ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"09" жовтня 2007 р.

Справа № 17/491/07

Одеський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді
Савицького Я.Ф.,

суддів
Гладишевої Т.Я., Лавренюк О.Т.,

при секретарі судового засідання
Іоффе С.Б.

за участю представників сторін в судовому засіданні від
25.09.2007 р.

від позивача: Пожар С.В., довіреність №2943 від
07.12.2006р.;

від відповідача: не
з'явилися;

за участю представників сторін в судовому засіданні від
09.10.2007 р.

від позивача: Пожар С.В., довіреність №2943 від
07.12.2006р.;

від відповідача: ФО-П
ОСОБА_1, паспорт;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
„Миколаївський комбінат хлібопродуктів”

на рішення
господарського суду Миколаївської області

від 07
серпня 2007р.

по справі
№ 17/491/07

за позовом:
Відкритого акціонерного товариства „Миколаївський комбінат
хлібопродуктів”, м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 122

до Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення
заборгованості за договором купівлі-продажу №12-18 від 01.01.2003р.

Сторони належним чином повідомлені
про час і місце засідання суду.

Присутнім в судовому засіданні
представнику позивача та відповідачу роз'яснено їх процесуальні права та
обов'язки. Усних клопотань, в тому числі відводу суддям колегії не заявлено.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України розгляд апеляційної скарги відкладено на
09.10.2007р..

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 07.08.2007р. по справі №17/491/07 (суддя Коваль С.М.)
відмовлено у задоволенні позову ВАТ „Миколаївський комбінат хлібопродуктів” до
ФО-П ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №12/18
від 01.01.2003р. у розмірі 48660,17 грн., посилаючись на те, що позивачем
пропущено строк позовної давності щодо звернення з позовом про стягнення
заборгованості за договором №12/18 від 01.01.2003р., а посилання позивача на
ст. 264 Цивільного кодексу України не прийняті господарським судом першої
інстанції до уваги, оскільки у платіжних документах від 27.10.2005р.,
05.07.2006р., 06.07.2006р., 07.07.2006р. (прибуткових касових ордерах) не було
зазначено, чи сплачувались грошові кошти за товар, отриманий по договору від
01.01.2003р., чи на виконання інших договорів, у платіжних документах єдиною
підставою отримання грошових коштів було вказано - товар.

Не погоджуючись з рішенням
місцевого господарського суду до Одеського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою №1983 від 30.08.2007р. звернулося ВАТ „Миколаївський
комбінат хлібопродуктів”, в якій просить скасувати рішення господарського суду
Миколаївської області від 07.08.2007р. по справі №17/491/07 і прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі, мотивуючи це тим,
що: 1) господарським судом першої інстанції не враховано, що перебіг позовної
давності відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку,
після переривання перебіг позовної давності починається заново, оскільки
відповідачем у строк з 27.10.2005р. по 07.07.2006р. було частково оплачено
заборгованість по договору, то слід вважати, що відповідач своїми діями визнав
борг, а отже перебіг строку позовної давності 07.07.2006р. почався заново.

25.09.2007р. до Одеського
апеляційного господарського суду від ВАТ „Миколаївський комбінат
хлібопродуктів” надійшло клопотання, в якому позивач просив залучити до
матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордеру №540 від
20.08.2007р., №575 від 27.08.2007р., реєстри прийнятих платежів за
04.09.2007р., 11.09.2007р., 17.09.2007р., 24.09.2007р., котрі свідчать про
часткове погашення заборгованості відповідачем, при цьому позивач зазначає, що
він не мав можливості надати вказаній докази у судові засідання господарського
суду першої інстанції, оскільки відповідач почав оплачувати заборгованість
після прийняття рішення, але вказані докази мають істотне значення для
вирішення спору.

Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду, дослідивши надані позивачем документи, що
свідчать про часткове погашення заборгованості по договору, та обставини
справи, відповідно до ст. ст. 32-34, ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального
кодексу України приходить до висновку щодо необхідності залучення даного доказу
до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги ВАТ „Миколаївський комбінат хлібопродуктів”,
заслухавши представника позивача та відповідача, перевіривши правильність
юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського
суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення
господарського суду -скасувати, прийняти нове рішення, котрим задовольнити
позов частково, з огляду на таке.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів Одеського апеляційного господарського суду встановила, що 01.01.2003 р.
між ВАТ „Миколаївський комбінат хлібопродуктів” (продавець) та ПП ОСОБА_1
(покупець) укладено договір купівлі-продажу матеріальних засобів №12/18,
відповідно до умов якого продавець передає у власність оборотні матеріальні
засоби, що належать до продажу у торгівельній мережі покупця, а покупець
зобов'язаний їх прийняти та оплатити на умовах, визначених у п. п. 2.1, 2.2.
договору, а саме: покупець зобов'язаний оплатити отриманий товар протягом 7
днів з моменту отримання накладної повністю або частково шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок у банку або внесення у касу продавця.

Договір купівлі-продажу оборотних матеріальних
засобів №12/18 від 01.01.2003р. було укладено сторонами одночасно з договором
оренди магазину „Млин-2” №1248 від 01.01.2003р..

Згідно з п. 3.1 договору передача
товару здійснюється у місці його знаходження після підписання договору та
підтверджується накладною.

Пунктом 4.1 договору встановлено,
що в разі несвоєчасної оплати отриманого товару покупець зобов'язаний оплатити
суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 18%
річних з простроченої суми (ст. 214 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору ВАТ
„Миколаївський комбінат хлібопродуктів” за накладною №26 від 14.05.2003р.
поставив товар на суму 68128 грн..

В період з 27.10.2005р. по
07.07.2006р. ФО-П ОСОБА_1 оплатив ВАТ „Миколаївський комбінат хлібопродуктів”
за отриманий товар 29500 грн..

З наведеного вбачається, що
покупець виконав свої зобов'язання за договором частково, у зв'язку з чим у
нього утворилася заборгованість перед ВАТ „Миколаївський комбінат
хлібопродуктів” у розмірі 38628 грн..

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України та п. 4 Прикінцевих положень
Господарського кодексу України щодо цивільних та господарських відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України та Господарським кодексом
України, положення цих кодексів застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином до відносин, які
виникли на підставі договору купівлі-продажу оборотних матеріальних засобів
№12/18 від 01.01.2003р., слід застосовувати положення Цивільного та
Господарського кодексів України в редакції 2004 року.

Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом,
іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від
виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за
іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у
ст. 526 Цивільного кодексу України, за якою зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що
заборгованість ФО-П ОСОБА_1 перед ВАТ „Миколаївський комбінат хлібопродуктів”
на момент подання позову становила 38628 грн., проте відповідач в судових
засідання суду першої інстанції просив застосувати строки позовної давності,
оскільки відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України строк позовної
давності закінчився 22.05.2006р., посилання відповідача було прийнято до уваги
господарським судом першої інстанції та позивачу було відмовлено у задоволенні
позову з посиланням на ст. 257 Цивільного кодексу України.

Проте, дослідивши матеріали справи
та надані ВАТ „Миколаївський комбінат хлібопродуктів” документи, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що при
застосуванні строку позовної давності господарським судом першої інстанції не
було враховано вимог ч. ч. 1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, за якими
перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, після переривання перебіг
позовної давності починається заново, час що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не зараховується, та тієї обставини, що в
період з 27.10.2005р. по 07.07.2006р. ФО-П ОСОБА_1 оплатив ВАТ „Миколаївський
комбінат хлібопродуктів” за отриманий товар 29500 грн. згідно з прибутковими
касовими ордерами №3220 від 27.10.2005р., №1899 від 05.07.2006р., №1907 від
06.07.2006р., №1924 від 07.07.2007р., підставою оплати вказано „Товар”.

З пояснень позивача вбачається, що
між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, а саме: за
договором купівлі-продажу оборотних матеріальних засобів №12/18 від
01.01.2003р. та договором оренди магазину „Млин” від 01.01.2003р., на виконання
вказаного договору купівлі-продажу позивачем було поставлено товар, за який
відповідач розрахувався частково, інших поставок товару між сторонами не
відбувалося.

Крім того, слід враховувати той
факт, що відповідач фактично визнає свій борг перед ВАТ „Миколаївський комбінат
хлібопродуктів”, про що свідчать квитанції до прибуткового касового ордеру №540
від 20.08.2007р. (2400 грн.), №575 від 27.08.2007р. (520 грн.), реєстри
прийнятих платежів за 04.09.2007р. (500 грн.), 11.09.2007р. (2600 грн.),
17.09.2007р. (620 грн.), 24.09.2007р. (640 грн.), котрі свідчать про часткове
погашення заборгованості відповідачем.

