ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"19" листопада 2007 р.

справа № 20-9/201

За позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України в Автономної Республіці
Крим та місті Севастополі

до
Приватного підприємства «ЛИС и С»

ОСОБА_1

про визнання  договору купівлі -продажу недійсним та
зобов'язання виконати дії,

за зустрічним позовом Приватного
підприємства «ЛИС и С»

до Регіонального
відділення Фонду державного майна України в Автономної Республіці Крим та  місті Севастополі

ОСОБА_1

про зобов'язання внести зміни до
договору купівлі - продажу.

суддя Рибіна С. А.

Представники сторін:

позивач (
за первісним позовом) -Овечкіна С.П., довіреність № 38/02-15 від 13.07.07;

відповідач
(за первісним позовом -ПП «ЛИС и С») -Гаєвський С.О., довіреність № 5 від
03.09.2007,

відповідач -не
з'явився.

Суть спору: Регіональне
відділення Фонду державного майна України в Автономної Республіці Крим та місті
Севастополі звернулося до господарського суду міста Севастополя із позовом до
Приватного підприємства «ЛИС и С», ОСОБА_1про визнання недійсним договору
купівлі-продажу державного майна -гурту інвентарних об'єктів автозаправної
станції № 68 контейнерного типу, яке розташоване за адресою: м. Севастополь,
с.Гончарне, від 30.04.2003 № 156/40, який укладений в процесі приватизації
державного майна між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по
місту Севастополю та ОСОБА_1та договору купівлі-продажу № б/н від 01.02.2005,
який укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «ЛИС и С».

Свої доводи Регіональне відділення
Фонду державного майна України в АР Крим та м. Севастополі обґрунтовує
неналежним виконанням ПП «ЛИС и С», ОСОБА_1 зобов'язань, передбачених п. 5.1
договору купівлі-продажі від 30.04.2003 № 156/40, щодо вводу об'єкту
приватизації в експлуатацію.

Відповідач Приватне підприємство
«ЛИС и С»позовні вимоги не визнає, посилаючись на той факт, що після укладення
договору стало відомо, що виконати зобов'язання по вводу об'єкту приватизації у
встановлений договором строк в експлуатацію не можливо в зв'язку з тривалої
процедурою оформлення земельної ділянки на якої розташоване об'єкт
приватизації. Крім того, відповідач вказує, що він звертався із заявами до
позивача про продовження строку вводу об'єкту приватизації в експлуатацію, але
відповіді від Регіонального відділення Фонду державного майна України в АР Крим
та м. Севастополі в установлений термін не отримав.

В процесі розгляду справи по суті
заявлених позовних вимог, відповідач в порядку передбаченому статтею 22
Господарського процесуального кодексу України заявив зустрічні позовні вимоги
про зобов'язання внести зміни до договору купівлі - продажу.

Ухвалою від 28.09.07 суд порушив
провадження за зустрічним позовом та об'єднав його з первісним позовом для
сумісного розгляду.

В процесі розгляду справи по суті
заявлених позовних вимог, позивач за зустрічним позовом -Приватне підприємство
«ЛИС и С»в порядку передбаченому статтею 22 Господарського процесуального
кодексу України  уточнив зустрічні
позовні вимоги, остаточно просить суд змінити правовідносини сторін, які
передбачені п. 4.1 договору купівлі - продажу
від 01.02.05, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «ЛИС и
С», виклавши пункт 4.1 Договору в наступній редакції: "Встановити термін
вводу об'єкту нерухомого майна - гурту інвентарних об'єктів автозаправної
станції № 68 контейнерного типу, яке розташоване за адресою: м. Севастополь, с.
Гончарне, в експлуатацію на протязі одного року з моменту оформлення права
користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт
приватизації".

Ухвалою від 01.11.2007 суд виключив
ОСОБА_1 із складу третіх осіб та залучив його в якості другого відповідача за
зустрічним позовом.

Відповідач за зустрічним позовом
Регіональне відділення Фонду державного майна України в Автономної Республіці
Крим та місті Севастополі вважає, що не мав законних підстав для внесення змін
в договір у зв'язку с тим, що позивач мав достатньо часу для оформлення
земельної ділянки на якої розташоване об'єкт приватизації, відповідно до вимог
частини 3 статті 27 Закону України «Про приватизацію державного майна».
Детальна позиція викладена у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 свої заперечення
проти зустрічного позову не надав, заявив клопотання про розгляд справи у його
відсутності.

