ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

31.07.2007
Справа №2-24/4742-2007А

За адміністративним позовом –Товариства з обмеженою відповідальністю(ТОВ) «Арістон ТУР»  (АР Крим, м.Ялта, вул.Свердлова, 48-а, к.23)

До відповідача  - Державної податкової інспекції в м. Ялта (АР Крим, м.Ялта, вул.Васильєва,16)

про скасування  податкових повідомлень-рішень

Суддя Г.Г.Колосова

При секретарі Капустіної І.М.

За участю представників:

Від позивача –  Лазарєв С.О.,  представник, дов. у справі.

Від відповідача – Фунтіков Д.Г., гол. держ. подат. інспектор, дов. у справі, Туляков І.О., гол.держ.подат.інспектор, дов у справі.

Обставини справи:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до ДПІ в м. Ялта про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 06.03.2007р., № /0 від 06.03.2007р., № /0 від 06.03.2007р., а також рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 06.03.2007р. як таких, що суперечать чинному законодавству.

У судовому засіданні 22.05.2007р. позивач доповнив підстави позову (т. 1, а.с. 96-97).

У судовому засіданні 02.07.2007р. позивач також надав доповнення до адміністративного позову (т. 1, а.с. 114-115).

У судовому засіданні 16.07.2007р. позивач надав доповнення до позову, згідно з яким він просить скасувати податкові повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р., № /0 від 06.03.2007р. по податку на прибуток – в частині застосування фінансових санкцій у сумі 3000 грн.,  № /0 від 06.03.2007р., а також рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 06.03.2007р. В частині донарахування податку на прибуток у сумі 725 грн. та застосування санкцій у сумі 363 грн. у податковому повідомленні-рішенні № /0 від 06.03.2007р. позивач позов відкликав відповідно до ст. 155 КАС України (т. 2, а.с.6-8 ).

Ухвалою від 16.07.2007р. суд закрив провадження у справі в частині скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р. в частині донарахування податку на прибуток у сумі 725 грн. та застосування санкцій у сумі 363 грн.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав уточнені позовні  вимоги у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнає та просить у позові відмовити за мотивами, викладеними у запереченні на позов та у судових засіданнях.

Згідно з п. 6 ч. 3 розділу V11 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України  до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991р. (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до внесених змін до Кодексу Адміністративного судочинства України (від 08.09.2005р. № 2875-ІУ) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу здійснюється судом тільки за вимогою особи, яка бере участь у справі, або за ініціативою суду.

Вказаних вимог від сторін не надходило.

Суд вважає можливим проведення судового процесу без здійснення фіксування судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

встановив:

ТОВ «Арістон ТУР» зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа  Виконавчим комітетом Ялтинської міської ради АР Крим 15.12.2004р.

Позивач взятий на податковий облік 22.12.2004р. у ДПІ в м. Ялта за № 1209.

З 21.02.2007р. по 23.02.2007р. (з перервою на вихідні дні) ДПІ в м. Ялта була проведена виїзна планова перевірка ТОВ «Арістон ТУР» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 15.12.2004р. по 31.12.2006р., за результатами якої складений акт № 633/23-1/33224121/23 від 27.02.2007р. (т. 1, а.с.23-58).

На підставі акту перевірки від 27.02.2007р. ДПІ у м. Ялта було винесене рішення № /0  від 06.03.2007р., яким до ТОВ «Арістон ТУР» застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1758270,06 грн. за порушення п. 2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за № 40/10320, а також п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.2005р. № 265/95-ВР (т. 1, а.с. 59).

Позивач просить вказане рішення скасувати, оскільки воно, на його думку, суперечить чинному законодавству.

Вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з акту перевірки, у період, що перевірений, розрахунки за надані туристичні послуги здійснювалися готівкою у касу позивача з оформленням прибуткових касових ордерів. До складу туристичних послуг, згідно формулювань у прибуткових касових ордерах,, включені комплексні заходи за проведення матчів, комплексне обслуговування, комплекс послуг, проживання спортсменів і тренерів, харчування.

Ці послуги були придбані ТОВ «Арістон ТУР» у сторонніх підприємств і організацій відповідно до договорів та актів виконаних робіт.

Відповідач вважає, що при продажу туристичними фірмами (тур агентами) туристичного продукту, який належить іншим туристичним підприємствам, розрахункові операції повинні проводитись із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій у встановленому порядку.

Вказані доводи суд до уваги не приймає.

