ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.12.07
Справа № 15/586-07.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Винфорт”, м. Одеса

до відповідача Приватного підприємства “Тристан”, м. Охтирка, Сумська область

про стягнення 92238 грн. 29 коп.

СУДДЯ                    Резниченко О.Ю.

За участю представників:

від позивача: Левитский О.Ю., довіреність №1114-юр від 18.12.2007р.

від відповідача: не з‘явився

Суть спору:  Позивач просить стягнути з відповідача 92238 грн. 29 коп. боргу відповідно до договору поставки алкогольних напоїв № 258 від 01.05.2007р., а саме: 80530 грн. 43 коп. основного боргу, 3610 грн. 61 коп. пені, 4382 грн. 99 коп. штрафу, 3037 грн. 27 коп. індексу інфляції, 676 грн. 99 коп. три відсотки річних.

Відповідач в судове засідання 10.12.2007р.  подав відзив на позов №773/1 від 06.12.2007р., в якому він повідомив, що у жовтні та листопаді 2007р. ним було перераховано позивачу 6000 грн. 00 коп.  (в підтвердження цього ним подані копії платіжних доручень), тому на момент розгляду справи в суді залишок його заборгованості перед позивачем складає 77 738 грн. 50 коп.

Позивач в дане судове засідання подав заперечення на відзив №1112-юр від 18.12.2007р., в якому зазначив, що відповідач не надав жодного доказу, який підтверджував би іншу суму заборгованості перед позивачем. Ним поданий акт звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем за період з 01.05.2007р. по 18.12.2007р., який підписаний тільки повноважним представником позивача, з якого вбачається, що вихідне сальдо становить 78 530 грн. 43 коп. Крім цього, позивач повідомив, що згоден з вказаними відповідачем оплатами у розмірі 6 000 грн. 00 коп., у зв‘язку з чим уточнює позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 90 238 грн. 29 коп. заборгованості, а саме: 78 530 грн. 43 коп. основного боргу, 3610 грн. 61 коп. пені, 4382 грн. 99 коп. штрафу, 3037 грн. 27 коп. індексу інфляції, 676 грн. 99 коп. три відсотки річних. Відповідно до ст. 22 ГПК України уточнення позовних вимог прийнято судом до розгляду.

В засідання суду відповідач не з’явився, додаткових пояснень не подав, про час і місце судового процесу був повідомлений належним чином, тому відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

01.05.2007р. між позивачем та відповідачем укладений договір поставки алкогольних напоїв № 258, відповідно до п. 1.1 якого, позивач зобов‘язався поставляти згідно з замовленнями відповідача, а відповідач зобов‘язався приймати по товарно-транспортним накладним або рахунку-фактурі та оплачувати у порядку передбаченому договором алкогольні напої (товар).

Згідно додаткової угоди №1 до договору № 258 від 01.05.2007р. пункт 3.3. договору змінений та викладений у такій редакції: оплата товару проводиться на протязі 30 календарних днів після отримання товару та супроводжуючих документів до нього.

Протягом травня-липня 2007р. позивач поставив відповідачу товар. Факт отримання відповідачем продукції за договором підтверджується матеріалами справи, а саме товарно-транспортними накладними, довіреностями, копії яких долучені до матеріалів справи.

Крім цього, відповідачем було повернуто товар на загальну суму 1290 грн. 19 коп., а оплата була проведена часткова на суму 6552 грн. 08 коп. Тому, оскільки відповідач повністю з позивачем не розрахувався, згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України позивач направив відповідачу претензію №945-юр від 16.10.2007р. із вимогою погасити заборгованість.

Представник позивача пояснив, що відповідач за поставлений товар, станом на день подачі до суду, не розрахувався. Тобто, заборгованість відповідача, на день подачі позовної заяви до суду, по договору поставки склала 80530 грн. 43 коп. основного боргу.

