ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2007                                                                                           Справа  № 9/115

За позовом Прокурора Воловецького району в інтересах держави в особі Воловецької селищної ради Закарпатської області, смт. Воловець Воловецького району

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Полімер - Техніка”, смт. Воловець Воловецького району

Про стягнення 123 847,50 грн.

Суддя Г.Й. Бобрик

Представники:

Від позивача: Дзямко А.І. - представник по дов. від 18.06.07 р. № 305

Від відповідача: Дербаль М.М. –директор

Олашин О.А. –представник по дор. №1-06 від 15.11.06

Від прокуратури Закарпатської області - Костак В.В.

СУТЬ СПОРУ: Прокурор Воловецького району в інтересах держави в особі Воловецької селищної ради Закарпатської області, смт. Воловець Воловецького району заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю „Полімер - Техніка”, смт. Воловець Воловецького району, яким просить суд

зобов"язати ТОВ „Полімер - Техніка” укласти договір оренди земельної діяльнки з Воловецькою селищною радою у відповідності до рішення ради від 19.10.2004р.;

стягнути з  ТОВ „Полімер - Техніка” на користь Воловецької селищної ради збитки, заподіяні безоплатним користуванням землею (без укладення договору оренди) в сумі 123 847,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ТзОВ „Полімер - Техніка” використовує земельну ділянку площею 4.9 га., що знахаходиться на території Воловецької селищної ради, тобто являється власністю громади селища Воловець без відповідних правовстановлюючих документів.

Рішенням від 19.10.2004 р. Воловецькою селищною радою на 14 сесії 4 скликання відповідачеві передано земельну ділянку 4.9 га. у довгострокову оренду строком на 49 років.

Позивач вважає, що відповідач ухиляючись від укладення договору оренди на земельну ділянку, якою фактично користується, заподіяв збитки в сумі 123 847,50 грн.

В судовому засіданні, 05 липня 2007 р., позивачем подано суду письмове клопотання від 04.07.2007 року № 320, в якому зазначається, що Воловецькою селищною радою на чотирнадцятій сесії четвертого скликання 19.10.04 р. було прийняте рішення про передачу ТзОВ "Полімер Техніка" земельної діянки розміром 4,9 га. у довгострокову оренду, строком на 49 років, оскільки товариство належить до господарських товариств і не підпадає під дію ст. 92 Земельного кодексу України.

Просить суд стягнути з ТзОВ "Полімер Техніка" на користь Воловецької селищної ради збитки, заподіяні фактичним використанням землі без правовстановлюючих документів (договору оренди) в розмірі 148 768,44 грн.

18 жовтня 2007 р., представник позивача подав суду письмове уточнення позовних вимог від 17.10.2007 р. № 452/02-10, яким просить суд зобов"язати ТОВ „Полімер - Техніка” укласти договір оренди земельної діяльнки з Воловецькою селищною радою у відповідності до рішення чотирнадцятої сесії четвертого скликання Воловецької селищної ради від 19.10.2004 р. та стягнути на користь Воловецької селищної ради збитки, заподіяні фактичним використанням землі без правовстановлюючих документів (договору оренди) в розмірі 148 768,44 грн.

Представник прокуратури підтримав позовні вимоги з урахуванням поданих позивачем уточнень позовних вимог.

Згадані заяви - уточнення по своїй суті не є, власне, заявою про уточнення позовних вимог. Дані заяви суд розцінює як збільшення розміру позовних вимог, тобто позивач просить суд стягнути суму збитків у більшому розмірі ніж вказано в позовній заяві та за інший період.

Відповідач вважає, що уточнення позовних вимог позивача від 17.10.07 р. та клопотання позивача від 04.07.07 р. про збільнення розміру позовних вимог не можуть бути прийняті судом до розгляду, так як дані клопотання суперечать приписам ст. 22 ГПК України. Сума збитків в уточненні значно більша ніж в позовній заяві та виходить за межі спірного періоду.

Відповідач вимоги позивача вважає незаконними. Вважає, що користується земельною ділянкою на законних підставах, у спосіб, встановлений Коституцією України, Земельним кодексом України та на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЗК 004-000003 від 08.02.1994 р. № 1, договору на право тимчасового користування землею від 27.01.1997 р., рішення від 23.05.2001 р. Воловецької селищної ради Закарпатської області 14 сесії 23 про передачу в постійне користування земельної ділянки в розмірі 5,0 га. ТзОВ "Полімер - Техніка".

Оскільки, земельна ділянка була надана товариству у користування, до введення в дію нового Земельного кодексу України, відповідач сплачує земельний податок відповідно до Закону України "Про плату за землю", заборгованість зі сплати земельного податку у відповідача відсутня.

Відповідач стверджує, що позивач порушив норми Земельного кодексу України, в частині порядку припинення права користування землею. За загальним порядком, у разі закінчення строку тимчасового користування земельною ділянкою, наданою відповідною радою,то таке право користування припиняється за рішенням цієї ж ради на підставі норм Земельного кодексу України, а не у інший спосіб ніж прописано законом.

Позивач, у встановленому законом порядку, не приймав відповідного рішення ради на сесії про припинення права користування відповідачем земельною ділянкою в період дії договору тимчасового користування землею з 1997 р. та в період від дати прийняття відповідного рішення сесії від 23.05.2001 р. про передачу відповідачеві земельної ділянки пл. 5,0 га. у постійне користування, а відтак, вказані акти є чинним.

