СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.08.07                                                                                 Справа № 11/142пн-ад.

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів: Москаленко М.О. –головуючий, Калашник Т.Л., Яресько Б.В. - судді, за участю секретаря судового засідання  Мелехової О.С., розглянувши матеріали справи   № 11/142пн - ад за позовом

Відкритого акціонерного товариства  «Ощадбанк» в особі Філії – Луганського міського відділення № 7511, м. Луганськ

до Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Луганськ

про визнання протиправним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача -  Пономаренко П.І., дов. б/н від  05.12.2006, Поперечна І.Д., дов.  б/н від 05.12.2006

від відповідача –Косогова Л.О., дов. № 07-11-03 від 03.01.2007, Божинов І.Б., дов. № 07-11-01 від 03.01.2007

в с т а н о в и в:

Суть спору: про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 27.03.2007 № 411 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф.4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

Представниками сторін у  справі  клопотання щодо здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялися, тому на підставі  п.3 Розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення»Кодексу адміністративного судочинства України  повне фіксування  судового засідання за допомогою звукозапису- вального технічного засобу  не здійснюється.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Луганської області Рубцевої О.В. від 11.06.2007 для розгляду даної адміністративної справи призначено судову колегію у складі Москаленко М.О. –головуючий суддя,             Доманська М.Л., Калашник Т.Л. –судді.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Луганської області –в.о. голови суду Воронька В.Д.  від 08.08.2007 було здійснено заміну судді у складі судової колегії з розгляду даного спору, а  саме із складу колегії виключено суддю Доманську М.Л. та включено суддю Яресько Б.В.

Заявою № 79-60 від 27.04.2007 позивачем були уточнені позовні вимоги та заявлено вимогу про скасування оскарженого рішення відповідача.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову позивач зазначив, що  оскарженим рішенням відповідача № 411 від 27.03.2007  позивачу донараховано до  бюджету  страхові внески у сумі 312 грн. 04 коп., пеню у сумі 37 грн. 71 коп., не прийнято до заліку витрати у сумі 582 грн. 84 коп.. Крім того, вказаним рішенням відповідача позивачеві нараховані платежі та фінансові санкції: 9104 грн. 28 коп. за неповну сплату страхових внесків у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, 291 грн.  42 коп.  (50%  належної до сплати суми страхових внесків за порушення порядку витрачання страхових коштів). Підставою для прийняття відповідачем у  справі оскарженого рішення став Акт від 12.03.2007 перевірки повноти нарахування, утримання, перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування  та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі за текстом –акт). За доводами позивача у  справі у вказаному акті працівниками відповідача, що проводили перевірку,  неправомірно надано правову оцінку цивільно-правових договорів на надання послуг, що укладалися позивачем з фізичними особами. Як зазначено в акті спеціалістами, що проводили перевірку, вказані договори за своєю суттю є трудовими, а тому витрати на виплату заробітної плати  прийнятих працівників за договорами на надання послуг повинні бути включені до оподатковуваного фонду оплати праці. На підставі цього висновку, викладеного у акті, відповідачем донараховано  312 грн. 04 коп. страхових внесків та пеня у сумі 37 грн. 71 коп. У зв’язку з викладеним до позивача у  справі у застосовані фінансові санкції у сумі 9104 грн. 28 коп.

У позовній заяві позивач посилається на відсутність у спеціалістів, що проводити перевірку, повноважень надавати правову оцінку договорам, що були укладені позивачем з фізичними особами, та перекваліфіковувати ці договори з цивільно-правових на трудові.

Крім того, згідно акту  на підставі п. 8.7 Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду від 26.06.2001 № 16 до заліку у рахунок страхових внесків не були прийняті витрати, здійснені з порушенням  чинного законодавства та які завдали шкоди Фонду у сумі 582 грн. 84 коп. Вказаний висновок працівниками відповідача був обґрунтований неправильним відображенням у заліку витрат на виплату допомоги  на поховання без довідок та підтверджуючих документів. За доводами  позивача згідно з колективним договором допомога виплачується на поховання близьких родичів: батьків, супругів, братів та сестер. Документи, які засвідчують факт смерті та родинні зв’язки, позивачем у справі були надані. Ніяких інших умов надання допомоги  в колективному договорі не передбачено. Які саме документи потрібно було надати, ані в акті перевірки, ані у рішенні, що оскаржується, особами, що проводили перевірку, та відповідачем вказано не було. Таким чином, у позовній заяві позивач зазначив, що притягнення банку до відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені з обох зазначених у рішенні підстав є незаконним та необґрунтованим, а тому оскаржене рішення відповідача просив скасувати.

