ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2007 р.
№ 14/573

Вищий господарський суд України  у складі колегії суддів:

головуючого судді
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М.,

Шаргала В.І.

за участю представників сторін:

позивачів
не з’явилися

відповідача
не з’явився

третьої особи
не з’явився

прокурора
Громадського С.О. –прокурора відділу Генпрокуратури України

розглянувши  у відкритому судовому засіданні

касаційне подання
Першого заступника прокурора Полтавської області

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від 20.06.2007 р.

у справі
№14/573 господарського суду Полтавської області

за позовом
Прокурора Гадяцького району  Полтавської області в інтересах держави в особі :
-          Гадяцької райдержадміністрації та
-          Великобудищанської сільської ради Полтавської області

до
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Фіалка"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору
Гадяцька міжрайонна державна податкова інспекція

про
стягнення 10 385,29 грн.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Гадяцького району  Полтавської області звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом   в інтересах держави в особі Гадяцької райдержадміністрації та Великобудищанської сільської ради Полтавської області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (надалі СТОВ) "Фіалка" про стягнення 10 385,29 грн. заборгованості  з орендної плати  за земельні ділянки, що передані відповідачу на підставі договорів оренди №1 від 24.05.2003р., №10 від 15.07.2003р., №14 від 16.09.2003р.

В подальшому позовні вимоги збільшені до 19 096,25 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01.03.2007 року (суддя Іваницький О.Т.) позов задоволений, з СТОВ "Фіалка"  на користь Великобудищанської сільської ради Полтавської області стягнуто 19 096,25 грн. боргу; в доход державного бюджету стягнуто з відповідача державне мито, а

також на користь ДП "Судовий інформаційний центр" витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Доповідач: Шаргало В.І.

Рішення мотивоване посиланням на ст.ст. 525-527 Цивільного кодексу України та підтвердженістю матеріалами справи розміру боргу з орендної плати. Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд відзначив, що, виходячи зі строку дії названих договорів, позов поданий прокурором в межах позовної давності.

За апеляційною скаргою СТОВ "Фіалка"  судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від 20.06.2007 року (судді: Андрейцева Г.М., Жук Г.А., Рудченко С.Г.) частково скасоване, зі СТОВ "Фіалка"  на користь Великобудищанської сільської ради Полтавської області стягнуто 5 257,48 грн. боргу та відповідно розподілені судові витрати, в решті позовних вимог відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою, Перший заступник прокурора Полтавської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційним поданням, в якому, зокрема посилаючись на неврахування судом апеляційної інстанції норм ч. 5 ст. 261, ст. 599 Цивільного кодексу України, просить її скасувати, а рішення господарського суду Полтавської області від 01.03.2007 року залишити в силі.

У відзиві на касаційне подання СТОВ "Фіалка просить оскаржувану постанову залишити без змін як законну та обгрунтовану.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора, розглянувши та обговоривши доводи касаційного подання, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційне подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що на  підставі відповідних розпоряджень Голови Гадяцької райдержадміністрації та  рішень Великобудищанської сільської ради Полтавської області СТОВ "Фіалка" отримало в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення, а саме:

за договором оренди землі №1 від 24.05.2002 року земельну ділянку площею 98,2 га строком на 2 роки, розмір орендної плати - 109,15 грн. за 1 га, яка вноситься щорічно двічі на рік до 15 серпня та до 15 листопада ;

за договором оренди землі №10 від 15.07.2003 року земельну ділянку площею 197,7 га строком на 1 рік, розмір орендної плати –2688,25 грн. на рік, яка вноситься двічі на рік до 15 серпня та до 15 листопада;

за договором оренди землі №14 від 16.09.2003 року земельну ділянку площею 153 га строком до 31.12.2003 року, розмір орендної плати (з урахуванням додатку до договору від 16.12.2003 року) –15 998 грн., яка вноситься до 15 листопада 2003 року.

Зазначені договори належним чином зареєстровані.

Після закінчення терміну дії договорів жодна із сторін не заявила про відмову від договору, тому судова колегія касаційної інстанції  з урахуванням норм ст. 260  Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року, чинній на момент укладення договорів) погоджується з висновком господарських судів щодо пролонгації цих договорів та фактичного використання товариством названих земельних ділянок до укладення нових договорів оренди №№1,2,3 на вказані земельні ділянки, тобто до 02.12.2004 року, що є в свою чергу підставою для нарахування орендної плати на умовах договорів №№1,10,14.

З наведеного вбачається, що спірні правовідносини продовжували існувати і після набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 16.01.2003 року, тому до правовідносин слід застосовувати норми цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 Перехідних положень правила чинного Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 256  Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України).

За правилами статті 267 названого Кодексу наслідком спливу строку позовної давності у разі наявності  відповідної заяви  зацікавленої сторони є відмова у позові.

Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права,…за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З встановлених господарськими судами обставин вбачається, що  в кожному з названих договорів оренди земельних ділянок визначений строк виконання орендарем свого зобов'язання щодо внесення орендної плати і саме з перебігом цього строку зацікавлена особа дізналася (або повинна була дізнатися) про порушення свого права стосовно отримання цієї плати, а відтак з урахуванням наведеного законодавства та за наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності, апеляційний господарський суд задовольнив ту частину позовних вимог, яка заявлена в межах строку позовної давності.

З огляду на наведене, колегія   суддів   вважає, що під   час розгляду справи судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження матеріалів справи, висновки апеляційного господарського  суду відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, тому у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятої у справі постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне подання Першого заступника прокурора Полтавської області  залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від 20.06.2007р. у справі №14/573 залишити без змін.

Головуючий  суддя

Кравчук Г.А.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Шаргало В.І.