Відповідно до ч. 2 ст. 116, ст. 123 Земельного кодексу України одним із видів набуття права на землю громадянами та юридичними особами є надання земельних ділянок у користування, яке здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Стосовно вимоги про стягнення збитків вказує на те, що ЗКУ передбачає стягненя збитків за порушення земельного законодавства, яке позивачем не доведено.

Відповідач вважає позов є безпідставним та просить суд відмовити в його задоволенні повністю.

В засіданні суд по розгляду справи 18.10.2007 р., відповідно до ст. 77 ГПК України, за згодою сторін, оголошувалась перерва до 15 год. для оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника прокуратури та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

На земельну ділянку, якою користується ТзОВ "Полімер - Техніка",  Воловецька селищна рада народних депутатів 08.02.1994 р. Воловецькому заводу АТ концерну "Електрон" видала Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.

27 січня 1997 року Воловецька селищна рада народних депутатів Воловецького району Закарпатської області уклала із ЗАТ "Полімер - Техніка" договір на право тимчасового користування землею, яким надано відповідачеві земельну ділянку площею 6 гектарів у тимчасове користування, строком на 5 років.

До закінчення строку дії даного договору (тобто до 27.01.2002 р.) рішенням позивача від 23.05.2001 р. 14 сесії 23 скликання земельну ділянку в розмірі 1.1 га. вилучено з користування ТзОВ "Полімер - Техніка" та передано у постіне користування ТзОВ "Полімер - Техніка" земельну ділянку в розмірі 5 га.                     Вказане рішення прийняте в межах компетенції, не скасоване у встановленому законом порядку та є чинним на час розгляду справи .

З набранням чинності нового Земельного кодексу України з 01.01.2002 р. відповідач, як зацікавлена особа, у встановленому законом порядку звернувся до позивача із заявою від 18.10.2004 р. вих. № 1542 про передачу землі в постійне користування в кількості 4.9 га., на якій знаходиться виробництво даного підприємства.

Позивачем дана заява залишена без розгляду.

Рішенням від 19.10.2004 р. Воловецька селищна рада на 14 сесії 4 скликання передала ТзОВ "Полімер - Техніка" у довогострокову оренду, строком на 49 років, земельну ділянку в кількості 4.9 га.  для обслуговування виробничих приміщень товариства із встановленням орендної плати за 1 кв.м. у розмірі 10 % оціночної вартості земельної ділянки на рік.

Даним рішенням селищна рада поіншому врегулювала порядок користування земельною ділянкою відповідачем, чим порушивши порередньо визначений цією ж радою порядок користування земельною ділянкою відповідачем (рішення від 23.05.2001 р.).

Позивач звертаючись до суду з позовом про спонукання відповідача укласти договір оренди, не довів, що відповідач ухиляється від його укладення, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач звертався до відповідача з проектом договору оренди для підписання, а відповідач відмовився.

Стаття 125 Земельного кодексу України, на яку міститься посилання у позовній заяві, не передбачає обов"язку відповідача на укладення договору оренди землі.

У зв"язку з чим, відсутні підстави для зобов"язання відповідача укласти з позивачем договір оренди.

З огляду на викладене, позивач діяв у спосіб інший, ніж визначено законодавстом, а отже, і статтею 19 Коституції України.

Частиною 2 ст. 19 Коституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 статті 121 Коституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Такі випадки визначені, зокрема, і у статті 2 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов"язок господарського суду порушувати справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Господарський суд приймаючи позовну заяву до розгляду пропонував заявнику та позивачеві уточнити позовні вимоги та надавав можливість врегулювання даного спору в добровільному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник та позивач не діяли у вищенаведеному порядку, на пропозицію суду не привели позовні вимоги у відповідність до чинного законодавства для захисту своїх прав.

Вимоги про стягнення збитків нормативно не обгрунтовані та належним чином не підтверджені.

Поданий позивачем розрахунок суми зитків теж є необгрунтований.

Правова природа збитків та порядок їх відшкодування (стягнення) регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відшкодування збитків як санкція може бути застосована в усіх випадках порушення цивільно-правових зобов”язань, коли внаслідок такого порушення потерпіла сторона несе збитки.

Господарськими судами під час розгляду даної справи не враховано, що згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов’язання або встановлені вимоги, щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідальність за порушення земекористування визначена самим Земельним Кодексом України та Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284.

За змістом ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а за положенням ст. 34 цього ж Кодексу, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене та заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю, оскільки позивачем не доведено підстави зобов"язання відповідача укласти договір оренди, докази ухилення відповідача від укладення договору оренди в матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази надсилання відповідачеві проекту договору оренди для підписання. Вимога про стягнення збитків належним чином не обгрунтована та не підтверджена.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 19, 121 Конституції України, ст.ст. 16, 22 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 116, 123, 125 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року), рішенням Конституційного суду України від 22.09.2005 р. № 5рп/2005 та ст.ст. 22, 33, 34, 44-49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя                                                                                 Г.Й. Бобрик

Вступна та резолютивна частина рішення оголошена 18.10.2007 р.

Рішення оформлено, відповідно до ст. 84  Господарського процесуального кодексу України, 29.10.2007 р.