У письмовому відзиві № 07-11-1547 від 15.05.2007 на позовну заяву (а.с. 58-61) відповідач проти адміністративного позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України  „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” (далі за текстом –Закон 2240) встановлено, що розмір страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, щорічно за поданням Кабінету Міністрів України встановлюється Верховною Радою України відповідно до роботодавців та застрахованих осіб у відсотках:

для роботодавців –до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб;

для  найманих працівників –до сум оплати праці, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні виплати, у тому числі у натуральній формі, які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб.

Відповідно до структури заробітної плати, визначеної ст. 2 Закону України „Про оплату праці” від 24.03.1995 ат п. 2.1 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5, до фонду основної заробітної плати відноситься нарахування винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов’язків). До його складу належать винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці за тарифними ставками (окладами), відрядними  розцінками робітників та посадовими окладами керівників, фахівців, технічних службовців, включаючи у повному обсязі внутрішнє сумісництво.

Також у відзиві відповідач зазначив, що відповідно до чинного законодавства виконання робіт, надання послуг громадянином може здійснюватися як на підставі трудового договору, так і на інших юридичних підставах, зокрема, на підставі цивільно-правового договору. За доводами відповідача за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, повинен укладатися трудовий договір. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Крім того, відповідно до ст. 849 Цивільного кодексу України  замовник тільки має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника, тим паче Замовник не має права встановлювати підряднику режим роботи, як це було зроблено позивачем у справі. Основною ознакою, яка відрізняє підрядні відносини від трудових, на думку відповідача, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду від 19.09.2001 № 38 керівник та склад ревізійної групи призначаються наказом директора виконавчої дирекції Фонду з числа спеціалістів структурних підрозділів виконавчої дирекції Фонду (відділення), які керуються чинними законодавчими і нормативними актами України, постановами  правління Фонду та наказами директора Виконавчої дирекції Фонду.  Як зазначив відповідач, оскільки страхові внески нараховуються на суму фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, перевіряючий повинен перевірити будь-які договори, укладені з найманими працівниками, що і було зроблено під час перевірки.  На думку відповідача, перевірка проведена з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому прийняте за її результатами  рішення є законним та обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами у справі докази, вислухавши представників сторін, пояснення свідків, суд встановив таке.

12.03.2007  головними спеціалістами Жовтневої міжрайонної виконавчої дирекції Луганського обласного відділення  Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Осиповою Л.І., Бакуліною Л.С. та провідним спеціалістом Легунцовою М.Б.  було проведено перевірку повноти нарахування, утримання, перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування  та використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у Філії „Луганське міське відділення „Ощадбанку” № 7511. За результатами проведеної перевірки був складений відповідний акт (а.с. 10-14), у  розділі І якого у пункті 1. „Нарахування, утримання та перерахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” зазначено про встановлення перевіркою факту нарахування та утримання страхових внесків у неповному обсязі, що є порушенням п. 2.2 Закону № 2240 та ст. 1 закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного страхування”.  Порушення полягало в тому, що до оподатковуваного фонду оплати праці позивачем не були включені витрати на виплату заробітної плати працівників, прийнятих за договорами на виконання робіт, надання послуг (для прибирання приміщень та території, для обслуговування фізичних осіб з питань споживчого кредитування, оформлення кредитних справ з виконанням усіх необхідних операцій, пов’язаних з видачею кредитів). У вказаному пункті 1.1. розділу І акту  спеціалістами, що проводили перевірку, було зазначене поняття трудового договору у відповідності із ст. 21 Кодексу законів про працю України, після чого у акті міститься посилання на договір позивача у  справі з фізичною особою Лисенко Н.Ю. У відповідності з пунктом 1 цього договору  сторонами договору визначений режим роботи –понеділок, вівторок, середа, четвер, п’ятниця з 8.00 до 17.00 годин, перерва з 13.00 годин до 14.00 годин. Таким чином, за висновком осіб, що проводили перевірку, Лисенко Н.Ю. підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку позивача.

