ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"07" грудня 2007 р.
Справа № 02/104-71А.

Господарський суд Волинської області у складі: судді Костюк С.В.,

при секретарі судового засідання Сур’як О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідачів:1) н/з

2) н/з

Розглянув справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області

до відповідачів: 1) Луцької міської ради;

2) Відкритого акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод», м. Луцьк

про зобов’язання Луцької міської ради прийняти у комунальну власність нерухоме майно

Відповідно до п. 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, спір розглядається за нормами КАС України.

В судовому засіданні 29.11.2007р. було оголошено перерву до 07.12.2007р. для ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи по ВАТ «Гнідавський цукровий завод», поданої представником позивача.

Суть спору: Позивач –Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області звернувся з адміністративним позовом, в якому просить зобов’язати ВАТ “Гнідавський цукровий завод” передати, а Луцьку міську раду прийняти у комунальну власність нерухоме майно (цегляні сараї).

Обгрунтовуючи заявлену вимогу позивач вказує, що у процесі приватизації ВАТ «Гнідавський цукровий завод» до статутного фонду, згідно з планом приватизації та актом оцінки вартості майна орендного підприємства не були виключені і залишились на балансі ВАТ 10 надвірних споруд (сараїв) по вул. Невського, 1, 2, 3, 4, 5, 6, по вул. Ландау 5, 7, по вул. Корольова, 8, 12, зазначені сараї закріплені за житловими будинками за тими ж адресами.

Регіональне відділення Фонду державного майна України неодноразово зверталось до Луцької міської ради з проханням прийняти у комунальну власність зазначені об’єкти нерухомого майна, однак міська рада відмовляється виконати вимоги відділення і не реагує на його листи.

При правовому обґрунтуванні заявленої вимоги посилається на Положення «Про управління майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі», затверджене наказом ФДМУ та Мінекономіки 19.05.1999р. № 908/68, Закон України «Про передачу об’єктів права державної та комунальної власності», зокрема ст. 2, 7, п. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідач – Луцька міська рада (відповідач - 1) в запереченні на позов вимоги позивача відхиляє, вказуючи, що об’єкти нерухомості – сараї, відносно яких заявлено позов, не відносяться ні до житлового фонду, ні до об’єктів соціальної інфраструктури; порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду чітко визначений Положенням, затвердженим Постановою КМУ від 06.11.1995р. за № 891; відповідно до п. 8 даного Положення передача відомчого житлового фонду проводиться разом з відповідною документацією: інвентарною справою, актом приймання в експлуатацію, планами зовнішніх мереж та іншим, а також документами, що встановлюють право на нього, однак зазначеної документації позивачем не представлено; Положенням «Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі» від 19.05.1999р. передбачені і інші способи управління державним майном, а саме передача майна в оренду та передача майна господарським товариствам на умовах відповідного договору безоплатного зберігання, тому орган, що здійснює управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів товариств під час приватизації, має право обирати спосіб управління даним майном, а не зобов’язаний керуватися тільки одним з даних способів. З наведених в запереченні підстав вважає позов безпідставним та просить суд відмовити в його задоволенні.

Відповідач – ВАТ «Гнідавський цукровий завод» (відповідач - 2)в наданому суду поясненні зазначає, що заявлений регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області позов про зобов’язання Луцької міської ради прийняти у комунальну власність нерухоме майно визнає в повній мірі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та ознайомившись з матеріалами інвентаризаційної справи по приватизації ВАТ «Гнідавський цукровий завод», господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача обґрунтована, а тому позов підлягає задоволенню.

Даного висновку суд дійшов, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи приватизація ВАТ «Гнідавський цукровий завод» проведена шляхом перетворення орендного підприємства «Гнідавський цукровий завод» згідно плану приватизації, затвердженого начальником регіонального відділення ФДМ України по Волинській області 19.11.1996 р.

Як слідує з плану приватизації (розділ 2) та акту оцінки до об’єктів, які не підлягають приватизації було віднесено 10 сараїв цегляних по вул. Невського, 1, 2, 3, 4, 5, 6, по вул. Корольова, 8, 12, по вул. Ландау, 5, 7.

