ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2007 р.
№ 9/73/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Добролюбової Т.В.,
Гоголь Т.Г., Швеця В.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Житлово–будівельного кооперативу “Екватор –2”

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 12.07.2007

у справі
№ 9/73/07

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївміськбуд” (надалі –товариство)

до

Житлово–будівельного кооперативу “Екватор –2”

про
стягнення 165 633, 16 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: не з’явилися, належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги;

від відповідача: Воскобойнікова Л.П.- гол. правління, паспорт;  Філевський Р.М. –за дов. №7.

Товариством з обмеженою відповідальністю “Миколаївміськбуд” у березні 2007 року заявлений позов про стягнення з Житлово–будівельного кооперативу “Екватор –2”  165 633,16 грн заборгованості за виконані роботи, визначені у договорі підряду від 30.10.04 №9/1-04/гп.  Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав про безпідставне ухилення відповідача від приймання та оплати виконаних товариством робіт.   Позивач   посилався   на приписи частини 3 статті

13, статей 14, 526, частини 1 статті 875, статті 882 Цивільного кодексу України. доповідач: Добролюбова Т.В.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.03.07, прийнятим суддею Філінюк І.Г., позовні вимоги задоволено. Вмотивовуючи рішення суд виходив з того, що отримавши повідомлення про готовність виконаних робіт, відповідач їх не прийняв, акти не підписав, мотивів з яких відмовився прийняти роботи або виявлені недоліки у виконаних роботах не навів. З огляду на це, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем зобов’язання зі  сплати  виконаних  позивачем робіт.

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Андрєєвої Е.І. –головуючого, Савицького Я.Ф., Лавренюк О.Т., постановою від 12.07.07, перевірене рішення суду першої інстанції скасував через відсутність в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. Разом з цим, суд прийняв нове рішення про задоволення позовних вимог. Задовольняючи вимоги позивача, апеляційна інстанція виходила з того, що сума договору збільшена, оскільки відповідач фактично вже сплатив суму більшу, ніж та, що зазначена, як вартість робіт, здійснених позивачем. У якості підстави для сплати суми позову судом прийняті односторонні акти виконаних робіт, оскільки відповідач не звертався до суду з позовом про визнання цих актів недійсними.

Житлово–будівельний кооператив “Екватор –2” звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові акти у справі скасувати, як прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги заявник вказує на порушення судом першої інстанції приписів пункту 1 статті 63, пункту 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви, не додано документів, підтверджуючих повноваження  Жендубаєва М.М. як директора на підписання позову від імені товариства.  Скаржник зазначає і про помилковий висновок судів про порушення ним строків прийняття робіт, адже лист від 27.01.07 №2701/07 з письмовою вимогою позивача прийняти і оплатити виконані роботи та підписати акти приймання виконаних робіт ним не отримано, що підтверджується листом Миколаївського поштамту від 22.03.07 №19/85-20. Заявник наголошує на тому, що акти виконаних робіт на загальну суму                   1 943 365,60 грн, якими узгоджено обсяг робіт, підписані сторонами ще 20.12.05. Тому, на думку скаржника, судами помилково прийняті до уваги надані позивачем односторонні акти виконаних робіт. Скаржник також зазначає і про порушення судами вимог пунктів 2, 3 статті 844 Цивільного кодексу України, пунктів 1, 2 статті 321 Господарського кодексу України, оскільки сторонами у встановленому порядку кошторис не змінювався.  Відтак, заявник вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати суму, що перевищує вартість робіт за договором, а саме  1 569  800,00 грн.  Водночас, скаржник наголошує на не з’ясуванні судами питання фактичного виконання договору в частині строків виконання робіт та здачі об’єкта будівництва до експлуатації. Скаржник вказує також на те, що лист від 29.01.07 №3 та рахунок-фактура містять  вимогу про  здійснення доплати за будівельно-монтажні роботи, однак умови договору ніяких доплат не передбачають.  Увага суду звернута і на те, що спірний договір не містить умов про розрахунки з субпідрядниками, оскільки оплата таких робіт проведена саме відповідачем за окремими договорами.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївміськбуд” надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить постанову  у справі залишити без змін, а касаційну скаргу залишити без задоволення.