Згідно ст. ст. 20, 22
Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені їх
процесуальні права та обов'язки.

За клопотанням сторін, відповідно
до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України "Про судоустрій
України", пояснення по справі надавалися ними російською мовою.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, суд -

встановив:

30.04.2003  між Регіональним відділенням Фонду державного
майна України по місту Севастополю (продавець) та ОСОБА_1(покупець) був
укладений договір купівлі - продажу державного майна - гурту інвентарних
об'єктів автозаправної станції № 68 контейнерного типу, яке розташоване за
адресою: м. Севастополь, с. Гончарне № 156/40 (далі-Договір).

06.05.2003 договір посвідчено
нотаріально, реєстровий № 2766, зареєстровано в Севастопольській міській Раді
під № 136 15.05.2003 року.

Пунктом 5.1 Договору передбачено,
що Покупець зобов'язаний:

1. У встановлений цим Договором
термін сплатити ціну продажу об'єкта приватизації.

2. У встановлений цим Договором
термін прийняти об'єкт приватизації.

3. Вести об'єкт в експлуатацію в
термін до 2 (двох) років з моменту нотаріального посвідчення даного Договору.

4. Використовувати об'єкт у якості
автозаправної станції протягом 2 (двох) років з моменту вводу в експлуатацію.

5. Утримувати об'єкт та прилеглу
територію в належному санітарно-технічному стані, дотримуватися вимог пожежної
та екологічної безпеки, охорони довкілля.

Згідно пункту 6.1 Договору Покупець
зобов'язаний:

-          передати Покупцеві об'єкт
приватизації у встановлений у цьому Договорі термін;

-          повідомити Покупця у випадку
несвоєчасного внесення платежів за об'єкт приватизації;

-          в разі необхідності сприяти Покупцеві
в оформленні документів на право користування земельною ділянкою, на якій
розташовано об'єкт приватизації;

-          здійснювати контроль за виконанням
умов даного Договору.

16.11.2004 р. між Продавцем та
Покупцем був укладений Договір про внесення змін до договору № 156/40,
відповідно до якого пункт 3 підпункту 5.1 розділу 5 «Обов'язки Покупця»,
викладено у новий редакції: «Ввести об'єкт в експлуатацію в термін до 4
(чотирьох) років з моменту нотаріального посвідчення даного договору».

01.02.2005 між ОСОБА_1 (Продавець)
та Приватним підприємством «ЛИС и С»(Покупець) за згодою Регіонального
відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю укладено Договір
купівлі-продажу б/н зазначеного вище об'єкту приватизації.

Пунктом 4.1 Договору передбачено,
що Покупець зобов'язаний прийняти нерухоме майно, що викупається, та всю
необхідну документацію в термін, що встановлений Договором. Всі обов'язки
Покупця, що передбачені умовами Договору № 156/40 купівлі-продажу державного
майна, посвідченогоОСОБА_2, приватним нотаріусом Севастопольського міського
нотаріального округу 06 травня 2003 року у реєстрі за № 2766, Договору про
внесення змін до договору № 156/40, посвідченого там же 16.11.2004 року у
реєстрі за № 6239, а саме:

- вести об'єкт в експлуатацію в
термін до 4 (чотирьох) років з моменту нотаріального посвідчення даного
Договору № 156/40, посвідченогоОСОБА_2, приватним нотаріусом Севастопольського
міського нотаріального округу 06 травня 2003 року у реєстрі за № 2766;

- використовувати об'єкт у якості
автозаправної станції протягом 2 (двох) років з моменту вводу в експлуатацію;

- утримувати об'єкт та прилеглу
територію в належному санітарно-технічному стані, дотримуватися вимог пожежної
та екологічної безпеки, охорони довкілля.

Згідно пункту 12.3 Договору питання
земельних відносин Покупець вирішує самостійно власними силами та за рахунок
власних коштів згідно з чинним законодавством України, за сприянням колишнього
власника майна.