У судовому засіданні судом встановлено, що сума готівки, яка не проведена через реєстратор розрахункових операцій (РРО) за туристичні послуги, становить 339995 грн., що підтверджується актом перевірки, розрахунком, який наданий відповідачем, та не заперечується сторонами (т. 2, а.с. 37).

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.2005р. № 265/95-ВР із змінами та доповненнями (Закон № 265) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в  безготівковій  формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу  товарів (наданні   послуг) у  сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити  розрахункові операції на  повну  суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку  та  переведені  у  фіскальний  режим  роботи  реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних  розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у   випадках, передбачених цим Законом,  із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Статтею 17 п. 1 Закону № 265 передбачено, що за порушення  вимог цього Закону  до  суб'єктів підприємницької  діяльності застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори  розрахункових операцій.

Тому розмір штрафних санкцій, які застосовані до позивача у рішенні № /0  від 06.03.2007р. за не проведення коштів через РРО складає 1667150 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України № 265 реєстратори розрахункових операцій не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Порядок прийняття готівки в касу визначається п. 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за № 40/10320, де зазначено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція за підписом головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Факт прийняття готівки в касу підприємства та оформлення належним чином прибуткових касових ордерів  на суму 339995 грн. зафіксований в акті перевірки, докази того, що при цьому мали місце якійсь порушення, відсутні.

ТОВ «Арістон Тур» є туристичним оператором, що підтверджується ліцензією серія АА № 841116.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про туризм» № 1282 від 18.11.2003р. із змінами та доповненнями (Закон № 1282) туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до ст. 5 вказаного закону учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, зокрема, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг.

Суб'єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб'єкти туристичної діяльності), є туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

Нормою ч. 1 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов’язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт).

ТОВ «Арістон ТУР», як підприємство, яке має ліцензію на туроператорську діяльність,  здійснює продаж споживачам власного туристичного продукту, в який входить як розміщення туристів, так и надання цілого комплексу услуг (перевозка, екскурсійна діяльність и т.д.).

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо скасування рішення № /0  від 06.03.2007р. у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1667150 грн. підлягають задоволенню.

Також при проведенні перевірки встановлена реалізація позивачем залізничних та авіаційних квитків на суму 6565 грн.

ДПІ в м. Ялта вважає, що у цьому випадку позивач також повинен був здійснювати розрахункові операції із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок у встановленому порядку, посилаючись на п. 4 ст. 9 Закону № 265, оскільки ТОВ «Арістон ТУР»  не відноситься до підприємства авіаційної служби або залізничного транспорту.

За вказане порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.2005р. № 265/95-ВР відповідно до п. 1 ст. 17 даного Закону до позивача у рішенні № /0  від 06.03.2007р. застосовані штрафні санкції у сумі 32825 грн.

Доводи відповідача суд до уваги не приймає у зв’язку з наступним.

ТОВ «Арістон Тур» здійснювало продаж авіабілетів, які є проїздним документом, відповідно до агентської угоди від 03.01.2005 року. Усі авіаквитки субагент отримував за дорученням та накладними.

Пунктом 4 ст. 9 Закону № 265 передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу проїзних і перевізних документів із застосуванням бланків суворого обліку на залізничному (крім приміського) та авіаційному транспорті з оформленням розрахункових і звітних документів відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства транспорту України та Державної податкової адміністрації України.

Суд вважає, що вказаною нормою закону не передбачено, що вона має бути застосована лише до підприємств авіаційної служби або залізничного транспорту.

З урахуванням усього вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо скасування рішення № /0 від 06.03.2007р. у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 32825 грн. також обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, у рішенні № /0 від 06.03.2007р. до позивача також застосовані штрафні санкції у сумі 58295,06 грн. за перевищення ліміту залишку готівки в касі на загальну суму 29147,53 грн., тобто за порушення п. 2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за № 40/10320 із змінами та доповненнями (Положення ).

Позивач у цій частині також просить рішення про застосування штрафних санкцій № /0 від 06.03.2007 року скасувати, посилаючись на те, що воно прийняте всупереч порядку, який встановлений центральним податковим органом.

Відповідно до п.7.1-7.2 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженому наказом ДПА України від 27 травня 2003 р. N 247, податковий орган здійснює розрахунок суми штрафних (фінансових) санкцій та приймає відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, якими податковим органам надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, яке складається за формою згідно з додатком 8 (форма "С").

Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій складається на розраховану суму штрафних (фінансових) санкцій. Якщо податковий орган застосував штрафні санкції відповідно до декількох законодавчих актів, якими податковим органам надано право їх застосовувати, то складається відповідна кількість рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій. Якщо згідно із законодавством передбачено декілька термінів сплати розрахованих сум штрафних (фінансових) санкцій, то суми, які необхідно сплатити, та відповідні терміни сплати проставляються в окремих рядках рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій".

В порушення вказаного порядку ДПІ в м. Ялта винесене одне рішення про застосування штрафних санкцій за різними фактами порушень та за порушення декількох норм чинного законодавства.

При цьому, з вказаного рішення про застосування штрафних санкцій не вбачається, які суми штрафних санкцій були застосовані по кожному встановленому в акті перевірки порушенню.

Доводи позивача суд до уваги не приймає, а позовні вимоги у цій частині вважає такими, що не підлягають задоволенню у зв’язку з наступним.

Відповідно до п. 2.3 вказаного Положення гранична сума готівкового розрахунку одного підприємства з іншим підприємством (підприємцем)  протягом одного дня  за одним  або кількома платіжними документами встановлюється відповідною постановою  Правління  Національного  банку  України.

Платежі  понад  зазначену  граничну  суму  проводяться  виключно в безготівковій формі.  Кількість підприємств (підприємців), з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується.

Зазначені обмеження стосуються також розрахунків готівкою між підприємствами  в  оплату  за  товари,  що  придбані  на виробничі (господарські) потреби за рахунок коштів, одержаних   за корпоративними картками.

Зазначені обмеження не поширюються на:

а) розрахунки  підприємств (підприємців) з фізичними особами, бюджетами та державними цільовими фондами;

б) добровільні пожертвування та благодійну допомогу;

в) розрахунки  підприємств  (підприємців)  за  спожиту   ними електроенергію;

г) використання коштів, виданих на відрядження;

ґ) розрахунки  підприємств  (підприємців)  між  собою під час закупівлі сільськогосподарської  продукції.  Перелік  товарів,  що належать   до   цієї   продукції   (далі   -  сільськогосподарська продукція),  визначений Законом України  "Про  державну  підтримку

сільського господарства України".

У разі здійснення  підприємствами  готівкових  розрахунків  з іншими  підприємствами  (підприємцями)  понад установлену граничну суму кошти в розмірі перевищення  встановленої  суми  розрахунково додаються  до  фактичних  залишків  готівки  в  касі на кінець дня платника готівки одноразово в день здійснення цієї операції, з подальшим порівнянням одержаної розрахункової суми із затвердженим лімітом каси.

Пунктом 1 Постанови Правління Нацбанку України «Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку» № 32 від 09.02.2005р. встановлено граничну суму готівкового розрахунку одного підприємства з іншим підприємством (підприємцем)  протягом одного дня  за одним  або кількома платіжними документами відповідно до п. 2.3 Положення у розмірі 10000 грн.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995р. із змінами та доповненнями встановлено, що за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у  двократному  розмірі  сум  виявленої  понадлімітної  готівки за кожний день.

Позивач факт перевищення ліміту залишку готівки в касі на загальну суму 29147,53 грн. у період, що був перевірений, не заперечує.

Інших підстав, які б обґрунтовували його вимоги, ані у позовній заяві, ані у доповненнях до неї та у судових засіданнях позивач не довів.

Таким чином, суд вважає, що недодержання форми винесеного рішення не має наслідком його неправомірність, якщо факт порушення мав місце, та санкції, які застосовані до платника податків, відповідають вимогам чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача щодо скасування рішення про застосування штрафних санкцій № /0 від 06.03.2007 року у частині застосування фінансових санкцій у розмірі 58295,06 грн. задоволенню не підлягають, у цій частині у позові відмовлено.

Також на підставі акту перевірки від 27.02.2007р. ДПІ у м. Ялта було винесене податкове повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р., яким ТОВ «Арістон ТУР» донарахований податок на додану вартість у сумі 9471 та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4736 грн., усього 14207 грн. (т. 1, а.с. 60).

Позивач просить вказане податкове повідомлення-рішення скасувати, оскільки в акті перевірки зазначено, що підприємством була завищена сума податкового кредиту за період, який перевірявся. Вказане завищення виникло в зв’язку з тим, що позивачем не надано до перевірки декілька податкових накладних по ПДВ в грудні 2005 р., та червні, грудні 2006 р.

Однак вказані податкові накладні є на підприємстві, що підтверджується Книгою придбання товарів (робіт, послуг) в якої вони зазначені. Ці обставини підтверджуються також самим актом перевірки.

