ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.12.2007  року                                                            Справа № 8/448пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка К.І.

суддів          Баннової Т.М.

Єжової С.С.

секретар

судового засідання:                                Міхальчук О.А.

за участю представників:

від  позивача:                                         -Усова Є.В., представник

за дов. №01-08-07-1 від 01.08.07;

від  відповідача:                                        -Демченко Д.О., головний спеціаліст-

юрисконсульт, дов. №01-03-30/7020а від 15.11.07;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Малого приватного підприємства „Виробничо –

комерційна фірма „Варіант-К”, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  23.10.07

по справі                                        №8/448пд (суддя -  Середа А.П.)

за позовом:                                        Малого приватного підприємства „Виробничо –

комерційна фірма „Варіант-К”, м. Луганськ

до відповідача:                              Виконавчого комітету Луганської

міської ради, м. Луганськ;

про                                                      визнання угоди про зміну договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2007 року Мале приватне підприємство „Виробничо-комерційна фірма „Варіант-К”, м. Луганськ (далі за текстом –МПП „ВКФ „Варіант-К”, позивач), звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою з вимогами про визнання недійсною угоди №2 від 29.01.07 про зміну договору оренди нежитлового приміщення №483-А від 01.05.01, укладеного між позивачем та Виконавчим комітетом Луганської міської ради,               м. Луганськ (далі за текстом –виконком Луганської міської ради, відповідач).

Рішенням господарського суду Луганської області від 23.10.07 у справі №8/448пд у задоволенні позову відмовлено, судові витрати за позовом покладені на позивача.

Згадане рішення суду першої інстанції мотивоване наступним:

-наявні у справі докази підтверджують, що позивач у даній справі –орендар за основним договором та додатковою угодою до нього, був належним чином проінформований та обізнаний з усіх істотних умов додаткової угоди, у тому числі –суми незалежної експертної оцінки об’єкту оренди, що спростовує його доводи про те, що він, підписуючи додаткову угоду, не розумів „змісту підписаної ним додаткової угоди”;

-позивач не надав до справи жодного доказу на підтвердження свого доводу про те, що він, підписуючи додаткову угоду, не розумів значення своїх дій;

-позивач не надав суду першої інстанції жодного доказу щодо того, що укладена сторонами додаткова угода від 29.01.07 не відповідає вимогам статей 202 та 203 Цивільного кодексу України;

-сторони спірної додаткової угоди дотримались вимог ст. 208 Цивільного кодексу України щодо форми угоди, виклавши її у письмовій формі;

-суд першої інстанції вважає, що підстави для застосування ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України  у даному випадку –відсутні;

-позивач, всупереч вимогам ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, не довів законності та обґрунтованості своїх вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 23.10.07 у справі №8/448пд, позивач подав до Луганського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, у якій просить згадане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування згаданої апеляційної скарги позивач зазначає, що, на його думку:

-суд першої інстанції необґрунтовано виніс оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову;

-угодою №2 від 29.01.07 відповідач грубо порушив пункти 1 та 4 статті 10, п. 2  ст. 17,    ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” відносно позивача у справі;

-оплата орендної плати позивачем, відповідно до внесених змін Угодою №2 від 29.01.07, не проводиться, оскільки адміністрація підприємства –позивача цю угоду не визнає;

-відповідач грубо порушив умови договору оренди, які чинні на весь строк дії договору оренди нежитлового приміщення №483-А від 01.05.01, загальною площею 79,9 кв.м., і чинні у випадках, коли після його укладання законодавством встановлені правила, які погіршують становище оренди. Це правило згідно вимог статті 8 Цивільного кодексу України відноситься також і до Орендодавця. У даному випадку, як вважає апелянт, умови цього договору дійсні до 01 травня 2016 року;

-відповідач своїми діями ввів позивача в оману, а тому коли позивач підписував спірну додаткову угоду, він не розумів значення своїх дій, а також змісту підписаної ним додаткової угоди №2 від 29.01.07;

-з 01.05.01 по 29.01.07 позивачем в орендованому за договором №483-А від 01.05.01 нежитловому приміщенні за цей час було проведено його покращення.

Відповідач проти апеляційної скарги позивача заперечив за відзивом від 27.11.07 б/н на апеляційну скаргу та просить відмовити у  задоволенні цієї скарги, а оскаржуване рішення  залишити без змін.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 05.11.07, відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України”, для розгляду апеляційної скарги Малого приватного підприємства „Виробничо-комерційна фірма „Варіант - К”, м. Луганськ, на рішення господарського суду Луганської області від 23.10.07 у справі №8/448пд призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Бойченко К.І., суддя –Баннова Т.М., суддя –Єжова С.С.

