ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.10.07                                                                                           Справа  № 9/113-2626

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді                                                             Процика Т.С.

суддів                                                                                Галушко Н.А.

Юрченка Я.О.

при секретарі судового засідання Трускавецькому В.П.

розглянув           апеляційну скаргу Тернопільської міської ради від 13.08.2007р. № 1493/01

на рішення           Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2007р.

у справі           № 9/113-2626

за позовом           Державного територіально-галузевого об’єднання (далі ДТГО) «Львівська залізниця», м. Львів

до відповідача          Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

про           визнання за державою в особі Міністерства транспорту і зв’язку України права державної власності на об’єкт нерухомого майна (адміністративної будівлі –літера «А»по плану, двоповерхова будівля, загальною площею 1470,3 кв. м.), що знаходиться у господарському віданні ДТГО «Львівська залізниця», входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України та розташоване у м. Тернополі по вул. Глиняна, 25а

за участю представників:

від позивача –Рудик О.М. - представник;

від відповідача –не з’явився.

Учасники судового процесу належним чином повідомлені про час, дату і місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які є в матеріалах справи.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2007р. (оформлене і підписане 12.07.2007р.) у даній справі, суддя Кропивна Л.В., позов задоволено, визнано за державою в особі Міністерства транспорту та зв’язку України право власності на об’єкт нерухомого майна, що знаходиться у господарському віданні Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця»та розташоване у  м. Тернополі, вул. Глиняна, 25а, а саме: адміністративну будівлю –літера «А»по плану, двоповерхову будівлю, загальною площею 1470,3 кв. м.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями норм ст.ст.16, 326, 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.5 Закону України «Про залізничний транспорт», а також зокрема тим, що:

-          спірне нерухоме майно –адміністративна, двоповерхова будівля, загальною площею 1470,3 кв.м. є державною власністю і перебуває у повному господарському віданні ДТГО «Львівська залізниця»на самостійному балансі відокремленого підрозділу ДТГО «Львівська залізниця»- Управління будівельно-монтажних робіт №2 (БУ-2), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення;

-           звернення позивача до суду викликане необхідністю підтвердити наявність у позивача права власності на відповідне майно, окільки відсутність документа, що засвідчує право власності на майно, заважає власнику володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Тернопільська міська рада, відповідач у справі, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.07.2007р. у справі № 9/113-2626 та прийняти нове рішення, яким відмовити ДТГО «Львівська залізниця»в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки скаржник вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскарженого рішення неповно з’ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття рішення, що суперечить чинному законодавству, внаслідок чого воно підлягає скасуванню.

ДТГО «Львівська залізниця», позивач у справі, подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2007 року у справі № 9/113-2626 без змін, а апеляційну скаргу Тернопільської міської ради - без задоволення з підстав правомірності і обґрунтованості рішення. Позивач доводи скаржника вважає безпідставними та надуманими, мотивуючи це тим, що частиною 2 статті 73 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених Кодексом та іншими законодавчими актами.

Також, ДТГО «Львівська залізниця», обґрунтовуючи свої вимоги та заперечуючи вимоги апеляційної скарги, посилається зокрема на Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5 (зареєстровано Міністерством юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445) (далі –Тимчасове положення), яким передбачено обов’язкову реєстрацію права власності на підставі правовстановлюючих документів (згідно з Додатком №1 до даного Тимчасового положення), одним з яких є рішення суду про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна (п.2.1. Тимчасового положення).

Тернопільська міська рада, заперечуючи вимоги позову та обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається зокрема на те, що ДТГО «Львівська залізниця»не є органом державної влади, який уповноважений представляти інтереси держави, а тому є неналежним позивачем у справі. Крім того, Тернопільська міська рада відповідно до Тимчасового положення просить надати акт прийняття в експлуатацію об’єкта та рішення про відведення земельної ділянки під будівництво.

Представник ДТГО «Львівська залізниця»у судовому засіданні підтримала свої доводи та заперечення, викладені відповідно у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, суд встановив наступне.

