ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 р.
Справа № А-6/160

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: Cуддя  Грица Юрій Іванович     При секретарі   Цюрак А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом  ВАТ"Нафтохімік Прикарпаття"  вул.Майданська,5,Надвірна,78400,

до відповідача  ДПІ в Надвірнянському районі  Визволення,2,Надвірна,Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78400

За участю прокуратури Івано-Франківської області  вул. Грюнвальдська, 11, м.Івано-Франківськ

про визнання нечинними податкових  повідомлень-рішень ДШ в Надвірнянському районі  №/0 та №/0 від 21.05.2007 року.

Представники:

Від позивача: Дунець О.Я., (довіреність № 01-70 від 21.12.06р. начальник юридично-договірного відділу)

Від відповідача:  Ільків І.Д., (довіреність № 5092/10/10 від 14.06.07 ГДПІ )

Від відповідача:  Дум"як В.О., (довіреність № 6701/Д-10 від 06.08.07 СДПІ )

Від відповідача:  Гринчук М.Р., (довіреність № 8016/10 від 19.12.06 заступник начальника інспекції )

Був присутній прокурор:  Савчук Л.Є.,

Ухвалою  суду від    10.07.07  справи №А-6/160 та №А-6/161 об’єднано у справу №А-6/160

СУТЬ СПРАВИ: подано позов про визнання нечинними податкових  повідомлень-рішень ДШ в Надвірнянському районі  №/0 та №/0 від 21.05.2007 року.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 27.11.07.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В підтвердження позовних вимог вказує,   що  з його сторони не було порушень п. 1.3. ст. 1;  п. 1.8. ст. 1; п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст.7; п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7; п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, а включаючи до податкового кредиту відповідні суми ПДВ в грудні 2004 року товариство керувалося п.п. 7.4.1.  та  п.п. 7.5.1., п. 7.5. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”  від 03.04.1997 року №168/97-ВР. Тому, отримавши податкові накладні та сплативши податок на додану вартість в ціні придбаного у продавця товару, позивач правомірно включив  25507445 грн 33 коп ПДВ до складу податкового кредиту згідно податкової декларації по податку на додану вартість за грудень 2004 року та має право на бюджетне відшкодування вказаної суми.

Відповідач  подав суду заперечення на позов, в якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що оспорювані  податкові повідомлення- рішення прийняті ним на підставі чинного законодавства. Зокрема вказує, що  позивач  не мав права включати 25507445 грн 33 коп ПДВ до складу податкового кредиту по податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2004 року, згідно податкових накладних виписаних ТОВ “Оптіма-Трейд” при реалізації продукції Позивачу, так як до бюджету податок на додану вартість підприємством-виробником товару, яким виступило ПП «Мірабуль»не сплачувався, тобто не було надмірної сплати ПДВ до бюджету, а тому позивач немає права на його включення в податковий кредит та відшкодування, як це випливає з загального аналізу п. 1.3. ст. 1;  п. 1.8. ст. 1; п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст.7; п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7; п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Прокурор заперечення стосовно позовних вимог підтримав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що 21.05.07 року на підставі акту документальної перевірки ДПІ в Надвірнянському районі №470/23-00152230 від 21.05.07 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 21.05.2007 року.

На підставі податкового повідомлення-рішення Відповідача №/0 від 21.05.2007 року позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 20806576 грн 33 коп, та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 10403288 грн17 коп. На підставі податкового повідомлення-рішення Відповідача №/0 від 21.05.2007 року позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 4700869грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2350434 грн 50 коп.

Не погодившись з вищевказаними повідомленнями -рішеннями позивач звернувся до суду з вимогою про визнання їх  нечинними.

Як випливає з акту документальної перевірки №470/23-00152230 від 21.05.2007 року, при придбанні ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” продукції  ТОВ “Оптіма-Трейд” виписало ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття”  податкові накладні № 15-144/НХП від 01.12.2004 року, №17-144/НХП від 20.12.2004 року, №16-144/НХП від 20.12.2004 року, №02-159/НХП від 31.12.2004 року  на загальну суму 153044671 грн 98 коп. в тому числі ПДВ 25507445 грн33 коп,  на підставі яких ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” не мало права включати вказані в податкових накладних суми ПДВ до складу податкового кредиту згідно поданої податкової декларації по податку на додану вартість за грудень 2004 року.

В обгрунтування своєї позиції Відповідач вказує на те, що ТзОВ “Оптіма-Трейд”, яке виписало вказані податкові накладні, не є виробником товарів, які реалізовано на ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття”, а товари отримані у АТЗТ “Футбольний клуб “Дніпро-96”. Одним із постачальників  АТЗТ “Футбольний клуб “Дніпро-96” згідно матеріалів зустрічної перевірки було ПП “Мірабель”, так як АТЗТ “Футбольний клуб “Дніпро-96” не є виробником товарів, які в подальшому реалізовано ТзОВ “Оптіма-Трейд”. В свою чергу ПП “Мірабель задекларувало податкові зобов'язання по ПДВ в листопаді 2004 року в сумі 107 150 000 грн., а податковий кредит в сумі 107 149 517 грн., відповідно до сплати належить 483 грн. За грудень 2004 року податкові зобов'язання ПП “Мірабель” з ПДВ становлять 227 166 667 грн., а податковий кредит               227 166 667 грн., відповідно до сплати належить 0 грн.  Окрім того, провести документальну перевірку ПП “Мірабель” неможливо, у зв'язку з тим, що посадовими особами даного підприємства не надано документи для проведення перевірки, тому такі розбіжності підтверджуютье, що ПП “Мірабель” до податкового зобов'язання ПДВ не включено та відповідно до бюджету  не сплачено.

