ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007 р.
№ 3/020-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. –головуючого,
Грека Б.М.,
Стратієнко Л.В.,

за участю повноважних представників:

позивача
Кривошей М.Б.,

відповідача
Маркусевича Б.С., Криворучко С.М.,

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Плеяди”

на рішення
від 20 квітня 2007 року
господарського суду  Київської області

та постанову
від 7 червня 2007 року
Київського міжобласного  апеляційного господарського суду

у справі за позовом
Закритого акціонерного товариства  “Прайм-Банк”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-Україна”,
Товариства з обмеженою відповідальністю “Плеяди”

3-тя особа на стороні  позивача
Закрите  акціонерне товариство “Бізнес-Прайм”

про
визнання недійсним договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року ЗАТ “Прайм-банк” звернулося до господарського суду Київської області з позовом, який неодноразово змінював та доповнював, до  відповідачів –ТОВ “Агро-Україна” та ТОВ “Плеяди” про визнання недійсним договору оренди від 01.09.2003 р., посилаючись на те, що  зазначений договір було укладено з порушенням діючого на час його укладення законодавства, чим  порушуються його права та інтереси.

Клопотанням від 06.02.2007 року позивач просив відновити йому строк позовної давності згідно заявленого ним позову.

Ухвалою від 4 квітня  2007 року  господарського суду Київської області  залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЗАТ “Бізнес-Прайм”.

Рішенням господарського суду Київської області  від 20 квітня 2007 року  позов задоволено.

Постановлено визнати недійсним на майбутнє договір оренди цеху переробки рибопродуктів від  1 вересня 2003 року, укладеного між ТзОВ “Агро-Україна” та ТзОВ “Плеяди”.

Постановою Київського міжобласного  апеляційного господарського суду  від 7 червня 2007 року  вказане рішення місцевого господарського суду  залишено без змін.

У касаційній скарзі ТзОВ “Плеяди” просить рішення господарських судів попередніх інстанцій скасувати, як прийняті з порушенням норм матеріального  та  процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу ЗАТ “Прайм-Банк” просить в її задоволенні відмовити за необгрунтованістю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій  при прийнятті оскаржуваних судових рішень норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга підлягає  частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Розглядаючи даний спір та приймаючи рішення у справі, господарський суд, з яким погодилася апеляційна інстанція, виходив з того, що  оскільки договір оренди цеху переробки рибопродуктів від 01.09.2003 року не відповідає вимогам закону та порушує охоронювані законом інтереси позивача, позов підлягає задоволенню, а договір визнається судом недійсним на майбутнє.

Проте, з вказаними висновками погодитися не можна.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхов ного Суду України, викладених  у п.п.1, 6  Постанови  від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, ви рішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних право відносин, а за їх відсутності —на підставі за кону, що регулює подібні відносини, або вихо дячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, виснов ки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказа ми, дослідженими в судовому засіданні.

Судові рішення попередніх інстанцій, прийняті у даній справі, за своїм змістом не відповідають цим вимогам.

Так, розглядаючи даний спір і приймаючи  рішення у справі, господарський  суд не звернув уваги  та не дав належної правової оцінки  тій обставині, що згідно додаткової угоди від 1 жовтня 2003 року  спірного договору оренди  встановлено строк закінчення оренди  цілісного майнового комплексу цеху  переробки рибопродуктів 15 липня 2005 року.

Окрім того, рішенням господарського суду Київської області від 28.07.2005 року у справі № 235/19-05 за позовом ЗАТ “Прайм-Банк” до ТзОВ “АРКОМ” та ТзОВ “Агро Україна” про звернення стягнення на заставлене майно позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, тобто суд прийняв рішення на захист інтересів та прав ЗАТ “Прайм-Банк” на заставлене майно, тобто нежитлові приміщення майнового комплексу цеху переробки рибопродуктів, що є предметом спору у даній справі  про визнання договору оренди недійсним.

Зазначене рішення стало підставою для укладення ЗАТ “Прайм-Банк” та ТОВ “Плеяди” договору оренди цеху переробки рибопродуктів від 22 вересня 2005 року, а по закінченню терміну дії даного договору укладання договору купівлі-продажу  від 6 липня 2006 року між ЗАТ “Прайм-Банк” та ЗАТ “Бізнес Прайм”, предметом якого є нежитлові приміщення цеху переробки рибопродуктів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновки господарських судів в тому, що укладенням договору оренди цеху переробки рибопродуктів між ТОВ “Агро Україна” та ТОВ “Плеяди” від 01.09.2003 року порушено права та обов’язки позивача визнати переконливими не можна.

Зазначені обставини потребують додаткового з’ясування та перевірки.

З огляду на викладені раніше обставини не можна погодитись, також, з висновками господарського суду про визнання недійсним на майбутнє договору  оренди цеху переробки рибопродуктів від 1 вересня 2003 року, оскільки, як зазначалося вище додатковою угодою від 01.10.2003 року, він припинив свою дію 15.07.2005 року, після чого відносно спірного предмету оренди ЗАТ “Прийм-Банк” укладало договір оренди від 22.09.2005 року та договір купівлі-продажу 06.07.2006 року.

Перевіряючи законність і обгрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення, апеляційна інстанція на зазначені порушення уваги не звернула, що визнати законним і обгрунтованим не можна.

За вказаних обставин, суд вважає, що рішення господарського суду та постанова апеляційної інстанції, як прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, не можуть залишатись без змін і підлягають скасуванню.

При новому розгляді справи господарському суду необхідно врахувати наведене, більш повно та всебічно з’ясувати обставини справи, суть позовних вимог і заперечень, їх обгрунтованість, зібраним доказам дати правову оцінку та відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі викладеного,  керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Київської області від  20 квітня 207 року та постанову Київського міжобласного  апеляційного господарського суду  від 7 червня  2007 року  скасувати, частково задовольнивши касаційну скаргу.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

Головуючий, суддя                                                                        В.Дерепа

Судді                                                                                                             Б.Грек

Л.Стратієнко