Тому позивач вважає, що  ДПІ в м. Ялта безпідставно донарахований податок на додану вартість та застосовані фінансові санкції.

Відповідач посилається на те, що згідно з п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997р. (із змінами та доповненнями) (Закон № 168) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми  сплаченого  (нарахованого)  податку  у  зв'язку з придбанням товарів   (послуг),  не  підтверджені  податковими  накладними  чи митними   деклараціями  (іншими  подібними  документами  згідно  з підпунктом  7.2.6  цього  пункту).

У  разі  коли  на  момент  перевірки платника податку органом державної  податкової  служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у   вигляді  фінансових  санкцій,  установлених законодавством,  нарахованих  на  суму  податкового  кредиту,  не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Заяву про включення вказаних податкових накладних до податкового кредиту у відповідних періодах ТОВ «Арістон ТУР» до ДПІ в м. Ялта не подавало.

Вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як зазначено в акті перевірки, в Книзі придбання товарів (робіт, послуг) за № 121, 122 в грудні 2005р. включені в податковий кредит і відображені в декларації з ПДВ за грудень 2005р. податкові накладні № 5351, 5355 від 02.12.2005р. від філії АТ «Кримтур» на суму 3830 грн. (у т.ч. ПДВ 638 грн.), та за № 10192 від 04.12.2005р. від ТОВ «Москва» на суму 4624 грн. (у т.ч. ПДВ 771 грн.).

Однак на момент перевірки згідно з актом вказані податкові накладні надані не були.

Відповідно до п.7.2.6 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» із змінами та доповненнями підставою для нарахування податкового кредиту без отримання податкової накладної є транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, за винятком тих, в яких форма встановлена міжнародними стандартами.

Вищевказані суми були сплачені ТОК «Крим»- філією АО «Кримтур» та ТОВ «Москва» за проживання у готелі, які підтверджується первинними документами, що надані до матеріалів справи, зокрема рахунками-фактурами, рахунками, фіскальними чеками (т. 1, а.с. 100-102).

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач обґрунтовано вказав в Книзі придбання товарів (робіт, послуг) номера платіжних документів, оскільки податкові накладні він не повинен був отримувати.

Включення позивачем цих сум до суми податкового кредиту з урахуванням  п.7.2.6 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» суд вважає правомірним.

Також у червні 2006р. в Книзі придбання товарів (робіт, послуг) за № 204 позивачем включена в податковий кредит і відображена в декларації з ПДВ за червень 2006р. податкова накладна № 2469  від 30.06.2006р.,  на суму 18675 грн. (у т.ч. ПДВ 3112 грн.), постачальник у Книзі не вказаний (т. 1, а.с. 142).

У грудні 2006р. в Книзі придбання товарів (робіт, послуг) за № 225, 226 позивачем включені в податковий кредит і відображені в декларації з ПДВ за грудень 2006р. податкові накладні без номеру від 14.12.2006р. від ФПЧО УС центр «Спартак» на суму 5400 грн. (у т.ч. ПДВ – 900 грн.), та податкова накладна без номеру від 14.12.2006р. від ТОВ «Сан-Мішель» на суму 24300 грн. (у т.ч. ПДВ 4050 грн.) (т. 1, а.с. 141).

На момент перевірки згідно з актом вказані податкові накладні надані не були.

До матеріалів справи позивачем надані копії податкових накладних, які видані ТОВ «Диал», ТОВ «Сан Мішель», ФПУ «ОУСЦ «Спартак», оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні (т. 1, а.с. 143-145).

Суми, вказані у цих накладних, співпадають з даними, що вказані в Книзі придбання товарів (робіт, послуг).

Дослідивши той факт, що податкова накладна, яка видана ФПУ «ОУСЦ «Спартак», має іншу дату, ніж вказана в Книзі придбання товарів (робіт, послуг), а саме 20.12.2006р., а не 14.12.2006р., суд дійшов висновку про те, що вказаний факт не має суттєвого значення та може бути, наприклад, опискою при написанні дати, оскільки суми вартості товару та ПДВ, вказані в Книзі та у податкової накладної, однакові.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р., яким до ТОВ «Арістон ТУР» донарахований податок на додану вартість у сумі 9471 та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4736 грн., усього 14207 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі акту перевірки від 27.02.2007р. ДПІ у м. Ялта було також винесене податкове повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р., яким ТОВ «Арістон ТУР» донарахований податок на прибуток у сумі 745грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3363 грн., усього 4088 грн. (т. 1, а.с. 62).

