ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

23.10.07                                                                                           Справа  № 4/1014-20/105

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                                   Скрутовського П. Д.

суддів                                                                                        Краєвської М. В.

Слуки М. Г.

розглянув апеляційну скаргу ТзОВ «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія», м. Львів № 0707/510 від 12.07.2007 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.07.2007 р.

у справі № 4/1014-20/105

за позовом ЗАТ «Ланнівський молочноконсервний комбінат», с. Ланна Карлівського району Полтавської області

до відповідача ТзОВ «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія», м. Львів

про визнання договору розірваним та спонукання до вчинення дій

за участю представників сторін:

від позивача –явка необов’язкова –Моторний Д. Ю. –представник (довіреність № 5 від 31.05.2007 р.); Романенко О. А. –представник (довіреність № 1-02 від 08.02.2007 р.); Нікіфоров С. С. –представник (довіреність № 2-08 від 20.08.2007 р.)

від відповідача (скаржника) –явка необов’язкова –Біла О. В. –представник; Заярська С. С. - юрисконсульт (довіреність № 0706/427 від 26.06.2007 р.)

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 23.10.2007 р. у склад колегії суддів введено суддю Краєвську М. В. у зв’язку з відпусткою судді Духа Я. В.

Представникам сторін у судовому засіданні були роз’яснені права та обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Згідно клопотання позивача, здійснюється технічна фіксація судового процесу. Заяв про відвід суддів не надходило.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2007 р. прийнята до свого провадження апеляційна скарга ТзОВ «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія», м. Львів, ухвалою від 09.08.2007 р. розгляд апеляційної скарги відкладався до 23.10.2007 р., явка сторін не була визнана обов’язковою.

Рішенням господарського суду Львівської області від 03.07.2007 р. у справі № 4/1014-20/105 за позовом ЗАТ «Ланівський молочноконсервний комбінат», с. Ланна до відповідача ТзОВ «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія», м. Львів про визнання договору розірваним та спонукання до вчинення дій, а саме зобов’язання відповідача забрати (вивезти) за власні кошти установку опріснювальну «ЕОУ-НИИП-25М», яка знаходиться на зберіганні за адресою: вул. Червоного Козацтва, 2, м. Хмільник, Вінницька область позов задоволено повністю.

При винесенні оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд керувався ст.ст. 16, 651, 653 ЦК України, ст.ст. 20, 173, 174, 188, 204, 206 ГК України, ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», а також положеннями укладених між сторонами договорів оперативного лізингу, зокрема № 060209/ОЛ-00626/1 від 09.02.2006 р. та мотивував його тим, що у зв’язку з досягнутою згодою сторін щодо розірвання договору, доставкою обладнання, яке було передано відповідачем позивачу згідно спірного договору оперативного лізингу у м. Львів, відмовою відповідача приймати обладнання, позивач передав його на зберігання, що підтверджується договором зберігання від 30.11.2006 р. № 10 та актом приймання-передачі від 04.12.2006 р.

Скаржник, відповідач у справі, не погодився з рішенням господарського суду Львівської області, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення та постановити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у матеріалах справи відсутні вимоги про повернення обладнання, отриманого позивачем по договору № 06209/ОЛ-00626/1, а також на те, що враховуючи умови спірного договору, обов’язку щодо повернення обладнання у позивача не виникало.

Крім апеляційної скарги відповідач подав доповнення до неї, в якому вказав, що позивач лише у відповідь на заяву відповідача про відмову від договорів оперативного лізингу № 060223/ОЛ-00636/1 та № 060516/ОЛ-00626/5 зазначив, що він не заперечував проти розірвання додатково і договору № 060209/ОЛ-00626/1, однак, це не може бути підставою визнання вказаного договору розірваним, оскільки лише за умови невиконання стороною своїх зобов’язань, за взаємною згодою сторін він може бути розірваним.

У додатковому обґрунтуванні апеляційної скарги апелянт посилається на ст. 784 ЦК України і зазначає, що за відсутності підстав, передбачених даною нормою, позивач не вправі був вимагати розірвання договору.

Скаржником також долучено до матеріалів справи копії документів, а саме Акт виїзду на місце зберігання обладнання від 02.08.2007 р. м. Хмільник, фотографії, технічні характеристики обладнання та копія запиту.

Клопотанням № 0710/710 від 15.10.2007 р. апелянт просить залучити третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ЗАТ «Європейський Страховий Альянс», оскільки 01.10.2007 р. у зв’язку з пожежею, що мала місце на території ВАТ «Хмільницький завод сухого знежиреного молока»знищено обладнання, що було предметом договорів оперативного лізингу, в тому числі і спірного договору і беручи до уваги те, що обладнання було застраховане у даній страховій компанії.

Однак, колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки договори страхування, долучені скаржником, та страхове відшкодування не є предметом даного спору та не відносяться до даної справи.

Позивач, скориставшись правом, наданим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи, викладені в ній, просить залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, мотивуючи свої вимоги тим, що жодних заперечень щодо розірвання договору оперативного лізингу № 060209/ОЛ-00626/1 від 09.02.2006 р. від ТзОВ «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія»на адресу ЗАТ «Ланівський молочноконсервний комбінат»не надходило. Також позивач зазначає, що не містять заперечень щодо розірвання договору і листи, на які посилається відповідач, від 28.11 та 19.12.2006 р. Крім цього, позивач наполягає на тому, що направляв неодноразові вимоги про вивезення обладнання.