Також у акті зазначено, що згідно  ч.7 ст. 153 Кодексу законів про працю України та ч.1 ст. 18 Закону України „Про охорону праці” на власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної охорони, а працівники під час прийняття на роботу та у процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці. У пункті 2 Договору передбачено, що „Банк” зобов’язується під час укладення вказаного договору провести з виконавцем  вступний інструктаж з охорони праці, а тому позивачем були виконані вимоги  Кодексу законів про працю України  та Закону України „Про охорону праці” у частині проведення інструктажу з охорони праці. У пункті 3 договору визначено, що „Виконавець” зобов’язується  виконувати роботу якісно, дотримуватися правил та норм техніки безпеки, пожежної безпеки та охорони праці. На підставі викладеного працівниками, що проводили перевірку на підприємстві позивача, був зроблений висновок, що перевірені договори за своїм змістом є трудовими договорами, а витрати з їх оплати повинні були включені до фонду оплати праці та відповідно нараховані та утримані страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності. Як зазначено у акті перевірки, „у зв’язку з вищевикладеним занижений  фонд оплати праці, відображений у звіті Ф 4 ФСС по ВПТ у 2006 р. складає 8424 грн. 28 коп.”.

Крім того у вказаному розділі та пункті акту перевірки спеціалістами відповідача вказано, що у порушення ст. 4.3.21, ст. 4.3.22 та ст. 6.5.1 Закону України „Про податок з фізичних осіб” від 22.05.2003 № 889-ІV до оподатковуваного фонду оплати праці не включені витрати на виплату матеріальної допомоги (на лікування та поховання)  без підтверджуючих документів та довідок, у зв’язку з чим занижений фонд оплати праці, відображений у звіті Ф 4 ФСС по ВПТ у 2006 р. на 680 грн.

За результатами проведеної перевірки на занижений фонд оплати праці  у сумі 9104 грн. 28 коп. нараховані та утримані страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у сумі 312 грн. 04 коп., нараховано пеню у сумі 37 грн. 71 коп.

У пункті 1.4 акту перевірки спеціалістами відповідача було зазначено, що  витрати, здійснені з порушенням  чинного законодавства які спричинили шкоду Фонду у сумі  582 грн. 84 коп., до заліку у рахунок страхових внесків не приймаються.

На вказаний акт перевірки позивачем у  справі на адресу відповідача були надіслані письмові заперечення (а.с. 15-16), які до уваги відповідачем прийняті не були.

На підставі результатів проведеної перевірки рішенням директора Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 27.03.2007 № 411 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування  позивачеві донараховані страхові внески у сумі 312 грн. 04 коп., нараховано пеню у сумі 37 грн. 71 коп., не прийнято до заліку витрати у сумі            582 грн.  84 коп. та застосовано штрафну санкцію у сумі  9395 грн. 70 коп.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши її обставини, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з таких підстав.

Підставою для прийняття оспореного рішення відповідача став акт перевірки підприємства позивача, зазначений вище. У вказаному акті спеціалістами відповідача зроблений висновок про  укладення позивачем у справі та фізичними особами трудових договорів, метою яких було надання послуг та виконання робіт. В акті міститься посилання на договір, укладений позивачем з Лисенко Н.Ю., та вказано занижений фонд оплати праці, відображений у звіті Ф 4 ФСС по ВПТ у 2006 р. у сумі 8424 грн. 28 коп. Кількість договорів такого типу, укладених позивачем з фізичними особами, з якої виходили спеціалісти відповідача під час обчислення  суми заниженого фонду оплати праці, в акті не зазначена. Крім того,  в у пункті 1 розділу І акту міститься посилання спеціалістів відповідача на те, що до оподатковуваного фонду оплати праці позивачем не були включені витрати на виплату заробітної плати прийнятих працівників за договорами на виконання робіт, надання послуг (для прибирання приміщень та території, для обслуговування фізичних осіб з питань споживчого кредитування, оформлення кредитних справ з виконанням усіх необхідних операцій, пов’язаних з видачею кредитів). Крім договору з Лисенко Н.Ю., спеціалістами відповідача, що проводили перевірку, не наводиться жодного прикладу договорів, які за своєю природою та у  відповідності з їх висновками є трудовими (прибирання приміщень та території, обслуговування фізичних осіб з питань споживчого кредитування, оформлення кредитних справ з виконанням усіх необхідних операцій, пов’язаних з видачею кредитів).

