ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05.07.07                                                                                           Справа  № 4/429-11/75

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії :

головуючого судді:     Кравчук Н.М.

суддів:                           Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянув
апеляційну скаргу Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Росан», м. Львів від 13.04.2007 р. № 369

на рішення
господарського суду Львівської області від 29.03.2007р.

у справі
№ 4/429-11/75

за позовом:
Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія «КґЮ БІ І-УГПБ Іншуеренс», м. Київ,

до відповідача:
Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільного українсько-канадського підприємства «Росан», м. Львів

про
стягнення 48 855,21 грн.,

за участю представників:

від позивача: Москаленко Т.А. –представник (довіреність в матеріалах справи)

від відповідача: Олексин Т.Т. –представник (довіреність в матеріалах справи);

Золотухін І.В. –представник (довіреність в матеріалах справи)

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представникам сторін роз’яснено. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 29.03.2007р. у справі № 4/429-11/75 (суддя Сало І.А.) позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ТзОВ «Спільного українсько-канадського підприємства «Росан»на користь ЗАТ „Страхова компанія «КґЮ БІ І-УГПБ Іншуеренс»48 855,24 грн. основного боргу, 489,00 грн. державного мита та 118,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки страхувальною компанією ЗАК СК “К”Ю БІ І-УГПБ Іншуеренс” відшкодовано замовнику завдану шкоду в сумі 48 855,24грн. то відповідно до п.5.2.1 договору перевезення № 10/06 від 09.05.2005р. перевізник несе матеріальну відповідальність за шкоду, завдану замовнику внаслідок втрати чи пошкодження вантажу у розмірі фактично завданих реальних збитків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, прийнятим без з’ясування всіх обставин, що мають значення для справи, без дослідження всіх доказів по справі, а тому просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. На думку скаржника, страхове покриття по договору страхування С № 15597 від 10.10.2004р. не поширювалося на факт перевезення вантажу транспортом ТзОВ «Спільного українсько-канадського підприємства «Росан», тому визнання випадку страховим здійснено в порушення внутрішніх локально-правових актів ЗАТ „Страхова компанія «КґЮ БІ І-УГПБ Іншуеренс»та Закону України «Про страхування».

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечує, рішення суду першої інстанції вважає обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм чинного законодавства, просить суд апеляційної інстанції залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

10 квітня 2004 року між ЗАТ “КґЮ БІ І-УГПБ Іншуеренс” (Страховик) та ТзОВ Українсько-кіпрським СП “МТІ” (Страхувальник) було укладено договір страхування (вантажоперевезень) РО4725, С15597 (а.с. 4-11).

Між ТзОВ Українсько-кіпрським СП “МТІ” (замовник) та ТзОВ «Спільного українсько-канадського підприємства «Росан»(перевізник) було укладено договір перевезення вантажу №10/06 від 09.06.2005р., відповідно до  умов якого перевізник зобов’язується приймати, а замовник передавати для перевезення вантажі, у строки та в обсягах погоджених сторонами. Пунктом 5.2.1 договору передбачено, що перевізник несе матеріальну відповідальність за шкоду завдану замовнику внаслідок втрати чи пошкодження вантажу (а.с. 12).

Згідно договору перевезення вантажу та вантажної декларації KV 205333 від 13.07.2007р. ТзОВ «Спільного українсько-канадського підприємства «Росан»прийняло вантаж (комп’ютерну техніку) від ТзОВ Українсько-кіпрського СП “МТІ” для перевезення в місто  Запоріжжя, ПП «Фотоком».

Під час магістральної доставки транспортним засобом «Мерседес 814»д.н.з. 166-14 КМ по маршруту Київ-Запоріжжя 14.07.2005р. невстановленими особами була скоєна крадіжка вантажу ТзОВ Українсько-кіпрського СП “МТІ” на загальну суму 56 850,24 грн. При огляді автомобіля було встановлено, що на задніх дверях автомобіля відсутні пломби та замок (а.с. 16).

Страхова компанія “К”Ю БІ І-УГПБ Іншуеренс” відповідно до страхового полісу (сертифікату страхування № С 15597) серед умов страхування якого є умова щодо покриття крадіжки (п.19), перерахувала страхувальнику –ТзОВ спільному українсько-кіпрському підприємству “МТІ” суму матеріального збитку в сумі 48 855,24грн. , про що свідчить платіжне доручення № 110614 від 22.08.2005р.

Твердження скаржника про те, що відповідно до п.5.2.1 договору перевезення № 10/06 від 09.05.2005року страхового випадку не настало, оскільки згідно з ст. 20.3 договору страхування, за даним договором не покривається викрадення без ознак силового або насильницького проникнення, а також непояснюване зникнення вантажу, суд до уваги не приймає , оскільки в даному випадку були збиті замки та порушені пломби, що є безпосередніми ознаками насильницького проникнення і про що зазначено в постанові про порушення кримінальної справи (а.с.6).

Згідно ст.27 Закону України “Про страхування” до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержав страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 52 Закону України “Про автомобільний транспорт” визначено основні права та обов’язки виконавця за договором перевезення вантажу автомобільним транспортом серед яких забезпечення збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (вповноваженій ним особі) в пункті призначення. Крім цього, автомобільний перевізник зобов’язаний відшкодувати замовнику збитки пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Статтею 314 ГК України зазначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження вантажу сталися не з його вини.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку відповідачем не представлено доказів відсутності його вини.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення господарського суду Львівської області відповідає обставинам справи, нормам чинного законодавства, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 29.03.2007р. у справі № 4/429-11/75 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3.          Справу передати в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя                                                            Кравчук Н.М.

судді                                                                                Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.