Оскільки ухвалою від 31.07.2007р. провадження у справі в частині скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р. в частині донарахування податку на прибуток у сумі 725 грн. та застосування санкцій у сумі 363 грн. закрито, суд розглядає вимоги позивача щодо скасування  податкового повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р. в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3000 грн.

В ході перевірки ДПІ в м. Ялта встановлено, що ТОВ «Арістон Тур» в першому кварталі 2005 року занизив валові доходи по отриманій передоплаті від ФФУ м. Київ по платіжному дорученню № 29 від 29.03.2005р. на суму 30000 грн., у тому числі ПДВ 6000 грн.

На вищевказану суму підприємство виписало податкову накладну № 23 від 29.03.2005р. та включило в Книгу продажу товарів (робіт, послуг) в березні 2005р. податкові зобов’язання.

В декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2005р. позивач цю суму не вказав, чим занизив валові доходи в першому кварталі.

Сума передоплати включена позивачем в состав валових доходів в декларацію за перше півріччя 2005р. , тобто у другому кварталі 2005 року.

Відповідач вважає, що заниженням валових доходів у 1 кварталі 2005р. на суму 24000 грн. позивач порушив п. 11.11 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» № 283/97-ВР від 22.05.1997р. із змінами та доповненнями (Закон № 283), оскільки згідно з правилами ведення податкового обліку, датою збільшення валових доходів враховується дата, яка приходиться на податковий період, в якому проходить любе з подій, яке раніше ( так у відзиві):

-          або дата зарахування грошових коштів від покупця на банківський рахунок платника податку в оплату за товари (роботи, послуги), які призначені для продажу;

-          або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) – дата фактичного виконання результатів роботи (послуг) платником податку.

Згідно з п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платник а податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (із змінами та доповненнями (Закон № 2181) платник  податків,  який  до  початку  його  перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання  минулих  податкових  періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму  такої недоплати  та  штраф  у  розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання  такого  уточнюючого  розрахунку

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього  податку,  що  подається  за  наступний  податковий  період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з  цього  податку.

Оскільки підприємством штрафна санкція в декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2005р. не нарахована та до бюджету не сплачена, ДПІ в м. Ялта у податковому повідомленні-рішенні № /0 від 06.03.2007р.застосувала до ТОВ «Арістон ТУР» штрафні санкції у розмірі 3000 грн. на підставі п.п. 17.1.3 п. 17 ст. 17 Закону № 2181.

Доводи відповідача суд до уваги не приймає, а податкове повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р. у частині застосування штрафних санкцій 3000 грн. вважає таким, що підлягає скасуванню у зв’язку з наступним.

Відповідно до п.п. 17.1.3 п. 17 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами» у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Пунктом б) п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України № 2181 передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний  самостійно  визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані  документальних  перевірок   результатів   діяльності платника  податків  свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Податкове зобов’язання з податку на прибуток підприємству донараховано не було.

Вказаний факт підтверджується матеріалами справи, у тому числі розрахунком, який наданий відповідачем, а також не заперечується сторонами у судовому засіданні (т. 2, а.с. 1 ).

Крім того, в акті перевірки  та податковому повідомленні-рішенні № /0 від 06.03.2007р. ДПІ в м. Ялта посилається на п.11.11 ст. 11 Закону України № 283, який ніби-то порушив позивач. Однак такої норми закону взагалі не існує. Дати, які можуть бути датами збільшення валового доходу, вказані в п.п.11.3.1 п.11.3 ст. 11 закону № 283.

Згідно з ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Таким чином, оскільки податкове зобов’язання за вищевказане порушення ДПІ в м. Ялта позивачу донараховане не було, суд вважає, що застосування фінансових санкцій на підставі п.п. 17.1.3 п. 17 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами»  неправомірно.

Тому податкове повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р. в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3000 грн. підлягає скасуванню.

Також на підставі акту перевірки від 27.02.2007р. ДПІ у м. Ялта було винесене податкове повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р., яким ТОВ «Арістон ТУР» донарахований податок з доходів найманих робітників у сумі 920,68 та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1841,36 грн., усього 2762,04 грн. (т. 1, а.с. 61).

При проведенні перевірки встановлене порушення п.п. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003р. (із змінами та доповненнями) (Закон № 889), оскільки у 2004р. та у 2005р. по авансовим звітам працівникам ТОВ «Арістон ТУР» були сплачені суми за поїздки у м. Київ, які не зв’язані з господарською діяльністю за рахунок засобів позивача (в авансових звітах немає посвідчення на відрядження з відміткою прибуття та відбуття у м. Київ, немає наказу даного суб’єкта господарювання на відрядження у м. Київ), а саме:

авансовий звіт Міхно В.В. № 14 від 04.04.2005р. – 179,61 грн.