В судовому засіданні 24.12.2007р. позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 90 238 грн. 29 коп. заборгованості, а саме: 78 530 грн. 43 коп. основного боргу, 3610 грн. 61 коп. пені, 4382 грн. 99 коп. штрафу, 3037 грн. 27 коп. індексу інфляції, 676 грн. 99 коп. три відсотки річних. Відповідно до ст. 22 ГПК України уточнення позовних вимог прийнято судом до розгляду.

Відповідач у відзиві на позов повідомив, що у жовтні та листопаді 2007р. ним було перераховано позивачу 6000 грн. 00 коп.

Згідно поданого позивачем акту звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем за період з 01.05.2007р. по 18.12.2007р., який підписаний тільки повноважним представником позивача, вбачається, що вихідне сальдо становить 78 530 грн. 43 коп., а також те, що дійсно у жовтні - листопаді 2007р. відповідачем була часткова проплата на загальну суму 6 000 грн. 00 коп., але залишок боргу становить не 77 738 грн. 50 коп. (сума, яку визнав відповідач у відзиві), а 78 530 грн. 43 коп.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Не виконуючи належним чином свої зобов’язання, відповідач порушив вимоги ст. 526 ЦК України - допустив прострочення грошового зобов’язання.

Враховуючи викладене та оскільки відповідачем не подано доказів сплати боргу, а також не подано аргументованих заперечень щодо вимог позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 78 530 грн. 43 коп. уточненої суми основного боргу основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України.

Також, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по договору поставки № 258 від 01.05.2007р. позивач просить стягнути з відповідача 3037 грн. 27 коп. індексу інфляції та  676 грн. 99 коп. 3% річних станом на 29.10.2007р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимоги кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги стосовно стягнення 3037 грн. 27 коп. індексу інфляції та  676 грн. 99 коп. 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по договору поставки № 258 від 01.05.2007р. позивач просить стягнути з відповідача 3610 грн. 61 коп. пені станом на 29.10.2007р. відповідно п. 4.1 зазначеного договору (з урахуванням додаткової угоди №1 до даного договору), яким передбачено, що за прострочку оплати товару згідно до п. 3.3 цього договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент не виконання зобов’язань по оплаті від вартості несплаченої суми за кожен день прострочки.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 3610 грн. 61 коп., передбачені умовами договору, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного Кодексу України.

Також, позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача 4382 грн. 99 коп. штрафу за несвоєчасну сплату зобов‘язання відповідно п. 4.2 договору поставки № 258 від 01.05.2007р.  (з урахуванням додаткової угоди №1 до даного договору), яким передбачено, що в разі прострочки відповідачем оплати товару більш ніж 30-ти календарних днів   згідно з п. 3.3. цього договору, відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмірі 5% від суми несплаченого в строк товару.

Частина 1 статті 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов‘язання.

В обґрунтування вимог по стягненню неустойки (штрафу) позивач посилається на ст. 549 Цивільного Кодексу України, частиною 2 якої встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Тому, штраф як вид неустойка за правилами ЦК України не може застосовуватися до грошових зобов’язань.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що за прострочку виконання зобов’язання до відповідача застосовано інший вид забезпечення виконання зобов‘язання – стягнення пені. Тому позовні вимоги в частині 4382 грн. 99 коп. штрафу  задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, –

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Приватного підприємства “Тристан” (Сумська область, м. Охтирка, вул. Жовтнева, 4, код 31877110) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Винфорт” (м. Одеса, пров. В. Катаєва, 3, код 30704028) 78 530 грн. 43 коп. основного боргу, 3610 грн. 61 коп. пені,   3037 грн. 27 коп. індексу інфляції та  676 грн. 99 коп. 3% річних, 858 грн. 55 коп. держмита та  112 грн. 26 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення 4382 грн. 99 коп. штрафу - в позові відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                                                                   О.Ю.Резниченко

Повний текст рішення підписано 24.12.07 р.