СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

11.12.07
Справа№ 28/334А

12 год 15 хв

За позовом:
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача:
Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова, м. Львів

про
визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
30.03.2007 року № /0/04-23-510/ ДПІ у Галицькому районі м.
Львова

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Брик І.С.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін:

Від позивача:
ОСОБА_2 - представник

Від відповідача:
Дорош А.Б. -головний державний податковий інспектор

Позов заявлено Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Галицькому районі
м. Львова про визнання недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 30.03.2007 року № /0/04-23-510/ ДПІ у
Галицькому районі м. Львова.

Ухвалою суду від 28.09.2007 року
позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 12.10.2007 року було
відкрито провадження в адміністративній справі. Хід розгляду справи наведений у
відповідних ухвалах суду.

Представник позивача позов підтримав
з підстав, наведених в позовній  заяві та
письмовому поясненні,  позивач просить
суд визнати недійсним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
від 30.03.2007 року № /0/04-23-510/ ДПІ у Галицькому районі
м. Львова.

Представник відповідача   в судовому засіданні проти позову заперечив
з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, відповідач просить в
задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні було
досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (направлення, наказ,
лист, акт перевірки, книги обліку розрахункових операцій,  пояснення, свідоцтво про державну реєстрацію,
свідоцтво про сплату єдиного податку, рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, скарга, відповідь на скаргу та інші наявні в матеріалах
справи письмові докази).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які
мають значення для справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована 31.08.1995
року Виконавчим комітетом Львівської міської ради як фізична особа-підприємець,
що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію НОМЕР_1, номер запису про
державну реєстрацію 2 015131. ОСОБА_1 здійснює підприємницьку
діяльність на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку від 08.12.2006 року
НОМЕР_2, термін дії свідоцтва з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року.

Податковим органом  було проведено перевірку торгової точки
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності, за результатами якої складено Акт перевірки №022592
від 15.03.2007 року.

Перевіркою встановлено  порушення
позивачем  п.13 ст.3 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 року № 265/95-ВР(із змінами і
доповненнями)- невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в розрахункових квитанціях виданих з
початку робочого дня, в сумі 693 грн.

На підставі Акту перевірки №022592
від 15.03.2007 року ДПІ у Галицькому районі м. Львова прийнято Рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30.03.2007 року №
/0/04-23-510/, яким згідно з ст.22 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” від 06.07.1995 року № 265/95-ВР(із змінами і
доповненнями) до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3465
грн. 00 коп.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону
України «Про державну податкову службу в Україні»від 4 грудня 1990 року №
509-XII, органи державної податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених Законами України, мають право
здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків
за товари(послуги) у встановленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів
справи,  зокрема свідоцтва про сплату
єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 08.12.2006 року НОМЕР_2,
це свідоцтво видано терміном дії з 01.01.2007 року  по 31.12.2007 року на такий вид діяльності як
роздрібна та гуртова торгівля
продовольчими товарами.

Згідно із пунктом 6 статті 9 Закону
України  “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від
06.07.1995 року № 265/95-ВР(із змінами і доповненнями), реєстратори
розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема, при
продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності -
фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за
умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Відповідно до статті 15 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг", контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Відповідно до частини 1 статті 16
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", контролюючі  органи
мають  право  відповідно до законодавства  здійснювати планові або позапланові перевірки
осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Згідно із частиною 2 статті 16
зазначеного Закону, планова перевірка здійснюється органами,
уповноваженими законом нараховувати або стягувати податки і збори (обов'язкові
платежі) з осіб, що використовують спрощену систему оподаткування згідно з пунктами
5 - 9 статті 9 цього Закону. Така перевірка здійснюється не частіше одного
разу за наслідками звітного календарного року, але не раніше строків,
визначених законодавством для подання річного податкового звіту (декларації)
такими особами з такого податку. Будь-яке
податкове  або адміністративне
нарахування, здійснене з порушенням цього правила, вважається незаконним та не
підлягає виконанню.

Згідно із частиною 3 статті 16
зазначеного Закону, позапланова перевірка, що    провадиться уповноваженими контролюючими
органами стосовно осіб,  визначених у
частині другій цієї статті, може
здійснюватися виключно на підставі постанови слідчого, органу дізнання
або відповідно до рішення суду.

Як вбачається із наявних у
матеріалах справи направлення на перевірку від 13.03.2007 року № 272/23-8 та
Наказу «Про проведення позапланової виїзної перевірки пп ОСОБА_1»від
13.03.2007 року № 303, перевірка позивача була позаплановою.

Враховуючи те, що позивач
відноситься до осіб, на яких поширюється дія пунктів 5-9 статті 9 цього
Закону(в даному випадку пункт 6 статті 9), і як наслідок на позивача
поширюється дія частини 2 статті 16 зазначеного Закону, суд приходить до
висновку про те, що податковий орган провів позапланову перевірку позивача за
відсутності підстав для її проведення, які встановлені частиною 3 статті 16
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг".

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищенаведене,
оспорюване рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій
прийняте ДПІ у Галицькому районі м. Львова за наслідками перевірки, здійсненої
за відсутності підстав для її проведення та з порушенням встановленого законом
порядку, чим порушено приписи п. 2 ст.11 Закону України «Про державну податкову
службу в Україні»та ст.16 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Згідно із ст. 162 КАС України, суд
вправі постановою визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи
окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним
рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб'єкта у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи із вищенаведеного, суд
дійшов до висновку, що позовна вимога є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп
судового збору  присуджуються з
Державного бюджету України на користь позивача,
решта суми судового збору може бути повернута в порядку ч.2 ст.89 КАС
України за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищенаведеного,
керуючись п. 2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,
86, 87, 94, 98,158, 160, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року №
2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити
повністю.

2.          Визнати недійсним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 30.03.2007 року №
/0/04-23-510/ ДПІ у Галицькому районі м. Львова.

3.          Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання:  АДРЕСА_2, поштова адреса: АДРЕСА_3,
ідентифікаційний НОМЕР_3)  3 грн 40 коп -
судового збору.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга
не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у
разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу -
з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                       Морозюк
А.Я.