У відповідності з умовами пункту 1 укладеного 19.01.2006 позивачем у  справі та Лисенко Наталією Юріївною договору на виконання робіт, надання послуг (а.с. 62) позивач (Банк) доручив, а  Лисенко Н.Ю. (Виконавець) зобов’язалася виконувати роботу, пов’язану з  залученням на обслуговування  фізичних осіб з питань споживчого кредитування, оформленням кредитних справ за схемою „Товари у кредит” та виконанням усіх необхідних операцій, пов’язаних з видачею кредитів.   Вказаним пунктом договору був визначений режим роботи –понеділок, вівторок, середа, четвер, п’ятниця з 8.00 до 17.00 годин. Перерва з 13.00 до 14.00 годин.

У відповідності із ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є  угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов’язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов’язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з приписами ст. 29 Кодексу законів про працю України  до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов’язаний:

1) роз’яснити працівникові його права і обов’язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров’я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Як встановлено приписами ст. 901 Цивільного кодексу України,  за договором про надання послуг одна сторона (виконавчець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника)  надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановено договором.

У відповідності зі ст. 837 Цивільного кодексу України  за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій страх і ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язуєтся  прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, виходячи з наведених норм чинного законодавства та їх системного аналізу, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професійєю, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. За підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, які визначають після закінчення роботи і оформлюють актами здавання –приймання виконаних робіт (наданих послуг). У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цівльно –правовими договорами.

Відповідно до ст. 6 Закону 2240 загальнообов’язковому державному соціальному страхванню підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання, або фізичних осіб. Особи ж, які виконують роботи (послуги) згідно з цивільно-правовими договорами (угодами), беруть участь у загальнообов’язковому  державному соціальному страхуванні на добровільних засадах.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, наданий позивачем у  справі штатний розклад  філії –Луганського міського відділення № 7511 Ощадбанку, посади, яка відповідала б обов’язкам, які за договором з позивачем повинна була виконувати Лисенко Н.Ю, у штатному розкладі позивача у справі не передбачено. Так, відділ кредитування позивача включає у себе  посади начальника відділу, заступника начальника відділу та головного економіста, сектор кредитування фізичних осіб включає у себе посади завідуючого сектором, головного економіста, провідного економіста та економіста 1 категорії, сектор з обслуговування юридичних осіб включає посади бухгалтера та економістів.

Лисенко Н.Ю., на договір з якою є посилання у акті перевірки, не перебувала на жодній з перелічних вище посад, а також на інших посадах, передбачених у штатному розкладі позивача у справі. Трудова книжка  Лисенко Н.Ю. на підприємстві позивача не велася, відрахування з належних до виплати                  Лисенко Н.Ю. сум як з заробітної плати  працівників позивача позивачем не здійснювалися.  Договором з Лисенко Н.Ю. також  не передбачене надання останній щорічної відпустки та фіксація днів непрацездатності вказаної фізичної особи.

Позивачем до матеріалів справи був наданий табель обліку робочого часу працівників позивача за січень 2006 року, у якому  Лисенко Н.Ю. зазначена не була.

21.06.2006 наказом № 64-ок/2  керуючим відділенням філією –Луганським міським відділенням № 7511 ВАТ „Ощадбанк” були встановлені посадові оклади працівникам позивача. Лисенко Н.Ю.  у вказаний у наказі перелік включена не була.

Як випливає зі змісту укладеного позивачем у справі та Лисенко Н.Ю, договору, до обов’язків Лисенко Н.Ю. за договором входив пошук за межами установи позивача клієнтів для останнього з метою оформлення споживчих кредитів. За доводами позивача у пункті 1 договору з Лисенко Н.Ю, був зазначений саме режим роботи банківської установи, тобто позивача у справі. Оскільки оформлення кредитних справ щодо клієнтів, пошуком  яких займалася                  Лисенко Н.Ю., у неробочий для установи позивача час було неможливе, вказану умову було передбачено цивільно –правовим договором.