Відповідач надав докази звернення
до відповідних органів з заявами про виділення в оренду земельної ділянки в
період з 17.11.2006 по 16.11.2007, які підтверджують поважну, на його думку,
причину невиконання ним пункту 5.1. Договору в частині здачі об'єкту в
експлуатацію до 06.05.2007 та своєчасного звернення з пропозицією про зміну
умов договору в частині строку здачі об'єкту.

29.10.2007 розглянувши клопотання
відповідача про передачу в оренду земельної ділянки в с. Гончарне для
реконструкції та обслуговування автозаправної станції № 68, Севастопольська
міська Рада, керуючись ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в
України», п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, надала
відповідь в якій запропонувала Приватному підприємству «ЛИС и С»звернутись з
відповідним клопотанням до Орлинівської сільської Ради з наданням відповідних
матеріалів.

05.11.2007  Приватне підприємство «ЛИС и С»звернулось до
Орлинівської сільської Ради з клопотанням про передачу в оренду земельної
ділянки в с. Гончарне для реконструкції та обслуговування автозаправної станції
№ 68, з наданням документів, які необхідні для прийняття рішення.

Спір виник в зв'язку з тим, що
відповідач не мав можливості добудувати об'єкт без оформлення права
користування земельною ділянкою, без якого не надається дозвіл на будівництво,
звертався з пропозицією про зміну строку виконання зобов'язань за
договором  (листи від 25.04.2007  до 06.05.2009), так як затримка оформлення
земельної ділянки виникла не з вини відповідача, однак позивачем згода на
внесення змін до договору підписана не була.

Дослідивши надані сторонами докази,
заслухавши пояснення сторін, суд вважає, первісні позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню, а зустрічний позов підлягаючим задоволенню в повному
обсязі на підставі наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.2003 та пункту
4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси
застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто
після 01.01.2004.

Правовідносини між сторонами
виникли після 01.01.2004, тому при розгляді спору суд керується Цивільним
кодексом України в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Правовідносини сторін регулюються
статтею 2, 27 Закону України «Про приватизацію державного майна», статтею 29
Закону України «Про планування і забудову територій», статтями 120, 123, 124
Земельного кодексу України, статтею 20, 188 Господарського кодексу України,
статтею 614, 651, 652 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 3 статті 27 Закону
України «Про приватизацію державного майна»власники приватизованих об'єктів
мають пріоритетне право на довгострокову оренду (на строк не менше десяти
років) займаних ними земельних ділянок з наступним викупом цих ділянок
відповідно до законодавства України, якщо на це немає прямої заборони Кабінету
Міністрів України або відповідної місцевої ради. Місцева рада зобов'язана у
місячний строк з моменту реєстрації приватизованого об'єкту переоформити договір
оренди на користування землею.

Відповідно до статті 120 Земельного
кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. При
переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб,
які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право
користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено,
до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно з частинами 1, 3 статті 124
Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають
у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом
укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних
ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Відповідно до статті 123 Земельного
кодексу України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне
користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Юридична
особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із
земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним
клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних
адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До клопотання про
відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною
п'ятнадцятою статті 151 цього Кодексу, документи, що обґрунтовують її розмір,
призначення та місце розташування. Відповідна районна державна адміністрація
або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає
згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

На підставі договорів купівлі-продажу
державного майна від 30.04.2003 № 156/40, укладеним між позивачем та ОСОБА_1,
та б/н від 01.02.2005, укладеним між ОСОБА_1 та ПП «ЛИС и С», останній придбав
державне майно: гурт інвентарних об'єктів автозаправної станції № 68
контейнерного типу, яке розташоване за адресою: м. Севастополь, с. Гончарне.

За даним договором відповідач
зобов'язався, окрім іншого, вирішити питання щодо переоформлення прав
землекористувача та завершити реконструкцію об'єкта приватизації в строк до
06.05.2007.

Згідно частини 3 статті 125
Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно зі статтею 29 Закону України
«Про планування і забудову територій»дозвіл на виконання будівельних робіт
видається після надання документів згідно переліку, в тому числі документа, що
засвідчує право власності чи користування (в тому числі на умовах оренди)
земельною ділянкою.

