ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 19/94

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М., за участю представників сторін А. Кузя (дов. від 31.07.06), В. Олійника (дов. від 22.09.07), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу колективного підприємства перукарня “Вокзальна“ на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19 червня 2007 року у справі № 19/94 за позовом державного територіального-галузевого об’єднання “Львівська залізниця” до колективного підприємства перукарня “Вокзальна”, третя особа-регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, про звільнення орендованого майна в зв’язку з закінченням терміну дії договору оренди державного майна,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 року державне територіально-галузеве об’єднання “Львівська залізниця“” звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до колективного підприємства перукарня “Вокзальна” про звільнення орендованого приміщення площею 25,8 м2, яке розташоване в будівлі залізничного вокзалу станції Івано-Франківськ державного територіального-галузевого об’єднання “Львівська залізниця”, з підстав закінченням строку дії договору оренди державного майна.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 22 березня 2007 року до участі у справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області.

Відповідач позов не визнав з мотивів безпідставності.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2007 року (суддя Т.Максимів), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19 червня 2007 року, позов задоволено.

Колективне підприємство перукарня “Вокзальна” просить судові рішення скасувати з підстав незастосування і неправильного застосування господарськими судами пункту 2 статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, статті 764 Цивільного кодексу України, статей 34, 43 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що в квітні 2000 року Львівська державна залізниця, правонаступником якої є позивач, та колективне підприємство перукарня “Вокзальна” уклали договір оренди державного майна, на умовах якого орендодавець передав в оренду нежитлове приміщення загальною площею 25,8 м2 строком на три роки - до 14 квітня 2003 року, яке розташоване в приміщенні залізничного вокзалу станції Івано-Франківськ.

У подальшому договір оренди був пролонгований сторонами на три роки - до 14 квітня 2006 року.

Листами від 15 лютого, від 15 березня, від 4 травня та від 8 травня 2006 року позивач повідомляв відповідача про припинення дії договору оренди та повернення об’єкта оренди, але відповідач спірного приміщення не звільнив.

Відповідно до статті 291 Господарського кодексу України та статті 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Правовим наслідком припинення договору оренди у разі закінчення строку його дії та відмови сторони від його продовження є зобов’язання орендаря повернути орендодавцеві об’єкт оренди.

Господарські суди, врахувавши строки дії договору та заперечення орендодавця щодо користування колективним підприємством майном після закінчення дії договору оренди, дійшли обґрунтованого висновку про те, що сплата відповідачем грошових коштів після закінчення дії договору оренди не свідчить про продовження орендних відносин між сторонами.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Всупереч вказаним статтям, відповідач не надав господарським судам доказів, які спростовують позовні вимоги.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19 червня 2007 року у справі № 19/94 залишити без змін, а касаційну скаргу колективного підприємства перукарня “Вокзальна” без задоволення.

Головуючий, суддя

М.В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій