ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"30" жовтня 2007 р.
Справа №  2/270

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді ДеревінськоїЛ.В. розглянув у відкритому судовому засіданні  справу № 2/270

за позовом: Соколової Ніни Іванівни, м. Кіровоград

до відповідача: акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м.Кіровоград", м. Кіровоград

за участю третьої особи на стороні відповідача Пономарьової Марії Іванівни, м.Кіровоград

за участю третьої особи на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Сальковоцукорінвест", смт. Салькове Гайворонського району Кіровоградської області

про визнання дій, пов'язаних з відмовою від позову у справі № 8/63(14/344), що розглядалася господарським судом Кіровоградської області, неправомірними

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача – Соколова Н.І. / в судовому засіданні 29.10.2007р./   ;

від відповідача - Ткаченко Н.В. , довіреність № 317  від 05.02.07 ;

від 3-ї особи - Пономарьова М.І.   / в судовому засіданні 19.10.2007р./;

від 3-ї особи - участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином

Соколовою Ніною Іванівною, як акціонером, подано позов до акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) в особі філії "Відділення Промінвестбанку” в м. Кіровоград про визнання дій, пов'язаних з відмовою від позову у справі № 8/63(14/344), що розглядалася господарським судом Кіровоградської області, неправомірними. Такі дії порушили законні інтереси акціонера /позивача по справі/ на отримання прибутку в якості дивідентів, так як відмова від позову  керівництвом філії банку по справі N 8/63(14/344)  була прийнята судом, а провадження  справі припинено. В результаті цього банк був позбавлений можливості стягнути з боржника  заборгованість, яку вподальшому міг отримати як прибуток та розподілити між акціонерами з виплатою останнім дивідендів згідно ст.. 15 ЗУ “ Про господарські товариства ”.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 20.09.2007р. визнав позовні вимоги в повному обсязі. Крім того зазначив, що наслідком відмови від позову стало те, що станом на 20.09.2007р. заборгованість боржником - ТОВ "Сальковоцукорінвест" у справі № 8/63(14/344) за позовом акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), від імені якого діє філія "Кіровоградське Центральне відділення Промінвестбанку", м. Кіровоград  до товариства з обмеженою відповідальністю "Сальковоцукорінвест",  смт. Салькове Гайворонського району Кіровоградської області та товариства з обмеженою відповідальністю "Баярд",  м. Київ про стягнення 293575,27 грн.  перед банком в повному розмірі не погашена і становить близько 240000 грн., що позбавляє акціонерів банку отримати прибуток у вигляді дивідендів за рахунок зазначених коштів.

Третя особа Пономарьова М.І. у поясненнях від 18.10.07р. позовні вимоги не заперечує.

Третя особа ТОВ “ Сальковоцукроінвест” смт. Салькове Гайоронсього району  вважає дії відповідача по відмові від позову по справі N8/63 законними,  право акціонера – позивача не порушеним, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 9.01.2003р. по справі N8/63 позов ЗАТ “Акціонерного комерційного промислово-інвстиційного банку ” задоволено частково. Звернуто стягнення на заставлене майно ЗАТ “Сальковоцукорінвест” на суму 240232 грн. 51коп., яка складалася із суми 54 % річних за користуванням кредитними коштами та штрафних санкцій згідно кредитного договору від 11.09.2001р. N 104, нарахованих за період  21.05.2002р. по 15.10.2002р.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.01.2004р.  рішення суду скасовано, як незаконне, а справу передано на новий розгляд з обов’язковою для  суду першої інстанції вказівкою на те, що розірвання кредитного договору N 104 від 11.09.2001р. / з додатками / припинило його дію,  а тому ні проценти, ні штрафні санкції, згідно такого договору, у період після його припинення застосовуватися не можуть .

Незаконно отримані ЗАТ “АК ПІБ” кошти не можуть бути  предметом розподілу між акціонерами банку, а тому повернення банком отриманих від ЗАТ “Сальковоцукорінвест” 240232 грн. 51 коп. згідно рішення суду, яке скасоване, ніяк не вплине на охоронювані законом права позивача – Соколової Н.І. Тим більше, що наказ по справі N8/63 про стягнення із Промінвестбанку на користь ЗАТ “Сальковоцукорынвест”  в поворот виконання рішення суду 240232 грн. 51 коп. до цього часу не виконаний.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд –

В С Т А Н О В  И В :

Між  акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство)  / далі - банк/  та товариством з обмеженою відповідальністю "Сальковоцукорінвест", смт. Салькове Гайворонського району Кіровоградської області 11.09.2001р. укладено кредитний договір N 104.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області  від 25.02.2002р. по справі N 8/68 зазначений кредитний договір достроково розірвано.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 09.01.2003 р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.06.2003 р., позов задоволено частково: звернуто стягнення на заставлене майно Товариства в сумі 240 232,51 грн. нарахованих відсотків за період з 21.05.2002р. по 15.10.2002р. В решті позову відмовлено. Провадження в частині стягнення боргу з ТОВ “Баярд” припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.1.2004р. зазначені рішення та постанова судів  скасовані. Справу направлено на новий розгляд господарському суду Кіровоградської області.

Підставою для скасування  рішення суду стало наступне.

Оскільки кредитний договір судом розірваний, то в подальшому його положення не можуть застосовуватися до правовідносин, що виникають між сторонами цього договору після набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Будь-яка із сторін не має права пред’являти іншій стороні вимоги майнового чи немайнового характеру з посиланням на умови Кредитного договору щодо правовідносин, що склалися між ними після набрання чинності рішення суду про його розірвання, а також вимагати виконання зобов’язання по кредитному договору в розмірі більшому, ніж існував на момент набрання чинності рішення суду про його розірвання.

Із розрахунку позову вбачається, що відсотки нараховані за період з 21.05.2002 р. по 15.10.2002 р., тобто після розірвання договору.

Постанова ВГСУ від 16.01.2004р. містить вказівку про необхідність при  новому розгляді справи врахувати наведене та вирішити спір з дотриманням вимог Закону.

При новому розгляді справи ухвалою суду  від 16.08.2005р. провадження у справі припинено в зв’язку з відмовою 15.08.2005р. позивача від позову.

Дії банку по відмові від позову стали предметом спору по даній справі, оскільки позивач – акціонер акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку закрите акціонерне товариство, вважає їх неправомірними, так як порушили законні інтереси акціонера /позивача по справі/ на отримання прибутку в якості дивідендів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду у спосіб, встановлений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Зазначеною нормою не встановлено такого способу захисту, як визнання дій акціонерного товариства, пов'язаних з відмовою від позову у справі, що розглядалася господарським судом, неправомірними. Такого способу захисту прав не визначено ніяким іншим діючим законодавчим актом чи будь-яким договором.

Крім того господарський  суд вважає, що позивачем не  доведено факту порушення його прав, як  акціонера на отримання прибутку в якості дивідентів, так як відмова від позову  керівництвом філії банку по справі N 8/63(14/344)  була прийнята судом, а провадження  справі припинено. В результаті цього банк був позбавлений можливості стягнути з боржника  заборгованість, яку вподальшому міг отримати як прибуток та розподілити між акціонерами з виплатою останнім дивідендів згідно ст. 15 ЗУ “ Про господарські товариства ”.

Разом з тим, зазначена норма визначає  порядок утворення прибутку акціонерного товариства та розпорядження ним товариством, яке відповідно до установчих документів визначає напрямки його використання і не є достеменним підтвердженням розподілу прибутку товариства для виплати дивідентів акціонерам товариства.

Із Постанови Вищого господарського суду України від 16.01.2004р. по справі     N 8/63 вбачається відсутність підстав для задоволення позову банку до ТОВ “Сальковоцукорінвест” про стягнення 240232 грн. 51 коп. відсотків по кредитному договору від 11.09.2001р. N 104, нарахованих з 21.05.2002р. по 15.10.2002р. в зв’язку з розірванням цього договору 25.02.2002р., що згідно ст. 35 ГПК України  не доводиться знову.

Враховуючи те, що банк відмовився від позову по справі N 8/63 саме з таким предметом спору, як стягнення 240232 грн. 51 коп. відсотків  по кредитному договору з 21.05. по 15.10.2002р., то у позивача по справі відсутні підстави вважати, що банк міг одержати прибуток на вказану суму за рішенням господарського суду по справі N 8/63. Інших доказів неодержання прибутку банком на суму 240232 грн. 51 коп. за результатами розгляду справи N 8/63 позивачем не подано.

Крім того, згідно до  п. 4.1 рішення  Конституційного суду України  від 01.12.2004 року / справа N 1-10/2004/  легітимний  інтерес  акціонерного  товариства  не  є   простою    сукупністю законних  інтересів   його   акціонерів. Індивідуальні  інтереси  останніх,   як правило, відрізняються суперечливістю,  а нерідко й конфліктністю, оскільки спрямовуються   на пошук  і  використання  або  створення  шляхів  і  засобів  для  задоволення  різних за  обсягом і змістом потреб та відрізняються  різними мотивами у таких бажаннях і  прагненнях. Не  можуть  бути   завжди  тотожними  інтереси  власника однієї акції та  інтереси  держателя   контрольного пакету   акцій,    лабільні інтереси  міноритарного    (дрібного)  акціонера, стратегічні   інтереси   акціонерного товариства у цілому тощо.

Керуючись ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу, ст.. с. 49, 82,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя                                     Л.В. Деревінська