Таким чином, порушення Приватним
підприємством «ЛИС и С»строків введення об'єкту в експлуатацію відбулося в
результаті об'єктивних причин: було обумовлене затримкою органами місцевого
самоврядування оформлення право користування земельної ділянкою,  на якої розташоване об'єкт приватизації.

Згідно статті 20 Господарського
кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються шляхом:
зміни правовідносин.

Згідно статті 188 Господарського
кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати
спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано,
договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним
рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за
наявності її вини (наміру або необережності), якщо інше не встановлено
договором або законом. Особа є невинною, якщо вона доведе, що вжила всі залежні
від неї заходи по належному виконанню зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ст. 651
Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду,
прийнятому на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору
іншою стороною і в інших випадках, передбачених законом або договором. При
цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок заподіяного
їм шкоди інша сторона значною мірою позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору. Договір може бути розірвано на вимогу
однієї із сторін також і в інших випадках, встановлених законом або договором.

Надані Приватним підприємством «ЛИС
и С»до справи докази свідчать про прийняття ним заходів для належного виконання
зобов'язань, що є доказом відсутності його вини в невчасному виконанні
зобов'язань в частині завершення реконструкції і введення об'єкту в
експлуатацію.

Статтею 652 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за
згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті
зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо
вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали
б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути розірваний, або змінений за рішенням
суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1)          в момент укладення договору сторони
виходили  з  того,
що така зміна обставин не

настане;

2)          зміна   обставин
зумовлена   причинами,    які заінтересована   сторона
не    могла

усунути   після
їх   виникнення   при
всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3)          виконання договору порушило б співвідношення
майнових інтересів сторін і

позбавило б заінтересовану сторону
того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4)          із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни обставин

несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли
розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін
шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на
умовах, змінених судом.

На підставі вищевикладеного, суд
визнає зустрічні позовні вимоги Приватного підприємства «ЛИС и С»щодо зміни
умов, які передбачені п. 4.1 договору купівлі - продажу б/н від 01.02.2005
підлягаючими задоволенню. Позовні вимоги Регіонального відділення Фонду
державного майна України в Автономної Республіці Крим та  місті Севастополі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, враховуючи, що зустрічна позовна заява подана
позивачем не внаслідок неправильних дій відповідачів, а зважаючи на істотну
зміну обставин, суд покладає судові витрати за зустрічним позовом на Приватне
підприємство «ЛИС и С».

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,
-

ВИРІШИВ.

1.          У позові Регіонального відділення
Фонду державного майна України в Автономній Республіці Крим та місті
Севастополі про визнання недійсними: Договору купівлі - продажу № 156/40 від
30.04.2003, який укладений в процесі приватизації державного майна між
Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Автономної Республіці
Крим та місті Севастополі та  ОСОБА_1та
Договору № б/н від 01.02.2005 укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством
«ЛИС и С», відмовити повністю.

2.          Зустрічний позов Приватного
підприємства «ЛИС и С»  задовольнити
повністю.

3. Внести зміни до пункту 4.1
розділу 4 «Обов'язки Покупця»договору купівлі - продажу   б/н від 01.02.2005, посвідченогоОСОБА_2,
приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу 01 литого
2005 року у реєстрі за № 396, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством
«ЛИС и С», та викласти абзац другий
частини другої пункту 4.1  розділу
4 Договору в наступної редакції: “ввести об'єкт в експлуатацію протягом одного
року з моменту укладання договору оренди земельної ділянки, на якій розташовано
АЗС (м. Севастополя, с. Гончарне)”.

Суддя
С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано
03.12..2007

Розсилка:

1.          РВ ФДМ України в АРК та м.
Севастополі ( 99008, м. Севастополь, м. Повсталих,6)

2.          ПП “ЛИС и С” ( 99008, м. Севастополь,
Стрілецький спуск, 1),

(65023, м.
Одеса, вул. Коблевська, 41-6)

(м.Ялта, смт.
Масандра, Южнобережне шосе, буд.18)

3.          ОСОБА_1 (АДРЕСА_1

4.          справа

5.   наряд