Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20                                                                                         7-99-18
РІШЕННЯ

22  листопада   2007 р.                                                                                 Справа № 12/200

Позивач: Дочірня компанія „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”,  04053, м. Київ-53, вул. Кудрявська, 26/28

В особі:  газопромислового управління „Шебелинкагазвидобування”

64250, Харківська область, Балаклійський р-н, смт. Червоний Донець, вул. Жовтнева, 9,

Відповідач:   Сільськогосподарський кооператив „Авангард”,  Чернігівська область, м.

Мена, вул. Свердлова, 28

Предмет спору: про стягнення заборгованості 11 428 грн. 49 коп.,

Суддя              Л.М.Лавриненко

Представники сторін:

Позивач: Сандул А.А. довіреність № 1908б/н від 16.10.2007 представник

Відповідач: Мирошниченко  Л. Р. довіреність № б/н від 23.07.2007 представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення  з відповідача заборгованості за поставлені нафтопродукти в сумі 11 428 грн. 49 коп., за які відповідач своєчасно не розрахувався.

11.06.2007 року  розпорядженням  голови господарського суду Чернігівської області у зв’язку з обранням судді Пашкіної С.А. на посаду судді Київського апеляційного господарського суду  справу 10/365/13/2/2/2 було передано на розгляд судді Лавриненко Л.М. з присвоєнням № 12/200 (10/365/13/2/2/2).

Представники сторін в судовому засіданні  заявили усні клопотання про  відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, які задоволені судом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та заявив усне клопотання про  залучення до матеріалів справи додаткових документів, яке задоволено судом.

В поданому в судове засідання 11.10.2007 року відзиві на позов відповідач  зазначає, що дійсно  між сторонами було укладено договір  № 219 від 31.05.01р. на  поставку паливно-мастильних матеріалів  та договір № 199 від 31.05.01р. на поставку сільгосппродукції. При прийманні бензину , який  було отримано 11.06.01р.  згідно накладної  43147438 в цистерні № 74249863  була виявлена недостача  в кількості 14293  кг  про що був складений акт та направлене повідомлення  позивачу .. Відповідач також вважає, що борг позивача за недопоставку  бензину складає 25 727 грн. 40 коп.

В судовому засіданні 22.11.2007 року представник відповідача  заявив усне клопотання про розстрочку виконання рішення суду   на 6 місяців рівними частинами посилаючись на з тяжке фінансове становищем, оскільки відповідача являється сільськогосподарським підприємством.

Представник позивача проти клопотання відповідача не заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають суттєве значення  для вирішення спору по суті ,   господарський суд  встановив:

31 травня 2001р. між сторонами  було укладено договір № 219  на поставку нафтопродуктів.

Відповідно  до п.1 договору позивач взяв на себе зобов”язання поставити відповідачеві , а відповідач прийняті і оплатити нафтопродукти : бензин  А –76  в кількості 60 тон  та дизпаливо в кількості 60 тн.

Ціна на  нафтопродукти  визначена сторонами в п.2 договору  і становить на бензин А-76 –1800 грн за 1 тн , дизпаливо -1704 грн 1 тн .

Пунктом  4 договору сторони визначили , що  доставка продукції здійснюється за рахунок відповідача.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних  положень Цивільного кодексу України  передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується  до цивільних відносин , що виникли після набрання  ним чинності. Щодо цивільних  відносин, які виникли  до набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу  застосовуються  до тих прав і обов’язків, що виникли або  продовжують  існувати  після набрання  ним чинності. Аналогічна норма міститься і в п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Оскільки взаємовідносини по договору від 31.05.2001 р. № 219 продовжують існувати  між сторонами і після 01.01.2004р., моменту введення в дію Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, то суд при розгляді даної справи керується Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України , суб”єкти господарювання  та інші учасники господарських відносин  повинні виконувати  господарські зобов”язання належним чином  відповідно  до закону, інших правових  актів , договору, а за відсутності  конкретних вимог  щодо виконання зобов”язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона  має вжити усіх  заходів, необхідних  для належного  виконання нею зобов”язання, враховуючи інтереси  другої сторони  та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні  положення  Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених  цим Кодексом.

Так відповідно до  ст.  526 Цивільного кодексу України,  зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших  актів цивільного законодавства, а за відсутності  таких умов  та вимог –відповідно до звичаїв ділового обігу  або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору  позивач відвантажив відповідачеві 07.06.2001 року згідно залізничної накладної №43147438 у цистерні №742449863 бензин А-76  в кількості 52,086 тн. по ціні 1800грн. на суму 93754,8 грн. та 03.07.2001 року згідно залізничної накладної №43148671 у цистерні №74950205 дизельне паливо в кількості 67,029 тн. по ціні 1704грн. на суму 114217,42 грн.

Пунктом  4 договору сторони визначили , що п доставка продукції здійснюється за рахунок відповідача.