Не приймаються до уваги колегії
суддів Одеського апеляційного господарського суду твердження відповідача про
те, що вищевказана оплата проводилася за оренду магазину „Млин-2” згідно з
договором оренди, укладеного між сторонами, оскільки у розрахункових документах
вказана підстава: „оплата за товар згідно з договором 12/48 від 01.01.2003р. за
накладною №26 від 14.05.2003р.”.

За таких обставин, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку щодо
часткового задоволення позовної вимог щодо стягнення заборгованості: з
відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором
купівлі-продажу у розмірі 31348 грн..

У позовній заяві ВАТ „Миколаївський
комбінат хлібопродуктів” також просить стягнути з відповідача 3669,66 грн.
-збитків від інфляції та 6362,51 грн. -18% річних.

Відповідно до п. 4.1 договору в
разі несвоєчасної оплати отриманого товару покупець зобов'язаний оплатити суму
боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 18%
річних з простроченої суми.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання
ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

За таких обставин, підлягає
задоволенню позовна вимога ВАТ „Миколаївський комбінат хлібопродуктів” щодо
стягнення з відповідача збитки від інфляції у розмірі 3669,66 грн., оскільки
наданий позивачем розрахунок відповідає чинному законодавству та обставинам
справи.

Проте, на думку колегії суддів
Одеського апеляційного господарського суду, не підлягає задоволенню позовні
вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 18% річних у розмірі 6362,51 грн.
з огляду на наступне.

Згідно з матеріалами справи
зобов'язання за договором мало бути виконано відповідачем до 22.05.2003р.,
тобто до набрання чинності Господарського та Цивільного кодексів України в
редакції 2003 року, отже до позовної вимоги про стягнення пені слід
застосовувати норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 178 Цивільного
кодексу України в редакції 1963 року виконання зобов'язань може забезпечуватися
згідно з законом чи договором неустойкою (штрафом, пенею).

Статтею 179 названого кодексу
України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена
законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредитору в
разі невиконання або неналежного виконання грошового зобов'язання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 72 Цивільного
кодексу України в редакції 1963 року скорочені строки позовної давності строком
6 місяців діють за позовами про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, до позовної вимоги ВАТ
„Миколаївський комбінат хлібопродуктів” щодо стягнення з відповідача неустойки
у розмірі 6362,51 грн. слід застосовувати п. 1 ч. 2 ст. 72 Цивільного кодексу
України в редакції 1963 року, та враховувати, що строк позовної давності за
цією вимогою закінчився 22.11.2003р., а отже у задоволенні позовної вимоги про
стягнення неустойки у розмірі 6362,51 слід відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 49
Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані
з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенню позову -на обидві
сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з ФО-П ОСОБА_1слід
стягнути витрати позивача по оплаті державного мита за подання позову та
апеляційної скарги у розмірі 634,47грн. та витрат на ІТЗ судового процесу в
сумі 102,58грн..

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів Одеського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення господарського суду
Миколаївської області від 07.06.2007р. слід скасувати, прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити частково..

Керуючись ст. ст. 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 07.08.2007р. по справі №17/491/07 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в МФ
АБ „Енергобанк”, МФО №326643) на користь Відкритого акціонерного товариства
„Миколаївський комбінат хлібопродуктів” (54042, м. Миколаїв, вул. 1-а
Слобідська, 122, код ЄДРОУ №00952114, р/р 0046 в КБ ТОВ „Місто Банк”
м. Одеси, МФО №328760) заборгованість у розмірі 31348 (тридцять одну тисячу
триста сорок вісім ) грн., збитків від інфляції в сумі 3669 (трьох тисяч
шістсот шістдесят дев'ять) грн. 66 коп., витрати по оплаті державного мита у
розмірі 634 (шістсот тридцять чотири) грн. 47коп. та витрати на ІТЗ судового
процесу в сумі 102 (сто дві) грн. 58 коп.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Зобов'язати господарський суд
Миколаївської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:                                                                                                   О.
Т. Лавренюк