ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2007 року                                                                                   Справа № 16/34

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів:             Джихур О.В., Лисенко О.М.

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

позивача –Суппіс О.С., дов. № б/н від 20.02.2007р.;

відповідача –Чобанюк Т.М., дов. № 52-16/50 від 11.09.2007р.;

ВДВС –Антонов Є.М., дов. № 92 від 10.04.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу приватного підприємства “Лугпромсервіс” м.Луганськ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2007 року

у справі № 16/34

за позовом  приватного підприємства “Лугпромсервіс”, м.Луганськ

до відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, м.Кривий Ріг

за участю підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Дніпропетровської області, м.Дніпропетровськ

про  стягнення 154 837 грн. 39 коп.

За згодою представників сторін, присутніх у судовому засіданні, було оголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2007р. (суддя Загинаймо Т.В.) по справі № 16/34 за позовом приватного підприємства “Лугпромсервіс”, м.Луганськ (далі –ПП “Лугпромсервіс”) до відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, м.Кривий Ріг (далі –ВАТ “Південний ГЗК”) про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2003р. по справі № 16/34 таким, що не підлягає виконанню було задоволено заяву відповідача в порядку ст..117 ГПК України та визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2003р. по цій справі, виданий на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2003р. про стягнення з ВАТ “Південний ГЗК” на користь ПП “Лугпромсервіс” 142 448 грн. 20 коп. боргу, 1424 грн. 48 коп. –витрат по держмиту, 108 грн. 56 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області мотивовано тим, що позивач не звертався з заявою про визнання його грошових вимог, як кредитора в процедурі банкрутства, та такі вимоги є погашеними у відповідності до ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області, її оскаржує в апеляційному порядку позивач по справі –ПП “Лугпромсервіс” м.Луганськ, посилається на невідповідність оскаржуваної ухвали нормам матеріального та процесуального права, зокрема:

- господарським судом порушено вимоги ст..124 Конституції України, ст.ст.1, 42 Закону України “Про виконавче провадження”, ст..115 ГПК України;

- господарським судом не прийнято до уваги, що вимоги стягувача –ПП “Лугпромсервіс” –визнані та підтверджені чинним судовим рішенням від 21.02.2003р. по справі № 16/34, на підставі якого виданий наказ від 04.03.2003р., який підлягає обов’язковому виконанню. Вимоги за вказаним наказом залишаються не задоволеними, а заборгованість не погашена у встановленому законом порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач по справі –ВАТ “Південний ГЗК” м.Кривий Ріг –проти задоволення апеляційної скарги заперечує, посилається на відповідність оскаржуваної ухвали вимогам закону, матеріалам, обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, представника державної виконавчої служби,  перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2007р. по цій справі з відповідача на користь позивача було стягнено 142 448 грн. 20 коп. основного боргу, 1424 грн. 48 коп. витрат по держмиту, 108 грн. 56 коп. витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу (а.с.92, т.1). Зазначене судове рішення не було оскаржено в подальшому в апеляційному та касаційному порядку, набрало законної сили.

04.03.2003р. на примусове виконання рішення господарського суду від 21.02.2003р. по цій справі було видано наказ (а.с.94, т.1).

09.07.2007р. відповідач по справі звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2003р. по справі № 16/34 таким, що не підлягає виконанню на підставі ст..117 ГПК України (а.с.118-121, т.1). Крім цього, в заяві відповідач просив господарський суд зупинити виконавче провадження з примусового виконання наказу від 04.03.2007р. по справі № 16/34, зобов’язати Інгулецький Відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції закінчити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2003р. по цій справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області   від 01.02.05р.   у справі №Б29/21/05   порушено   справу  про   банкрутство   Відкритого   акціонерного   товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”     та введено  мораторій  на задоволення грошових вимог кредиторів.

Як    вбачається   із  ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2005р. у справі № Б29/21/05 оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство було опубліковано в газеті “Голос України” від 11.03.2006р. №45.

Позивач  (стягувач) - Приватне підприємство “Лугпромсервіс” до господарського суду з заявою про визнання його вимог до боржника та включення їх в реєстр вимог кредиторів відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” не зверталось. Докази протилежного відсутні в матеріалах справи, не надавались скаржником судам обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України при розгляді справи.

Відповідно до частини 2 статті  14 Закону України  “Про відновлення  плато спроможності боржника або визнання його банкрутом” вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними.

10.08.06 року господарським судом Дніпропетровської області прийнято  ухвалу у справі № Б29/21/05, згідно з якою вимоги конкурсних кредиторів Відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, що заявлені після закінчення строку, встановленого дня їх подання, або взагалі не заявлені, вважаються погашеними       -           Відповідно до    статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Таким  чином,  зобов'язання  Відкритого  акціонерного  товариства     “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”   повністю припинились відповідно до вимог статті 14 Закону  України   “Про   відновлення  платоспроможності  боржника  або  визнання  його банкрутом”, тобто у відповідності до вимог закону.

Відповідно до частини 4 статті 117 Господарського процесуальною кодексу України, у разі якщо наказ було видано помилково або якщо  обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню.

Доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі не приймаються в силу наступного.

Вимоги позивача до відповідача у справі виникли до дня порушення господарським судом Дніпропетровської області справи про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК”.

Відповідно до чинного законодавства наявність судового рішення та наказу про його виконання не звільняло першого відповідача від обов’язку звернення до суду з заявою про визнання його вимог до позивача.

Крім цього, слід зазначити, що за правилами ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними  принципами міжнародного права.

Тоді як питання погашення вимог конкурсних кредиторів у порядку ст.14 вищевказаного Закону є основоположним в процедурі банкрутства, а недотримання цього порядку  зводить нанівець дію закону про банкрутство та реалізацію свого права як кредитора з боку стягувачів, а також завідомо ставить стягувача, який не звернувся з вимогами згідно приписів і порядку, визначеного згаданим законом, у більш вигідне положення від тих кредиторів, які дотрималися вимоги законодавства про банкрутство.

Щодо решти вимог, викладених заявником –ВАТ “Південний ГЗК”, то господарським судом обґрунтовано відмовлено в цих вимогах, оскільки розгляд цих вимог не здійснюється в межах ст..117 ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам, обставинам справи.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-106 ГПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2007р. по справі № 16/34 –залишити без змін; а апеляційну скаргу приватного підприємства “Лугпромсервіс” м.Луганськ –залишити без задоволення.

Головуючий                                                                                                    О.М. Виноградник

Судді                                                                                                               О.В. Джихур

О.М.Лисенко