992 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчуються державними актами, які видаються і реєструються сільськими селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. У позивача відсутній оформлений на СВАТ ім. Шевченка державний акт на право постійного користування землею під ставками, з приводу яких виник спір, тому на момент прийняття оспорюваного рішення Чернянської сільської ради від 04.05.2007 року він не набув право постійного користування, а з моменту набрання  чинності діючим Земельним кодексом України взагалі втратив право отримувати земельну ділянку в постійне користування.

Враховуючи, що обов’язковою умовою визнання недійсним будь – якого акту органу місцевого самоврядування є факт порушення цим актом прав або охоронюваних законом інтересів позивача, суд дійшов висновку, що за відсутності у позивача належним чином оформленого права користування земельною ділянкою під ставками підстави для визнання нечинними оспорюваних рішень відповідачів відсутні.

Оцінюючи твердження позивача про те, що факт його правонаступництва встановлено постановою господарського суду Закарпатської області від 18.05.2006 року у справі № 5/64-А і не потребує доведення у відповідності до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України суд констатує, що позивач використав своє право, не доводячи ці обставини по даній справі. Однак, згідно із ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного  судочинства  України  суд  обґрунтовує  рішення  лише  доказами,

продовження постанови господарського суду      Закарпатської області від 30.10.2007 року у справі № 16/226

наявними у справі та дослідженими у судовому засіданні. Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Аргументи відповідачів стосовно спливу терміну позовної давності для оскарження рішень 2000 року та пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду заслуговують на увагу, оскільки про існування зазначених рішень позивач повинен був дізнатися у разі своєчасного звернення за оформленням права землекористування.

Факт існування на спірній земельній ділянці зайнятій водоймою, протягом 2002 –2005 років рибного господарства позивача, як і факт оплати земельного податку, не доводить правомірність його землекористування.

З огляду на викладене підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 27 Земельного кодексу України в редакції, затвердженій постановою Верховної Ради України від 13.03.1992 року                  № 2196-XII, ст. 125 діючого Земельного кодексу України, ст. ст. 100, 159 –163,             п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ч. ч. 1 – 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                            В.В.Мокану

В зв’язку з проголошенням в судовому засіданні 30.10.2007 року в порядку ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України лише вступної і резолютивної частини постанову складено в повному обсязі і підписано 05.11.2007 року.