ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 листопада 2007 р.
№ 2-28/3129-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу
Військової частини А 2320

на
рішення від 05.04.2006 р. господарського суду Автономної Республіки Крим

у справі
№ 2-28/3129-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
ДПІ у м. Сімферополі

До
Військової частини А 2320

про
стягнення 61 574,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга Військової частини А 2320 від 31.10.2007 р. № 3145 (зареєстровано ВГСУ за № 15390 від 05.11.2007 р.) на рішення від 05.04.2006 р. господарського суду Автономної Республіки Крим не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Військовою частиною А 2320 подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого господарського суду України.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 109 ГПК України, касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через місцевий чи апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову. Цей порядок покликаний забезпечити надходження касаційної скарги до Вищого господарського суду України разом зі справою для здійснення судом касаційної інстанції своїх процесуальних повноважень щодо перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх  встановлення судами.

Враховуючи, що касаційна скарга Військової частини А 2320 надійшла безпосередньо до суду касаційної інстанції без справи, факт подання оскаржувачем цієї скарги не через місцевий або апеляційний господарський суд створює перешкоди для розгляду скарги по суті та є підставою для її повернення у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Крім того, відповідно до положень ст. 46 та ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати державного мита у встановленому порядку і розмірі.

Разом з цим, скаржником до касаційної скарги не додано доказів сплати державного мита.

Відповідно до підпункту “г” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 “Про державне мито” із  апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами: державне мито справляється у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Згідно із підпунктом “а” п. 2 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 “Про державне мито” із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, ставка державного мита встановлена в такому розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Військової частини А 2320 повернути заявнику.

Головуючий суддя                                                                       Муравйов О.В.

Судді                                                                                           Полянський А.Г.

Фролова Г.М.