ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  15/320

06.08.07

За позовом        Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В."

до                        Дочірнього підприємства по реконструкції та будівництву № 15 Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Київрембуд"

про                     стягнення 132 102,91 грн.

Суддя

Представники:

від позивача - Антохіна Д.О., Воронцова О.В.

від відповідача - не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." (далі - позивач) до Дочірнього підприємства по реконструкції та будівництву № 15 Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Київрембуд" (далі - відповідач) про стягнення 132 102,91 грн. (87 104,93 грн. - основний борг, 14 960,57 грн. - пеня, 6 441,71 грн. - 3% річних, 23 595,70 грн. - інфляційні нарахування) заборгованості згідно з договором купівлі-продажу № 2.109Т від 01.12.2003.

Відповідач у судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, відзив на позов не надав, поважних причин неявки в судове засідання не повідомив.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз'яснення Президії ВАСУ від 18.09.97р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав позовні вимоги, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2003 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № 2.109Т (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору позивач зобов'язався передати у власність відповідача товар, визначений у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору (додаток № 1), а відповідач - прийняти товар та сплатити його повну вартість в обумовлений договором строк.

Згідно з п. 3.1. договору загальна вартість товару, що передається у власність покупця, складає 97 938,36 грн., в тому числі ПДВ 16 323,06 грн.

Так, на початку грудня 2003 року та у березні 2004 року позивач передав, а відповідач отримав товар (видаткові накладні № РНБ-000178 від 01 грудня 2003 року; № РНН-000247 від 01 грудня 2003 року - довіреність на отримання матеріальних цінностей серії НАЖ № 610188 від 24 листопада 2003 року; видаткові накладні № РНБ-000184 від 04 грудня 2003 року; № РНН-000254 від 04 грудня 2003 року; № РНБ-000187 від 05 грудня 2003 року - довіреність на отримання матеріальних цінностей серії НАЖ № 610213 від 03 грудня 2003 року; видаткова накладна № РНБ-000032 від 11 березня 2004 року - довіреність на отримання матеріальних цінностей серії ЯЗУ № 280187 від 11 березня 2004 року).

15 грудня 2003 року відповідач повернув частину товару, а саме торцевий зажим Фрамакс у кількості 24 одиниці (накладна на повернення № ДК-0000004 від 15 грудня 2003 року).

Таким чином, позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 97 104,93 грн., проте, відповідач оплатив товар лише частково на суму 10 000,00 грн.

Згідно з п. 3.2. договору відповідач зобов'язався сплатити в якості авансу суму у розмірі 7 533,72 грн., в т.ч. ПДВ на поточний рахунок позивача протягом 3 банківських днів з моменту укладання договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що проведення подальшого розрахунку за переданий у власність товар відповідач здійснює у відповідності до наведеного у підпунктах цього пункту графіку платежів протягом 12 місяців, починаючи з дати укладення договору.

Відповідач порушив зобов'язання, у встановлений строк за поставлений товар не розрахувався.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

На день винесення рішення сума основного боргу складає 87 104,93 грн., що підтверджується матеріалами справи, і підлягає стягненню з відповідача.

На підставі Закону України від 22.11.96р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно з п. 7.3. договору за прострочення платежів позивач має право нарахувати та стягнути з відповідача пеню від загальної вартості товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Нарахування пені не звільняє відповідача від відповідальності, передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, у зв’язку з простроченням платежу за отриманий товар з відповідача необхідно стягнути пеню в сумі 14 960,57 грн., що відповідає розрахунку позивача, наведеному у додатку до позовної заяви.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов’язання, він на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що згідно з наданим позивачем і не запереченим відповідачем розрахунком становить 23 595,70 грн. - інфляційних нарахувань та 6 441,71 грн. - 3% річних.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

За наведених обставин, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 132 102,91 грн.

Крім того, на відповідача відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються витрати по сплаті державного мита в сумі 1 321,03 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не оспорив ціну позову, позовні вимоги визнаються обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА Україна Т.О.В." задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства по реконструкції та будівництву № 15 Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Київрембуд" (юридична адреса: 01103 м. Київ, вул. Кіквідзе, 11; фактична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Б, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА Україна Т.О.В." (м. Київ, пр-т Героїв Сталінграду, 20-А, ) 87 104 (вісімдесят сім тисяч сто чотири) грн. 93 коп. основного боргу, 14 960 (чотирнадцять тисяч дев’ятсот шістдесят) грн. 57 коп. пені, 23 595 (двадцять три тисячі п’ятсот дев’яносто п’ять) грн. 70 коп. інфляційних нарахувань, 6 441 (шість тисяч чотириста сорок одна) грн. 71 коп. - 3 % річних, 1 321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 03 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня  його  прийняття.

Суддя                                                                                                        М.Г.Хоменко