В розділі 4 Плану зазначені об’єкти, які передаються Луцькій міській раді народних депутатів, де в п. 2 даного розділу вказані сараї цегляні, по яких заявлений позов (а.с.7).

Згідно з Положенням "Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі", затвердженого наказом ФДМУ та Міністерства економіки 19.05.1999 № 908/68, регіональне відділення наділене повноваженнями по управлінню державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі. Одним із способів такого управління, згідно з п. 1.4 зазначеного Положення є передача майна у комунальну власність в порядку, передбаченому Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності."

Статтею 2 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" передбачено, що нерухоме майно, житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації, передаються до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно із п.4 ст. даного Закону, разом з житловим фондом передаються вбудовані і прибудовані приміщення, зовнішні мережі електро-, газо-, водопостачання та водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, обладнання тощо).

Згідно з п. З Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891 об'єкти житлового фонду передаються у комунальну власність безоплатно разом з відповідними зовнішніми мережами електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, вбудовані і прибудовані приміщення, обладнання тощо).

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" видатки, пов'язані з капітальним ремонтом об'єктів соціальної інфраструктури, що передаються в комунальну власність, відшкодовуються з відповідних бюджетів місцевого самоврядування за рахунок коштів, передбачених у відповідних бюджетах на ці цілі, та пайової участі підприємств, господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у розмірі по 50 відсотків суми витрат, необхідних для проведення капітального ремонту цих об'єктів. Обсяг витрат визначається комісією з питань передачі об'єктів.

Згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 99 від 29.03.2002р. (а.с.11) було затверджено акти передачі – прийняття двадцяти шести житлових будинків з балансу ВАТ «Гнідавський цукровий завод» на баланс ЖКП №2. Згідно додатку до даного рішення було передано житлові будинки по вул. Невського, 1, 2, 3, 4, 5, 6, по вул. Корольова, 8, 12, по вул. Ландау, 5, 7.

Листами від 11.04.2006р. за № 690-2.8, від 09.02.2007р. № 262-2.8 регіональне відділення ФДМ України по Волинській області зверталося до Луцької міської ради про вирішення питання щодо прийняття державного майна - сараїв, які перебувають на балансі ВАТ «Гнідавський цукровий завод» у комунальну власність територіальної громади м. Луцька (а.с. 15, 16).

Оскільки відповідач відмовився виконати вимоги позивача та належним чином не відреагував на його листи, останній звернувся з позовом про вирішення питання в судовому порядку.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ст. 17 КАС України, спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень (нормативно – правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належать до компетенції адміністративних судів.

Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Підпунктом 2 п.3 ст. 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов’язання відповідача – суб’єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Враховуючи те, що на момент розгляду спору відповідачем не вирішено питання щодо прийняття у комунальну власність об’єктів нерухомості – цегляних сараїв, суд вважає вимогу позивача підставною, а тому задовольняє адміністративний позов.

При цьому суд вважає, що твердження відповідача щодо незастосування позивачем інших способів управління державним майном не є підставою для відмови в позові.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", Положенням "Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі" від 19.05.1999р., ст.ст. 69, 86, 158, 160-162 КАС України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задоволити.

2. Зобов’язати ВАТ «Гнідавський цукровий завод» передати, а Луцьку міську раду прийняти у комунальну власність територіальної громади міста Луцька наступне нерухоме майно:

- сарай цегляний по вул. Невського, 1;

- сарай цегляний по вул. Невського, 2;

- сарай цегляний по вул. Невського, 3;

- сарай цегляний по вул. Невського, 4;

- сарай цегляний по вул. Невського, 5;

- сарай цегляний по вул. Невського, 6;

- сарай цегляний по вул. Ландау, 5;

- сарай цегляний по вул. Ландау, 7;

- сарай цегляний по вул. Корольова, 8;

- сарай цегляний по вул. Корольова, 12.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

На постанову в 10-денний строк з дня виготовлення її повного тексту може бути подано заяву про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана в 10-денний строк без попереднього подання заяви.

Дата виготовлення повного тексту

постанови: 17.12.2007р.

Суддя