Відповідно до  квитанцій  в прийомі вантажу   № 43147438 та № 43148671 вартість послуг залізниці по доставці становить 5911,2грн.

У відповідності до п.3  договору , оплату за отримані нафтопродукти відповідач зобов”язаний був здійснити  протягом 30 банківських днів  з дати відвантаження   продукції.

Як вбачається із матеріалів справи , відповідач свої зобов”язання виконав частково, і  здійснив оплату за отримані нафтопродукти в сумі  202454 грн 93 коп. Оплата здійснювалась  шляхом проведення взаємозаліків однорідних вимог на  підставі укладених між сторонами угод про залік  зустрічних однорічних вимог та , копії  яких додані до матеріалів справи.

Таким чином заборгованість  відповідача за отримані нафтопродукти становить 11428 грн 49 коп.

Заперечення відповідача є безпідставні і судом до уваги не можуть бути прийняті,  оскільки ст. 33 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. При цьому, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Умовами договору сторони не визначили порядок приймання товару по якості, відповідно при прийнятті товару за якістю  сторони повинні керуватись  Інструкцією про  порядок приймання  продукції  виробного - технічного призначення  та товарів народного  споживання по кількості і , яка затверджена  постановою Держарбітражу при  Раді Міністрів  СРСР від 25.04.66р. № П-6 , і є діючою на даний час.

Надані  відповідачем  приймальний акт  № 31  від 11.06.01р.  та акт  від 11.06.01р. не можуть бути прийняті судом до уваги, як належний доказ, який підтверджує факт недостачі  бензину в кількості 14293 кг , отриманого 11.06.01р.,  згідно накладної  43147438 в цистерні № 74249863 , оскільки вони  складені з порушенням Інструкції П-6.

У вказаних актах  відсутні обов”язкові  відомості., які повинні бути зазначені  в акті приймання  продукції по кількості, відповідно до  п. 25 Інструкції П-6.

В порушення п.п.17,18 Інструкції П-6   відповідачем  виклик представника позивача  було здійснено не на протязі 24 годин , а лише 13.06.01р, а приймання продукції  проводилось 11.06.01р. У телеграмі про виклик  представника не зазначено всі необхідні відомості,  визначені  п.17 Інструкції П-6.  На представників , які зазначені в акті від 11.06.01р.  та в акті  № 31 від 11.06.01р.  відсутні посвідчення на приймання продукції по кількості.

За таких обставин суд  доходить висновку , що відповідачем не надано належних доказів, які підтверджують факт недостачі бензину в кількості 14293 кг, отриманого 11.06.01р.,  згідно накладної  43147438 в цистерні № 74249863 .

Приймаючи до уваги, що відповідач в порушення ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.525.526 Цивільного кодексу України взяті на себе зобов”язання не виконав, і за отримані нафтопродукти в повній сумі не розрахувався. а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки спір виник у зв”язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України  з відповідача підлягає стягненню  на користь позивача 114,30  грн держмита та 118 грн витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи до уваги, що  відповідач є сільськогосподарським підприємством  та враховуючи його  фінансовий стан, суд вважає за можливе задовольнити його  клопотання  про розстрочку виконання рішення суду та розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців  зі сплатою заборгованості рівномірно по місяцях.

Керуючись ст..ст.. 525,526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України , ст.ст. 33,34, 49,  82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути Сільськогосподарського  кооперативу „Авангард”,  Чернігівська область, м. Мена, вул. Свердлова, 28 (р/р 0 в Менській філії „Приватбанк”  МФО 353025, код 30481568)  на користь Дочірньої компанії „Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”,  04053, м. Київ-53, вул. Кудрявська, 26/28  (р/р 1 в АБ „Укргазпромбанк” МФО 320843, ЗКПО №30019775)   11428 грн 49 коп боргу, 114,03 грн держмита та 118 грн  витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

3. Розстрочити  виконання рішення суду  строком на 6 місяців зі сплатою заборгованості рівномірно по місяцях.

4. Після набрання рішенням суду законної сили , видати накази зі строком пред”явлення до виконання з 04.12.2007р. по 04.12.2010р. на стягнення 1904 грн 75 коп  боргу, 114,03 грн держмита та 118 грн  витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу;  зі строком пред”явлення до виконання з 04.01.2008р. по 04.01.2011р. на стягнення 1904 грн 75 коп  боргу; зі строком пред”явлення до виконання з 04.02.2008р. по 04.02.2011р. на стягнення 1904 грн 75 коп  боргу; зі строком пред”явлення до виконання з 04.03.2008р. по 04.03.2011р. на стягнення 1904 грн 75 коп  боргу; зі строком пред”явлення до виконання з 04.04.2008р. по 04.04.2011р. на стягнення 1904 грн 75 коп  боргу; зі строком пред”явлення до виконання з 04.05.2008р. по 04.05.2011р. на стягнення 1904 грн 75 коп  боргу.

Суддя                                                                      Л.М. Лавриненко

23.11.07