СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

10 жовтня 2007 року
Справа № 20-10/386-2/019-12/216-5/280

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Борисової Ю.В.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Афанасьєва Т.А., довіреність № 360 від 23.07.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Євдокімов І.В.) від 30.08.2007 по справі № 20-10/386-2/019-12/216-5/280

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів (пр. Кірова 51-52/10а, місто Сімферополь, 95017)

до           Закритого акціонерного товариства "Морбуд" (вул. Новоросійська, 25/вул. Демідова, 7, місто Севастополь, 99011; вул.Очаківців, 36, місто Севастополь, 99011)

про стягнення штрафних санкцій  в розмірі 10588,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Севастополя  з позовом  до Закритого акціонерного товариства „Морбуд” про стягнення штрафних санкцій в розмірі 10588,42 грн. за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів у 2002 році.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою господарського суду міста Севастополя від 30.08.2007 (суддя Євдокімов І.В.) у справі № 20-10/386-2/019-12/216-5/280 у позові відмовлено.

Постанову суду обґрунтовано тим, що предметом  спору є стягнення адміністративно-господарських санкцій. Згідно зі статтею 250 Господарського кодексу України позивач пропустив строк для звернення до суду.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, позов задовольнити повністю. Сторона вважає, що не порушено терміну звернення до суду, а тому немає правових підстав для відмови у позові.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

У запереченні  на апеляційну скаргу  сторона наполягає на  залишенні  скарги без задоволення, а постанови суду без змін.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.10.2007 змінено склад судової колегії, суддів Градову О.Г. та Антонову І.В. замінено на суддів Борисову Ю.В. та Ткаченка М.І.

В судове засідання не з’явився представник позивача, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Судова колегія вирішила розглядати справу за відсутністю сторін, оскільки відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила таке.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-XII від 21.03.1991 підприємства, установи і організації, на яких кількість працюючих інвалідів менше ніж встановлена нормативом, щорічно оплачують відділенням Фонду соціального захисту інвалідів України штрафні санкції. Розмір штрафних санкцій визначається розміром середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі або організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом, з числа робочих місць, встановлених нормативом. Вказані відрахування відповідач не провів. Згідно звіту, форми 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2002 рік, представленому відповідачем на адресу позивача, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів складав 5 чоловік від загальної кількості працюючих на підприємстві, фактично на підприємстві працювало в звітному періоді 3 чоловіка, не створених робочих місць для інвалідів за вісь період 2002 року складає 2 чоловіка.

Середня річна заробітна плата на підприємстві за 2002 рік складала 5294,21 грн. (а.с. 6).

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що  відповідач був зобов'язаний перерахувати на рахунок Севастопольського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів в 2002 році 10588,42 грн.

Суд також зробив правильний висновок, що позовні вимоги  між тим  не підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 5 Прикінцевих Положень Господарського кодексу України, суд першої інстанції вірно застосовував вимоги цього кодексу.

Згідно зі статтею 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції. Відповідно до статті 239 Господарського кодексу України органи державної влади відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, зокрема адміністративно-господарський штраф. Статтею 241 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення. Враховуючи норми статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-XII від 21.03.1991 суд дійшов висновку, що вказаною нормою встановлено адміністративно-господарський штраф - окремий вид адміністративно-господарських санкцій. Згідно зі статтею 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом  встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. При цьому строк, встановлений статтею 250 Господарського кодексу України, не є строком позовної давності. День виявлення порушення відповідачем статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" є день надання статистичної звітності про чисельність працевлаштованих інвалідів, тобто 02.02.2003.  Але позивач звернувся з позовом лише  09.08.2004 (вх. № 2561) .

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що  встановлений Господарським кодексом строк для застосування штрафних санкцій, пропущений.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції  залишає  апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без  змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки не ґрунтуються на  обставинах справи.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кримського республіканського відділення Фонду України соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову господарського суду міста Севастополя від 30.08.2007 у справі № 20-10/386-2/019-12/216-5/280 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.А. Лисенко

Судді                                                                      Ю.В. Борисова

М.І. Ткаченко