Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2007 р.                                                           Справа № 14/138-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Барбашова С.В.

при секретарі Гудковій І.В.

за участю представників сторін:

стягувача - Гурін О.К.

боржник -  не з'явився

ВДВС - Рубан П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ВДВС Ямпільського РУЮ (вх. № 3450С/3-7) на ухвалу господарського суду Сумської області від 17.09.07 р. за скаргою  Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" м. Київ на бездіяльність ВДВС Ямпільського РУЮ щодо виконання рішення господарського суду Сумської області від 22.03.07 р. по справі № 14/138-07

за позовом Конотопського транспортного прокурора, м. Конотоп в інтересах Міністерство транспорту та зв"язку України в особі Державного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця", м. Київ

до Комбінату комунальних підприємств м. Дружба

про стягнення 6755,20 грн. -

встановила:

В серпні 2007 р. стягувач по цій справі –ДТГО „Південно-Західна залізниця”, м. Київ   звернувся до господарського суду Сумської області зі скаргою на дії ВДВС Ямпільського РУЮ Сумської області (далі за текстом - ВДВС) при виконанні наказу господарського суду Сумської області від 06.04.07 р. по справі № 14/138-07 щодо стягнення з боржника по цій справі –Комбінату комунальних підприємств м. Дружба на користь стягувача 6755,20 грн. боргу, 102 грн. держмита, та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.09.07 р. (суддя Миропольський С.О.) по справі № 14/138-07 скаргу стягувача на бездіяльність ВДВС задоволено; визнано постанову про повернення виконавчого документа ВДВС № 3658890 від 05.07.07 р. неправомірною; визнано дії ВДВС неправомірними; зобов'язано ВДВС виконати рішення господарського сумської області по справі № 14/138-07.

Ухвалу мотивовано з тих підстав, що постанова від 05.07.07 р. винесена ВДВС всупереч вимогам Закону України „Про виконавче провадження”; що при поверненні виконавчого документа стягувачу не надсилався акт про всі виконані дії щодо примусового виконання рішення суду та ін.

ВДВС з ухвалою господарського суду не погоджується, вважає її такою, що прийнята внаслідок неповного з'ясування обставин,  які мають значення для справи, подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, та прийняти  рішення, яким визнати законними дії ВДВС при винесенні постанови від 05.07.07 р. про повернення виконавчого документа стягувачу. В обґрунтування своїх вимог ВДВС посилається на те, що ним при виконанні наказу господарського суду № 14/138-07 у відповідності до вимог Закону України „Про виконавче провадження” проводилися всі необхідні виконавчі дії, і строк здійснення виконавчого провадження не порушувався; що виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі ст. ст. 40, 76 означеного закону через те, що на арештовані рахунки боржника тривалий час не надходили грошові кошти, майно та кошти на які можна було б накласти стягнення у боржника відсутнє, а самого боржника відповідно до рішення господарського суду Сумської області від 20.08.07 р. по справі № 7/116-07 визнано банкрутом та ін.

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач просить суд ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що відповідно до відповіді БТІ від 29.12.06 р. за боржником було зареєстровано нежитлову будівлю, і ВДВС при цьому доказів вчинення дій щодо її стягнення не надав; що постанова ВДВС про повернення виконавчого документа була винесена до визнання боржника по даній справі банкрутом; що ВДВС при поверненні виконавчого документа не надсилав на адресу стягувача акт про вчинені ним дії щодо виконання цього документа та ін.

Боржник в судове засідання свого представника не направив, відзиву чи пояснення по скарзі не надав, про причини неприбуття представника не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Сумської області від 22.03.2007 р. по справі № 14/138-07 з боржника на користь стягувача було стягнуто 6755,20 грн. боргу, 102 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На виконання вказаного рішення 06.04.2007 р. господарський суд видав стягувачеві наказ № 14/138-07 на примусове стягнення присудженої суми, який був пред'явлений останнім до виконання до ВДВС.

Стягувач звернувшись до господарського суду зі скаргою на дії ВДВС посилався на те, що 25.07.2007 р. на його адресу надійшла постанова державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Сумської області від 05.07.2007 р. про повернення виконавчого документу. При цьому вказану постанову стягувача вважає незаконною, оскільки вона, на його думку, не відповідає вимогам Закону України „Про виконавче провадження” та ін.

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржувану ухвалу крім іншого виходив з того, що постанова від 05.07.07 р. винесена ВДВС всупереч вимогам Закону України „Про виконавче провадження”; що при поверненні ВДВС виконавчого документа стягувачу не надсилався акт про всі здійснені дії щодо примусового виконання рішення суду

Однак, викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів,  не повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана не правильна та не належна правова оцінка, суд при винесенні оскаржуваної ухвали безпідставно та передчасно дійшов висновку про невідповідність постанови ВДВС від 05.07.07 р. вимогам Закону України „Про виконавче провадження”, в зв'язку з чим у суду апеляційної інстанції є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятої по справі ухвали.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу  господарський суд  оцінює  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в  судовому  процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до штампу на конверті (а.с. 51), яким ВДВС направляв на адресу суду відзив на скаргу стягувача, означений відзив та додані до нього документи на вимогу господарського суду було направлено ВДВС на адресу суду 14.09.07 р., тобто до винесення господарським судом 17.09.07 р. оскаржуваної ухвали, і винесення судом означеної ухвали без врахування відзиву та доданих до нього документів сталося таким чином не з вини ВДВС.

