ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2007 р.                                                            Справа № 40/390-06

вх. № 12822/4-40

Суддя господарського суду Прохоров С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк Т.О.

за участю представників сторін:

позивача -  Кондобарова І.М.(на оголошення рішення не з"явилась) 3-ї особи - не з’явився відповідача - Цвікевич О.А. за дов 3-ї особи - Цвікевич О.А. за дов

розглянувши справу за позовом ВАТ "Харківметробуд" м. Харків 3-я особа на стороні позивача - Державне підприємство "Харківський метрополітен", м. Харків;

до  ЗАТ АГ "Спецтехніка", м. Х-в 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дочірнє підприємство "Сервіс" Закритого акціонерного товариства "Автоторгова група "Спецтехніка", м. Харків

про встановлення сервітуту та визнання договору недійсним

за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства "Автоторгова група "Спецтехніка", м. Харків

до Відкритого акціонерного товариства "Харківметробуд", м. Харків

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

З урахуванням поданих уточнень розглядається первісна позовна вимога Відкритого акціонерного товариства "Харківметробуд" до Закритого акціонерного товариства "Автоторгова група "Спецтехніка" (відповідач) про встановлення сервітуту на право  користування приміщенням загальною площею 150 кв.м. у тимчасовій споруді, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 41 та визнання договору купівлі-продажу від 02.11.2005 року №1-5607 недійсним, а також зустрічна позовна вимога Закритого акціонерного товариства "Автоторгова група "Спецтехніка" до Відкритого акціонерного товариства "Харківметробуд" про зобов'язання укласти договір оренди та стягнення заборгованості 31746,00 грн..

Представник відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовами та 3-ї особи на стороні відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовами 11.12.2007 року надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду справи за межами ст.69 ГПК України. Суд, розглянувши подане представником сторони клопотання відмовляє у його задоволенні, оскільки дане клопотання не погоджено з іншою стороною всупереч вимогам ст.69 ГПК України.

Представник позивача за первісним, відповідача за зустрічним позовами в судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечує.

Представник 3-ї особи на стороні позивача за первісним, відповідач за зустрічним позовами в призначене судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовами в призначених судових засіданнях проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав у повному обсязі.

Представник 3-ї особи на стороні відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовами в призначених судових засіданнях проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 10.09.2007 року по 13.09.2007 року, з 06.11.2007 року по 27.11.2007 року, з 27.11.2007 року по 11.12.2007 року та з 11.12.2007 року по 13.12.2007 року для винесення рішення у справі.

Суд, вислухавши пояснення упоноважених представників сторін та 3-х осіб, дослідивши надані до матеріалів справи документи, встановив наступне.

В 1986 році за рахунок бюджетних коштів, на підставі рішення виконавчого комітету Харківської ради народних депутатів від 22.12.1982 року та № 1178 від 27.11.1996 року, була побудована тимчасова споруда (Душкомбінат), що розташована за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 41. Цільовим призначенням було її використання на період будівництва Олексіївської лінії метрополітену для виконання робітниками ВАТ "Харківметробуд" необхідних робіт.

Зазначена тимчасова споруда була передана на баланс ДП "Харківський метрополітен" на підставі акту від 31.07.2002 року. При передачі цього об’єкту відповідно до розпорядження начальника метрополітену віл 09.07.2002 року № 92, актом від 01.08.2002 року були визначені приміщення загальною площею 150 м. кв. необхідні для потреб метробудівників. При цьому було встановлено право ВАТ "Харківметробуд" безоплатно користуватися цими приміщеннями на період будівництва 3-ї лінії метрополітену.

Розпорядженням Харківської обласної адміністації від 09.03.2006 року № 123 визначено термін введення в експлуатацію 3-ї черги метрополітену як 2009 рік.

В 2005 році ДП "Харківський метрополітен" здійснив відчуження тимчасової споруди, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 41, шляхом продажу на аукціоні. На підставі договору-купівлі продажу від 02.11.2005 року № 1-5607 право власності на вказаний об’єкт отримало ЗАТ "Автоторгова група "Спецтехніка".

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України сервітут може бути встановлений для задоволення потреб інших осіб лише якщо вони не можуть бути задоволенні інши способом.

Відповідно до ст. 404 ЦК Ураїни встановлення права користування чужого майна можна вимагати від власника майна.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач на момент прийняття рішення у справі не є власником спірного майна, оскільки відповідно до протоколу загальних зборів акціонерів ЗАТ "Автоторгова група "Спецтехніка" № 2 від 25.10.2006 року та Акту прийому-передачі майна як внесок до статутного капіталу від 25.10.2006 року право власності на спірне приміщення було передано ДП "Сервіс" ЗАТ "Автоторгова група "Спецтехніка".

Відповідно до ст.24 ГПК України суд лише за згодою позивача може допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Позивачем же за первісним позовом клопотання про заміну відповідача на належного не заявлялось, а тому суд дійшов висновку щодо безпідставності та необгрунтованості заяалених вимог щодо встановлення сервітуту, оскільки ЗАТ "Автоторгова група "Спецтехніка" не є належним відповідачем у справі.

Що стосується визнання договору купівлі-продажу тимчасової споруди № 1-5607 від 02.11.2005 року укладеного між ДП "Харківським метрополітеном" та ЗАТ "Автоторгова група "Спецтехніка" недійсним, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст  правочину  не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам  цивільного  законодавства,  а   також   моральним   засадам суспільства.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності угоди є недотримання в момент її укладання стороною вимог, встановлених ст.203 ЦК України.

Як встановлено судом, сторонами по договору купівлі-продажу тимчасової споруди № 1-5607 від 02.11.2005 року було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору, данний договір скріплений печатками сторін по договору та підписами уповноважених осбі, а також проведено його державну реєстрацію шляхом нотаріального посвідчення.

Крім того в своїх уточненнях до позовної заяви позивач за первісним позовом не зазначив жодної підстави для визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу, а тому у суду відсутні правові підстави для визнання договору упівлі-продажу тимчасової споруди № 1-5607 від 02.11.2005 року укладеного між ДП "Харківським метрополітеном" та ЗАТ "Автоторгова група "Спецтехніка" недійсним .

Що стосується зустрічної позовної вимоги про зобов’язання відповідача по зустрічному позову укласти договір оренди від 08.11.2005 року строком дії з 08.11.2005 року по 08.10.2006 року та визначити в ньому істотні умови, а також стягнення з відповідача заборгованості, то суд також вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні через наступне.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст  господарського  договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін,  спрямованою на встановлення,  зміну або припинення господарських зобов'язань,  як погоджені сторонами, так і ті,  що  приймаються  ними  як  обов'язкові  умови  договору відповідно до законодавства. Господарський   договір  вважається  укладеним,  якщо  між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто  згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду,  а  також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст.202 ЦК України угодою є дія особи, яка спрямована на придбання, зміну чи припинення цивільних прав та обов"язків, тобто дія спрямована на майбутнє. Як вбачається з зустрічної позовної заяви (від 21.11.2006 року) позивач просить суд зобов"язати відповідача укласти договір оренди з терміном дії з 08.11.2005 року по 08.11.2006 року, що суперечить вимогам діючого законодавства.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 31 746,00 грн., то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню у зв’язку з тим, що  між ЗАТ "Автоторгова група "Спецтехніка" та ВАТ "Харківметробуд" не існувало договірних зобов"язань, а тому позивачем за зустрічним позовом не вірно визначено правову природу заявленої до стягнення суми у розмірі 31746,00 грн.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. Тобто суд вважає за необхідне судові витрати залишити на позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 33, 43, 44 - 49, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Суддя                                                                                            Прохоров С.А.