У доповненні до відзиву позивач повідомляє, що представники скаржника 08.08.2007 р. оглянули територію ВАТ «Хмільницький завод сухого знежиреного молока», де зберігається обладнання, у присутності представника ЗАТ «Ланівський молочноконсервний комбінат». В підтвердження позивач додав копії рапорту начальника охорони ВАТ «Хмільницький завод сухого знежиреного молока»та перепусток, виписаних на представників скаржника (відповідача).

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі, доповненні до неї, додатковому обґрунтуванні та у відзиві на неї, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а вимоги апеляційної скарги задоволити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором лізингу, лізингодавець зобов’язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше 1 року за встановлену плату (лізингові платежі).

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем у даній справі укладено договір оперативного лізингу від 09.02.2006 р. № 060209/ОЛ-00626/1, відповідно до умов якого відповідач передав позивачу обладнання, а саме установку опріснювальну «ЕОУ-НИИП-25М».

При винесенні рішення господарський суд першої інстанції зазначив, що спірний договір підлягає розірванню, оскільки позивач звернувся до відповідача з пропозицією про розірвання договору лізингу від 09.02.2006 р. № 060209/ОЛ-00625/1, а скаржник проти цього не заперечив, у зв’язку з чим можна вважати, що між сторонами досягнута згода щодо розірвання даного договору.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитися з таким висновком з огляду на те, що Лист позивача від 20.11.2006 р., який наданий у відповідь на листи відповідача (скаржника) від 24.10.2006 р., не можуть братися до уваги у даній справі, оскільки даний лист стосується розірвання договору лізингу від 09.02.2006 р. № 060223/ОЛ-00636/1 від 23.02.2006 р. та договору № 060516/ОЛ-00626/5 від 16.05.2006 р.

Згідно п. 3 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовлятися від нього у передбачених законом та договором випадках. Укладеним між сторонами спірним договором лізингу таких випадків не передбачено.

За ст. 784 ЦК України, наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обов’язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Отже, за відсутності правових підстав позивач не вправі був вимагати розірвання такого договору.

У своєму рішенні господарський суд посилається на п. 11 договору «Дострокове повернення предмета лізингу».

Так, відповідно до п. 11.1, лізингодавець має право у межах строку дії цього договору на дострокове повернення предмета лізингу у таких випадках: несплати лізингоодержувачем лізингових платежів протягом 2 чергових строків; використання лізингоодержувачем предмета лізингу не у відповідності до умов договору або його призначення; здачі лізингоодержувачем предмета лізингу в сублізинг, а також передачі його в користування, оренду третім особам без згоди лізингодавця; якщо лізингоодержувач не підтримує предмет лізингу в справному стані, що погіршує його технічний стан; у випадку відмови лізингоодержувача від зміни розміру лізингових платежів, згідно договору.

За п. 11.2 цього ж договору, у випадку виникнення будь-якої з підстав, передбачених вищенаведеним пунктом, лізингодавець направляє лізингоодержувачц письмову вимогу про дострокове повернення предмета лізингу у безспірному порядку згідно з виконавчим написом, учиненим у нотаріальній конторі із зазначенням строку його передачі. У випадку одержання такого повідомлення, лізингоодержувач зобов’язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю. Всі витрати, пов’язані з доставкою предмета лізингу лізингодавцю, несе лізингоодержувач.

Крім того, беручи до уваги матеріали справи, позивач, відповідно до ст. 20 ГК України і ст. 12 ГПК України, в даному випадку вправі заявити позов про розірвання договору лізингу, а не про визнання розірваним договір лізингу від 09.02.2006 р. № 060209/ОЛ-00626/1 з 30.11.2006 р.

Отже, господарським судом першої інстанції неправомірно визнано розірваним договір оперативного лізингу, оскільки враховуючи положення чинного законодавства України, а також умови спірного договору, одностороння відмова від договору не допускається, а як зазначалося вище, згода позивача на розірвання договору відсутня.

Таким чином, враховуючи наведене, а також положення чинного законодавства України, апеляційна інстанція дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним врахуванням всіх обставин справи та з порушенням норм законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обстпавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101-105 ГПК України, -

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволенні клопотання відповідача (скаржника) про залучення третьої особи до участі у справі відмовити.

2.          Апеляційну скаргу ТзОВ «Перша Західно-Українська Лізингова Компанія»задоволити.

3.          Рішення господарського суду Львівської області від 03.07.2007 р. у справі № 4/1014-20/105 скасувати.

4.          Прийняти нове рішення, яким:

5.          У позові ЗАТ «Канівський молочноконсервний комбінат»відмовити.

6.          Судові витрати по справі і апеляційній скарзі віднести на позивача.

7.          Доручити господарському суду Львівської області видати наказ.

8.          Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

9.          Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий-суддя                                                                                П. Д. Скрутовський

Суддя                                                                                                       М. В. Краєвська

Суддя                                                                                                       М. Г. Слука