ДТГО «Львівська залізниця»звернулося до господарського суду з позовом до Тернопільської міської ради про визнання за державою в особі Міністерства транспорту і зв’язку України права державної власності на об’єкт нерухомого майна (адміністративної будівлі –літера «А»по плану, двоповерхова будівля, загальною площею 1470,3 кв. м.), що знаходиться у господарському віданні ДТГО «Львівська залізниця», входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України та розташоване у м. Тернополі по вул. Глиняна, 25а.

Згідно з п.7 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначається правовий режим власності.

Згідно з ст.326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про управління об’єктами державної власності»управління об’єктами державної власності –здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб’єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об’єктів, пов’язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 1 ст.4 вказаного Закону передбачено, що серед суб’єктів управління об’єктами державної власності є міністерства та інші органи виконавчої влади.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 5 Закону України «Про залізничний транспорт»майно, закріплене за залізницями, підприємствами, установами та організаціями залізничного транспорту загального користування, є загальнодержавною власністю. Управління майном підприємств залізничного транспорту загального користування здійснюється Укрзалізницею в межах повноважень, визначених чинним законодавством України.

Наведене підтверджується п.1.1. Статуту Залізниці, де зазначено, що Державне територіально-галузеве об’єднання «Львівська залізниця»засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України (орган управління майном), яке є представником власника, тобто держави, і виконує його функції.

Пунктом 4.2. Статуту ДТГО «Львівська залізниця»передбачено, що майно залізниці є державною власністю і закріплюється за нею на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, залізниця володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що адміністративна будівля, яка розташована у м. Тернополі по вул. Глиняна, 25а знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця»- Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №2 (БУ-2) (Положення про Відокремлений підрозділ БУ № 2 ДТГО «Львівська залізниця»), і відображена в самостійному балансі підрозділу, це підтверджено інвентарною карткою № 011813 та Довідкою №294 від 07.05.2007р.

Тернопільською міською радою народних депутатів 06.09.2006р. видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (серія ЯЯ № 296554), який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за № 12. Цільове призначення (використання) земельної ділянки встановлено, як землі залізничного транспорту для обслуговування адміністративної будівлі.

Також, як вбачається з матеріалів справи, у вказаній будівлі по вул. Глиняній, 25а розташований Відокремлений підрозділ Державного територіально-галузевого об’єднання «Львівська залізниця»–Тернопільський загін воєнізованої охорони, що підтверджується наказом начальника залізниці № 34/Н від 24.01.2005р. «Про внесення змін до Положення про Тернопільський загін воєнізованої охорони»та довідкою про включення до ЄДРПОУ № 1601 від 30.03.2006р.

Відокремлений підрозділ «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 2»за рахунок власних коштів утримує і експлуатує зазначену будівлю, самостійно здійснює її обслуговування та ремонти (довідка № 294 від 07.05.2007р.), що є одним із основних критеріїв визначення законності володіння державним майном і відображення його на балансі підприємства (п. 7 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/225 від 02.04.1994р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з судовим захистом права державної власності»).

З матеріалів справи вбачається, що на звернення позивача до Тернопільської міської ради про оформлення права власності на зазначене майно від 28.02.2007р. вих. №180 відповідачем йому було відмовлено листом-відповіддю від 19.04.2007р. вих. № 564 з причин відсутності правовстановлюючих документів.

Згідно із ст.16 ЦК України, ч. 2 ст. 20 ГК України кожен суб’єкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів шляхом визнання права.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право.

У переліку правовстановлюючих документів Тимчасовим положенням передбачено (згідно з Додатком № 1 до даного Тимчасового положення) рішення суду про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна.(п.2.1. Тимчасового положення).

З огляду на викладене та матеріали справи, у даному випадку суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність задоволення позовних вимог та визнання права державної власності на спірне майно, оскільки дане майно перебуває у повному господарському віданні ДТГО «Львівська залізниця», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтували неправомірність і безпідставність заявленого позову.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105  Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський ПОСТАНОВИВ:

1.          Залишити рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.07.2007 року у справі № 9/113-2626 без змін, а апеляційну скаргу Тернопільської міської ради - без задоволення.

2.          Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова оформлена і підписана 16.11.2007р.

Головуючий-суддя                                                            Процик Т.С.

суддя                                                            Галушко Н.А.

суддя                                                            Юрченко Я.О.