Згідно з ч. 2 ст. 99  Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення та доводи  представників сторін у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи і встановлено господарським судом Луганської області, 01.05.01 року між Виконавчим комітетом Луганської міської ради в особі начальника Управління комунальним майном Луганської міської ради (орендодавець), з одного боку, та Малим приватним підприємством “Виробничо-комерційна фірма “Варіант-К” (орендар), з іншого боку, у простій письмовій формі (що відповідало вимогам ч. 1 ст. 44 чинного на той час Цивільного кодексу УРСР) укладено  договір оренди нежитлового приміщення №483-А, згідно умов якого орендодавець (відповідач у справі) передав, а орендар (позивач у справі) отримав у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 79,9 кв.м, яке розташоване у місті Луганську, кв. Южний, 2-а,  вартість якого станом на 19.04.01 складає  15600 грн. (п.1.1 договору №483-А від 01.05.01), за що орендар зобов’язався за перший місяць оренди сплатити орендну плату у розмірі 158 грн. 34 коп., а в подальшому сплачувати розмір орендної плати за кожний наступний місяць, який буде розраховуватися шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць     (п. 3.1 договору №483-А від 01.05.01).

Розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України (п. 3.3 договору №483-А від 01.05.01).

Договір №483-А від 01.05.01 діє з 01 травня 2001 року  по 01 травня 2016 року,  тобто впродовж 15 років (п. 7.1 договору №483-А від 01.05.01); зміна або розірвання договору №483-А від 01.05.01 можуть мати місце за погодженням сторін (п. 7.3 згаданого договору); в разі відсутності заяви  однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення  його строку  протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 7.5 договору №483-А від 01.05.01).

03.07.06 за вих. №01-03-14/8289-а Виконавчий комітет Луганської міської ради  звернувся до позивача з листом, яким повідомив його про те, що: “у зв’язку зі змінами, внесеними до методики розрахунку та порядку  використання плати за оренду об’єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Луганська (рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 24.05.06 №63/3), на підставі умов договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.01 №483-А, пропонуємо переглянути розмір орендної плати за користування нежитловим приміщенням з метою приведення у відповідність до чинної методики”.

На підтвердження факту внесення змін до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду об’єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Луганська, відповідач надав до справи  однойменне рішення  виконавчого комітету Луганської міської ради від 19.07.06 за №157/7.

Відповідач на вимогу суду першої інстанції надав до матеріалів справи звіт про оцінку майна –вбудованого нежитлового приміщення №144, яке знаходиться за адресою: місто Луганськ, кв. Южний, 2-а (тобто –предмету оренди), станом на 30.11.06, складений підприємцем Авершиним Геннадієм Володимировичем.

Згідно цього висновку, за результатами проведеної незалежної експертизи, оцінка об’єкта оренди становить 89859 грн.

Висновок затверджено 29.01.07 начальником Управління комунального майна Луганської міської ради.

Позивач та відповідач у цій справі, а також незалежний оцінник  Авершин Г.В. склали та підписали тристоронній акт приймання-передачі робіт щодо незалежної оцінки вбудованого нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Луганськ, кв. Южний, 2-а, виконаних згідно договору №219 від 26.12.06, при цьому позивач згідно з цим актом підписав його як платник суми вартості робіт з проведення незалежної експертної оцінки (540 грн. 00 коп.).

29.01.07 між виконкомом Луганської міської ради (орендодавець), з одного боку, та МПП “ВКФ “Варіант-К” (орендар), з іншого боку, укладено угоду №2 про зміну договору оренди нежитлового приміщення №483-А від 01.05.01, згідно якій внесено зміни до:

-пункту 1.1 розділу 1 договору, замінивши слова та цифри - “станом на 19.04.01 складає 15600 грн.” на слова та цифри - “станом на 30.11.06 складає за експертною оцінкою 88859 грн. 00 коп.” (п. 1 угоди);

-пункту 1.1 та до акту приймання-передачі  слова та цифри - “площею 79,9 кв. м” на слова та цифри - “площею 89,3 кв. м” (пункт 2 угоди);

-першого абзацу пункту 3.1, виклавши його у наступній редакції:

“орендна плата з моменту укладення даної угоди становить, без урахування індексу інфляції, за січень 2007 року –1809 грн. 17 коп. згідно додатку до даної угоди –розрахунку орендної плати. Ставка річної орендної плати становить двадцять відсотків вартості орендованого майна” (пункт 3.1 угоди);

-пункту 3.2, який викласти у новій редакції:

“Орендна плата вноситься орендарем у повному обсязі на рахунок №1964 в УДК у м. Луганську ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, код 21796730, щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця” (пункт 3.2 угоди).

