ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.12.07 р.                                                                               Справа № 44/371пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою закритого акціонерного товариства страхової компанії „Спас” (представник до судового засідання не з’явився), до виконавчого комітету Донецької міської ради (представник Снєгірьов О.М., довіреність 01/15-6725 від 12.12.05 року) та до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради (представник Сімунін Д.М., довіреність 01/14-7224 від 18.12.07 року) про визнання за закритим акціонерним товариством страховою компанією „Спас” права власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 230,3 м2, розташоване в місті Донецьку по вулиці Єрмолая Жукова 56, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство страхова компанія „Спас” (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Донецької міської ради (далі – Комітет) та до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради (далі – Інспекція) про визнання права власності Підприємства на нерухоме майно – вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 230,3 м2, розташоване в місті Донецьку по вулиці Єрмолая Жукова 56 (далі – Об’єкт).

Позовні вимоги Підприємства ґрунтуються на невизнанні права власності Комітетом та Інспекцією, з огляду на самовільність реконструкції Об’єкту. З такою позицією Підприємство не погоджується, зазначаючи, що Об’єкт вже закінчений будівництвом, причому будівництво виконане з дотриманням будівельних норм та правил, а на земельну ділянку, на якій розташовано вказану нерухомість, позивач має речові права, оскільки належним чином провадить оплату за користування земельною ділянкою та уклав з Комітетом договір оренди землі.

Представник Підприємства висунув клопотання про слухання справи без його участі з урахуванням вимог, викладених у позовній заяві. Представники відповідачів в судовому засіданні заперечили проти позову, зазначивши, що позивач провадив будівництво спірної нерухомості без дозвільних документів на спорудження, без введення у експлуатацію тощо.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Підприємства підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно нотаріально завіреного договору купівлі-продажу № 4731 від 04.09.03 року Підприємство придбало Об’єкт у Білого Олександра Борисовича. Таким чином, згідно статей 47 та 227 ЦК України, право власності Підприємства на Об’єкт виникло з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації вказаного договору. В силу статті 204 ЦК України, договір купівлі-продажу № 4731 від 04.09.03 року, як і будь-який інший правочин, вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Наразі, відповідачі не довели суду нікчемності цього правочину або факту його визнання недійсним в судовому порядку.

Крім того, право власності Підприємства на Об’єкт додатково підтверджено витягом з реєстру прав на нерухоме майно № 1745201 від 16.10.03 року.

Підприємству згідно договору оренди земельної ділянки № 6438 Ю-24850/2004 від 18.05.04 року Комітет передав у строкове платне користування земельну ділянку площею 170,66 м2 для експлуатації Будівлі.

Підприємство в перебігу власної господарської діяльності здійснило реконструкцію Об’єкту, на земельній ділянці, виділеній під означені цілі. Ідентифікація цього об’єкту нерухомості, а також факт самочинної реконструкції Підприємством Об’єкту визначені низкою наданих позивачем документів, у тому числі свідоцтвами на право власності, оцінювальними актами, витягами з технічних паспортів тощо.

Відсутність істотних порушень будівельних норм і правил при будівництві та реконструкції Об’єкту випливає з висновку ПП ПСК „Модуль” № 12 від жовтня 2007 року (ліцензія АБ № 294220 від 21.10.05 року), за яким дефектів будівництва не виявлено, стан конструкцій добрий, вимогам БНіП, а також протипожежних та санітарних правил Об’єкт відповідає.

Статус нерухомого майна, що визначений статтями 181 та 331 ЦК України, за висновком суду є властивим Об’єкту, оскільки за матеріалами справи цей майновий об’єкт розташований на земельній ділянці, а його переміщення є неможливим без знецінення та зміни призначення. Статус нерухомості досліджуваним об’єктам присвоює також і спеціаліст ПП ПСК „Модуль”.

Виходячи зі змісту статей 331 та 376 ЦК України, право власності на самочинно реконструйований Об’єкт може бути визнано судом за умови надання Підприємству земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, а також у разі, коли зазначене не порушує прав інших осіб. Оскільки Комітет надав Підприємству право на оренду землі, а суду не надано жодних доказів порушень Підприємством прав інших суб’єктів у спірних правовідносинах, суд вважає, що у Підприємства виникло право власності на Об’єкт з моменту завершення його реконструкції.

Виходячи зі змісту норм статті 26 Закону України „Про власність”, а також статті 66 ГК України – Підприємство є добросовісним набувачем та власником Об’єкту, реконструйованого позивачем на відповідній земельній ділянці.

У відповідності до статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Підприємство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно правової позиції, висловленої у поточному спорі, відповідачі Комітет та Інспекція не визнають право власності Підприємства на Об’єкт, тому суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності, а твердження відповідачів щодо відсутності факту виникнення у позивача права власності на зазначену нерухомість є безпідставними та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є самовільна, без відповідних дозвільних документів реконструкція Підприємством Об’єкту, а також протиправне невизнання відповідачем права власності Підприємства на цю нерухомість.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача, оскільки первинним підґрунтям спору є вина позивача у непроведенні дій щодо отримання відповідних дозволів на будівництво та реконструкцію нерухомості.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.115, 202, 204, 328, 331, 376, 392, 525-526, 759-786 ЦК України, ст.66 та 283-292 ГК України, ст.ст.26, 48, 49 Закону України „Про власність”, ст.ст.1, 2, 22,  30, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов закритого акціонерного товариства страхової компанії „Спас” до виконавчого комітету Донецької міської ради та до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю головного управління містобудування та архітектури Донецької міської ради про визнання за закритим акціонерним товариством страховою компанією „Спас” права власності на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 230,3 м2, розташоване в місті Донецьку по вулиці Єрмолая Жукова 56.

Визнати право власності закритого акціонерного товариства страхової компанії „Спас” на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 230,3 м2, розташоване в місті Донецьку по вулиці Єрмолая Жукова 56.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 4 примірниках:

1 –позивачу;

2-3 –відповідачам;

4 –господарському суду Донецької області