авансовий звіт Алаєва Н.А. № 15 від 04.04.2005р. – 81,61 грн.

авансовий звіт Міхно В.В. № 26 від 30.08.2006р. – 825 грн.

За вказане порушення позивачеві на підставі п.п. 8.1 п. 8.1 ст. 8 Закону № 889 донарахований податок з доходів фізичних осіб у сумі 141,21 грн. та застосовані фінансові санкції у розмірі 282,42 грн.

Позивач надав до матеріалів справи звіт № 11 від 31.03.2005 р., з посвідченням на відрядження № 1 з відмітками про прибуття та вибуття та наказ № 1к від 28.03.2005 р., а також звіт № 12 від 31.03.2005 р. з посвідченням на відрядження № 2 з відмітками про прибуття та вибуття та наказ № 2к від 28.03.2005 р.  (т. 1, а.с. 64-65, т. 2, а.с.15 ).

У позовній заяві та у судових засіданнях позивач посилається на те, що за період, який перевірявся,  його працівники були у відрядженні в м. Київ двічі, що підтверджено наданими документами.

Інших відряджень до м. Київ за вказаний період на підприємстві не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів того, що звіти, які вказані в акті перевірки, були перевірені та взагалі мали місце, відповідач не надав.

Доказами, які надав позивач, підтверджений факт інших відряджень його працівників з іншими авансовими звітами.

Крім того, у результаті перевірки правильності і повноти утримання податку з доходів фізичних осіб до бюджету за період з 22.12.2004р. по 31.12.2006р. встановлене порушення п.п. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 Закону № 889, а саме податкова соціальна пільга  застосовувалась до нарахованих доходів у вигляді заробітної плати без заяви фізичних осіб (працівників підприємства) – платників податку про застосування соціальної пільги.

Соціальна пільга починає застосовуватись до нарахованих доходів у вигляді заробітної плати з дню отримання працедавцем заяви платника податку про застосування податкової соціальної пільги за формою, визначеною центральним податковим органом.

За вказане порушення позивачеві на підставі п.п. 8.1 п. 8.1 ст. 8 Закону № 889 донарахований податок з доходів фізичних осіб у сумі 779,47 грн. та застосовані фінансові санкції у розмірі 1558,94 грн.

Як вбачається з акту перевірки, ДПІ в м. Ялта не вказано, до заробітної плати яких саме працівників була застосована соціальна пільга без наявності заяви працівника.

У судовому засіданні 31.07.2007р. відповідач надав розрахунок фінансових санкцій по акту перевірки ТОВ «Арістон Тур», який, згідно з поясненнями ДПІ в м. Ялта, є додатком до акту (т. 2, а.с.13).

Однак з вказаного розрахунку також не вбачається, яким чином був донарахований  вищевказаний податок.

Позивач посилається на те, що заяви про застосування податкової пільги працівниками Охрименко А.А., Алаевой Н.А. були присутні на підприємстві, та надав їх у матеріали справи (т. 1, а.с. 103, 104).

Однак з урахуванням викладеного, перевірити достовірність розрахунку, а також взагалі відповідність заяв неможливо.

Таким чином вимоги позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р., яким ТОВ «Арістон ТУР» донарахований податок з доходів найманих робітників у сумі 920,68 та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1841,36 грн., усього 2762,04 грн. підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 1 грн. 70 коп. з Державного бюджету України на підставі ч. 3 ст. 94 КАС України пропорційно задоволеним вимогам.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова складена у повному обсязі   06 серпня 2007року.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. ч. 3 ст. 94, 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій ДПІ в м. Ялта № /0 від 06.03.2007 року в частині застосування фінансових санкцій у розмірі 1699975 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Ялта № /0 від 06.03.2007р., про донарахування податку на додану вартість у сумі 9471грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 4736 грн., усього 14207 грн.

Скасувати  податкове повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р. в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3000 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 06.03.2007р. про  донарахування податку з доходів найманих робітників у сумі 920,68 та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1841,36 грн., усього 2762,04 грн.

В іншій частині у позові відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь  ТОВ «Арістон ТУР» ( м. Ялта, вул.. Свердлова, 48-А,кв.23, ) 1,70грн. судового збору.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України  до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.