Попередні редакції розрахунків орендної плати вважати такими, що втратили чинність    (п. 4 угоди).

Дана Угода вступає в силу з 29.01.07 (п. 6 угоди).

Додаткову угоду підписано представниками сторін та скріплено їх печатками.

Однією з умов п. 7.3 договору №483-А від 01.05.01 сторони передбачили умови його зміни –за погодженням сторін.

Пунктом 7.1 договору №483-А від 01.05.01 сторони встановили строк його дії –з  01 травня 2001 року до 01 травня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, на його думку, додатковою угодою, що оспорюється, відповідач порушив:

-Закон України „Про оренду державного та комунального майна” (ст.ст. 10, 12);

-постанову Кабінету Міністрів України від 04.10.05 №786 „Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна”;

-постанову Кабінету Міністрів України від 10.12.03 №1891 „Про затвердження методики оцінки майна” (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України  №904 від 14.09.05);

-постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.06 №1846 „Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна”.

Крім того, позивач вважає, що відповідач своїм наказом №30 від 29.01.07 оцінив приміщення, що орендується, станом на 30.11.06 на суму 88859 грн. 00 коп., на що, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1891 від 10.12.03, у відповідача немає підстав.

Позивач також в нормативне обґрунтування заявлених вимог посилається на ст. ст. 215, 225 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи,  які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Як визначено статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини  можуть   бути   односторонніми   та   дво-   чи багато сторонніми (договори) (ч. 2 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

-зміст  правочину  не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам цивільного законодавства,  а   також   моральним   засадам суспільства;

-особа,  яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

-волевиявлення  учасника  правочину  має  бути  вільним і відповідати його внутрішній волі;

-правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

-правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

-правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,  неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Правовідносини сторін у даній справі регулюються Законом України „Про оренду державного та комунального майна” №2269-ХІІ від 10.04.92 (зі змінами та доповненнями), (далі за текстом –Закон №2269-ХІІ).

Згідно з преамбулою Закону №2269-ХІІ цей Закон покликаний забезпечити підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2269-ХІІ орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 2 статті 4 Закону №2269-ХІІ визначений перелік об’єктів, які не можуть надаватись в оренду.

Статтею 5 Закону №2269-ХІІ визначені особи, які можуть бути орендодавцями, а   ст. 6 цього Закону –які можуть бути орендарями.

Статтею 10 Закону №2269-ХІІ визначені істотні умови договору оренди.

Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону №2269-ХІІ договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону №2269-ХІІ до об’єктів, що перебувають у комунальній власності, Методика розрахунку пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються органами місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 21 Закону №2269-ХІІ передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою – третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 225 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка в момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Позивачем не доведено факту допущення сторонами порушень вимог ст. 203 Цивільного кодексу України.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що директор МПП „ВКФ „Варіант-К” в момент підписання угоди №2 від 29.01.07, що оспорюється, про зміну договору оренди нежитлового приміщення №483-А від 01.05.01 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Луганської області від 23.10.07 не суперечить діючим нормам законодавства, а тому доводи скаржника не заслуговують уваги та мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування цього рішення.

За таких обставин, судовою колегією рішення господарського суду Луганської області від 23.10.07 у справі №8/448пд залишається без змін, а апеляційна скарга позивача –без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита у розмірі 42 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покладаються на заявника скарги -  позивача у справі –Мале приватне підприємство „Виробничо-комерційна фірма  „Варіант-К”, м. Луганськ.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства „Виробничо –комерційна фірма „Варіант-К”, м. Луганськ, на рішення господарського суду Луганської області від 23.10.07 у справі №8/448пд залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 23.10.07 у справі №8/448пд залишити без змін.

3.Витрати по сплаті державного мита у розмірі 42 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного господарського суду покласти на заявника скарги (позивача у справі) –Мале приватне підприємство „Виробничо –комерційна фірма „Варіант - К”,               м. Луганськ.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             К.І. Бойченко

Суддя                                                                                Т.М. Баннова

Суддя                                                                                С.С. Єжова