Таким чином, відповідач стверджує, що ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття”  не мало права включати ПДВ в сумі 25507445 грн 33 коп. по податкових накладних отриманих від ТОВ «Оптіма-Трейд»до складу податкового кредиту згідно податкової декларації по податку на додану вартість за грудень 2004 року, оскільки  до бюджету податок на додану вартість підприємством-виробником товару, яким є ПП «Мірабель»не сплачувався, тобто не було надмірної сплати ПДВ до бюджету. Крім того, ВАТ “Нафтохімік Прикарпаття” не мало права на його відшкодування, як це випливає із загального аналізу п. 1.3. ст. 1;  п. 1.8. ст. 1; п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст.7; п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7; п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

В судовому засіданні судом досліджені наступні докази: акт документальної перевірки ДПІ в Надвірнянському районі №470/23-00152230 від 21.05.2007 року; податкові декларації ВАТ «Нафтохімік Прикарпатя»з ПДВ за листапад, грудень 2004 року; податкове повідомлення-рішення №/0 від 21.05.2007 року;  податкове повідомлення-рішення №/0 від 21.05.2007 року; податкові накладні № 15-144/НХП від 01.12.2004 року, №17-144/НХП від 20.12.2004 року, №16-144/НХП від 20.12.2004 року, №02-159/НХП від 31.12.2004 року; платіжні доручення №1783 від 29.09.2000 року, №47 від 28.11.2003 року, №16 від 30.12.2004 року, №6 від 08.11.2005 року, №7 від 08.02.2005 року, №35 від 25.02.2005 року, 346 від 31.03.2005 року, №57 від 31.03.2005 року, №51 від 30.03.2005 року; акти органів судової влади додані сторонами.

Відповідно до п.п.7.4.1. Закону України “Про податок на додану вартість”  податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації”.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати вробництва та обігу –сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право на включення сплаченого (нарахованого) ПДВ до податкового кредиту виникає за умови встановлення тієї обставини, що вартість придбаних товарів (робіт, послуг) підлягає віднесенню до складу валових витрат виробництва (обігу).

Відповідно до п.п. 7.5.1., п. 7.5. ст. 7 Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит  вважається дата настання першої події:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) –в разі розрахунків з відповідного рахунку ( товарного чека ) –в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків,

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів ( робіт, послуг).

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту, згідно пп.7.4.5 п.7.4  ст. 7 Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Позивачем, на підтвердження  обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по податковій декларації за грудень 2004 року надано податкові накладні, які не мають недоліків та порядок заповнення яких відповідає встановленому чинним законодавством, що не заперечується відповідачем.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що позивач, оплативши вартість одержаних нафтопродуктів, зокрема суму ПДВ, згідно платіжних доручень наявних в матеріалах справи отримав податкові накладні, що відповідають вимогам Закону, суд вважає, що ним правомірно  віднесено до податкового кредиту грудня 2004 року суми ПДВ в розмірі 25507445 грн 33 коп.

Крім того, п.п. 7.7.1. Закону України “Про податок на додану вартість” передбачає, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п. 7.7.2. Закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З наведених норм Закону випливає, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Враховуючи те, що позивачем як отримувачем товарів було проведено сплату податку в ціні товару постачальнику таких товарів у попередньому податковому періоді, відповідно сума даного податку правомірно включена  до бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 1.3. ст. 1 Закону платник податку –особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. “а”, “в”, “г”, “д” п. 10.1 ст. 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, як випливає з вищенаведеного та аналізу норм законодавства, сама по собі несплата податку попереднім контрагентом по договору з продавцем, при фактичному здійсненні господарської операції з покупцем (Позивачем) та дотриманні вимог законодавства, не впливає на правомірність включення покупцем (Позивачем) відповідних сум ПДВ до податкового кредиту та суму бюджетного відшкодування, а тому його донарахування та зменшення до відшкодування є неправомірним.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України  кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Застосування штрафних санкцій є похідною дією у зв’язку з донарахуванням податкових зобов’язань, а тому зроблені судом висновки про неправомірне їх донарахування дає підстави вважати також неправомірним нарахування штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача правомірні і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.19,67,124 Конституції України, Законом України "Про податок на додану вартість", Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.ст.94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України  , суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

визнати нечинними    податкові повідомлення-рішення ДШ в Надвірнянському районі №/0 та №/0  від 21.05.2007 року.

Стягнути з ДПІ в Надвірнянському районі, вул. Визволення, 2 м.Надвірна на користь ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття", вул. Майданська, 5 м.Надвірна - 6 грн 80 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.  Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                            Грица Юрій Іванович

постанова підписана 27.11.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Рочняк Олександра Вікторівна