Враховуючи викладене, судова колегія з урахуванням вимог ст. 101 ГПК України вважає за необхідне врахувати поданий ВДВС відзив на позовну заяву та додані до нього документи при перегляді прийнятої по справі ухвали.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження”, Державний виконавець зобов’язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 50 цього ж Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Якщо у виконавчому документі про стягнення грошових коштів не вказано певного номера рахунка, з якого мають бути стягнені грошові кошти, то в разі відсутності в боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, державний виконавець зобов’язаний винести постанову про звернення стягнення на майно боржника, яку не пізніше трьох днів надсилає сторонам.

Як свідчать матеріали справи, 23.04.2007 р. на виконання рішення до ВДВС надійшла заява стягувача про прийняття на виконання виконавчого документа, а саме наказу господарського суду по даній справі.

07.05.2007 року державним виконавцем Одарченко С.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

У зв'язку з тим що на зведеному виконанні відділу державної виконавчої служби знаходились виконавчі документи по стягненню з боржника на користь різних стягувачів боргів, державним виконавцем 17.05.2007 р. винесена постанова про приєднання до зведеного виконавчого провадження наказу Господарського суду Сумської області по даній справі.

Раніше, тобто до приєднання зазначеного виконавчого документа до матеріалів зведеного виконавчого провадження, по зведеному виконавчому провадженню державним виконавцем 15.09.2006 р. була винесена постанова про арешт коштів боржника на рахунках в банківській установі.

23.10.2006 р. державним виконавцем направлені запити для з'ясування наявності у боржника майна на яке можна звернути стягнення.

Відповідно до відповіді на означені запити за боржником автомототранспортні засоби, трактори, самохідні машини та причепи не значаться. Разом з тим, згідно з відповіддю БТІ від 29.12.2006 р. за боржником значилась нежитлова будівля. Проте, згідно з рішенням Дружбівської міської ради від 11.01.2007 року все майно було передано комунальному підприємству „КП Дружба”.

15.01.2007 р. державним виконавцем складено акт про відсутність у боржника майна на яке можна звернути стягнення.

Як зазначає ВДВС, на рахунок боржника періодично надходили кошти, які на підставі ст. 44 Закону України „Про виконавче провадження”  розподілялись на виплату по судових наказах стягувачам по заробітній платі та Пенсійному Фонду.

Після винесення державним виконавцем постанови від 07.05.07 р. про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду по даній справі  та  постанови про приєднання виконавчого документа про приєднання до зведеного виконавчого провадження вказаного наказу, 15.06.07 р. складено акт про відсутність у боржника майна на яке можна звернути стягнення.

05.07.07 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до п. 2 ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження” Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві в разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Беручи до уваги викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що виконавче провадження по виконанню наказу господарського суду по справі № 14/138-07 державним виконавцем проводилось у відповідності до вимог Закону України „Про виконавче провадження”, останнім були здійснені всі необхідні виконавчі дії, передбачені означеним законом, а постанова від 05.07.07 р. винесена у відповідності до вимог п. 2 ст. 40 цього ж закону.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про задоволення вимог скаржника щодо визнання неправомірною вказаної постанови, а так само стосовно визнання неправомірними дій ВДВС є безпідставними.

Разом з тим, не можуть прийматися судом до уваги доводи стягувача про те, що ВДВС при виконанні наказу суду по даній справі були порушені встановлені ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження” строки здійснення виконавчого провадження, оскільки відповідно до вказаної статті Державний виконавець зобов’язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, і з матеріалів справи при цьому вбачається, що державний виконавець проводив виконавчі дії по виконанню наказу господарського суду по даній справі протягом менше ніж 2-х місяців (постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.05.2007 року № 3658890 - постанова про повернення виконавчого документа від 05.07.2007 року № 3658890).

До того ж, як свідчать матеріали справи, відповідно до постанови господарського суду Сумської області від 20.08.07 р. по справі № 7/116-07 боржника по даній справі визнано банкрутом, в зв'язку з чим, після винесення означеної постанови виконавче провадження по відношенню до боржника по даній справі підлягає закінченню на підставі ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження”.

Таким чином, висновки, викладені в ухвалі господарського суду не відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються можуть бути підставою для її скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1 ст. 104,  ст. ст. 105, 106, 121-2 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 11.10.07 р. по справі № 14/138-07 скасувати та скаргу Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця”, м. Київ про визнання постанови ВДВС Ямпільського РУЮ Сумської області від 05.07.07 р. № 3658890 неправомірною і дій вказаного ВДВС неправомірними залишити без задоволення.

Повний текст постанови підписано 20.12.07 р.

Головуючий суддя                                                                    Могилєвкін Ю.О.

Судді                                                                    Пушай В.І.

Барбашова С.В.