Вищий  господарський  суд  України,  заслухавши  доповідь  судді  Добролюбової Т.В., переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів  чинного  законодавства,  відзначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.10.2004 Житлово-будівельний кооператив “Екватор-2” –замовник, уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю “Міцар” –генпідрядником, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю “Миколаївміськбуд” договір підряду №9-1-04/гп. За умовами цього договору генпідрядник зобов’язався виконати роботи з будівництва блок –секції №3 корпусу 6 житлового будинку на вул. Декабристів, 40 у місті Миколаєві у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації та здати збудований об’єкт в експлуатацію, а замовник зобов’язався надати будівельний майданчик, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти об’єкт або завершені будівництвом роботи і оплатити їх. Підпунктом 3.1.4 пункту 3.1 спірного договору сторони передбачили, що замовник зобов’язаний розглянути і узгодити протягом 5 днів щомісячні (поетапні) акти виконаних робіт та здійснити оплату виконаних робіт у відповідності до затверджених актів виконаних робіт, виставлених рахунків-фактур. Відповідно до пункту 6.3 договору замовник зобов’язався прийняти виконані роботи за актами у термін не більше 5 днів з дня отримання такого акта. Додатком №5 до договору сторони узгодили договірну ціну будівництва у сумі 1569800,00 грн без врахування вартості субпідрядних робіт, що встановлюється окремими договорами.  Умовами додатку №6 до договору сторони встановили графік платежів та зазначили, що замовник здійснює оплату на підставі виставлених рахунків-фактур, а саме: авансові - на матеріали, 50%  авансу на виконання робіт, остаточні платежі-за виконані будівельно-монтажні роботи відповідно до актів приймання виконаних робіт. Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу “Екватор-2” 165633,16 грн заборгованості за виконані роботи, передбачені договором №9/1-04/гп. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Положеннями статей 144, 174 названого Кодексу  унормовано, що майнові права, майнові обов’язки та господарські зобов’язання суб’єкта господарювання можуть виникати з угод, передбачених законом. Як зумовлено приписами статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов’язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов’язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарськими судами попередніх інстанцій установлено, що правовою природою договору  від 30.10.2004, є договір будівельного підряду. Істотні та звичайні умови підрядних договорів визначаються відповідними положеннями Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено Господарським кодексом України. Договір будівельного підряду є різновидом підрядних договорів.  Відповідно до частини 1 статті 875 названого Кодексу за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Статтею 877 Цивільного кодексу України  визначено, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт і до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію. Відповідно до статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Розглядаючи даний спір, суди зосередили увагу на дослідженні факту скерування актів виконаних робіт позивачем відповідачеві, поштою. Водночас, погоджуючись з твердженням позивача про відсутність доказів мотивованої відмови відповідача від підписання актів здачі - приймання виконаних робіт на суму   165 633,16 грн, суд апеляційної інстанції послався на те, що відповідач не звертався до суду з позовом про визнання актів виконаних робіт недійсними. Однак, вимога про визнання недійсними актів виконаних робіт не може заявлятися як самостійний позов. Це питання повинно вирішуватися в процесі розгляду спору про стягнення з відповідача, як замовника за договором, вартості виконаних робіт. Зазначені акти, підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять в підставу позову. При цьому, погодившись з тим, що позивач виконав роботи за договором підряду на суму 2 285 590,72 грн, суди не встановили які це роботи, ким виконані, їх вартість і строк за договором для виконання, а відтак і не оцінили документів, котрими підтверджується таке виконання. Суд апеляційної інстанції помилково не взяв до уваги довід відповідача про те, що сума передбачена спірним договором вже сплачена позивачем. Разом з тим, для стягнення суми позову, суд визнав підставою саме договір №9-1-04/гп від 30.10.04. Але умовами цього договору визначено, що субпідрядні роботи регулюються окремими договорами. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині судового рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.  Викладення у судовому акті лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 42 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Проте, посилання відповідача на те, що в період з 14.10.04 до 26.05.06 ним перераховано позивачеві за виконані роботи вся сума договору та довід про те, що надані позивачем акти виконаних робіт повністю відображають обсяги робіт, за якими сторони підписали акти ще 20.12.05, судом не досліджено. Не надано судом правової оцінки і доводам відповідача про неякісне виконання будівельних робіт та про те, що будинок до даного часу не зданий в експлуатацію з вини позивача. Наведене свідчить про те, що поза увагою судів залишилися питання, з якими пов’язане законне вирішення спору по суті.  Рішення місцевого суду, також підлягає скасуванню з урахуванням того, що прийняте воно за відсутності: відзиву, представника відповідача та доказів про належне повідомлення відповідача щодо часу і місця розгляду спору. Згідно приписів частини першої статті 47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних  правовідносин. Переглянута постанова цим вимогам не відповідає. Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази,  рішення у справі підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області. При новому розгляді справи судові необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального  та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями  1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.07.07 у справі №9/73/07 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.03.07 скасувати.

Матеріали справи скерувати для нового розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Касаційну  скаргу  Житлово–будівельного кооперативу “Екватор –2” задовольнити частково.

Головуючий                                                                            Т.Добролюбова

Судді                                                                                      Т.Гоголь

В.Швець