Згідно із заявою Лисенко Н.Ю. від 06.02.2007 (а.с. 63)  вказаний вище договір був розірваний, за результатами виконаних Лисенко Н.Ю. робіт був складений та підписаний повноважними представниками сторін договору  акт приймання робіт від 17.02.2007 (а.с. 64).

Таким чином, суд доходить висновку, що  за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, обсяг виконуваної роботи визначається у вигляді професії, спеціальності, кваліфікації чи посади; робоче місце створюється роботодацем і він забезпечує всі умови праці, потрібні для виконання визначених договором робіт; працівник підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядку роботодавця, конкретним його посадовим особам; у відповідносіт з цивільно –правовим договором обсяг виконуваних робіт визначається у вигляді конкретних фізичних величин, що можуть бути відображені у акті приймання роботи; підрядник виконує визначені договором роботи на власний страх та ризик; договором встановлюється початковий та кінцевий терміни, в межах яких підрядник зобов’язаний виконати визначені договором роботи; підряднику за виконання  визначеної договором та зданої за актом роботи  виплачується дохід у розмірі, встановленому договором.

Як пояснила допитана у судовому засіданні свідок Давидова  Т.А. -  головний бухгалтер позивача, з відома якої спеціалістами відповідача проводилася перевірка, за цивільно-правовими договорами, що укладалися підприємством  позивача з фізичними особами, відсутні особові рахунки, які ведуться стосовно штатних працівників  позивача; за трудовими договорами працівників приймають на роботу  у відповідності із штатним розкладом; у балансі підприємства є  окремі рахунок та субрахунок обліку винагогрод за цивільно-правовими договорами; за цивільно-правовими договорами жодна з фізичних осіб не користується  ніякими пільгами, зокрема, правом на щорічну оплачувану відпустку, правом на оплату днів непрацездатності, підприємством здійснюється оплата лише виконаних такими особами робіт, прийнятих за відповідними актами приймання робіт;  посилання  в акті осіб, що проводили перевірку, на порушення позивачем приписів пунктів  4.3.21, 4.3.22 та ст. 6.5.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 № 889-ІV є безпідставним, оскільки  норми вказаного закону стосуються податку на прибуток, а не  страхових внесків до Фонду; Лисенко Н.Ю. є фізичною особою, яка не застрахована  Фондом.

За поясненнями свідка Осипової  Л.І. –головного спеціаліста Жовтневої міжрайонної виконавчої дирекції  Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, нею під час проведення перевірки позивача було надано правову оцінку  трудовим договорам; які конкретно договори оцінювалися –свідок не пам»ятає, але після пред»явлення оригіналу договору  позивача з Лисенко Н.Ю. свідок пояснила, що саме на цей договір є посилання в акті перевірки. Також свідок пояснила, що договорів такого типу було більше одного, але кількість їх перевіряючими не було встановлено;  правова оцінка надавалася лише одному договору, а саме договору позивача з Лисенко Н.Ю.; висновок про належність договору з Лисенко Н.Ю. до трудових договорів був зроблений свідком на підставі факту встановлення у договорі режиму роботи та обов»язковості проведення вступного інструктажу з Лисенко Н.Ю.; до акту були включені лише висновки перевірки, без  зазначенння всієї кількості конкретних договорів.

За результатами аналізу змісту укладеного позивачем та Лисенко Н.Ю., договору, а також  інших наданих сторонами матеріалів, пояснень свідків, суд доходить висновку про те, що укладений позивачем  та Лисенко Н.Ю, договір за своєю суттю є  цивільно –правовим договором з деякими елементами трудовоого договору.

У пункті 1 розділу І акту перевірки спеціалістами відповідача у справі надано правову оцінку  лише договору  позивача з Лисенко Н.Ю., не вказані інші договори, за якими проведені донарахування сум страхових внесків, не наведено  чіткого розрахунку суми заниженого фонду оплати праці, зокрема, не наведено  кількості договорів, які, на думку спеціалістів відповідача, є трудовими, не зазначені документи, на підставі яких зроблений висновок про розмір суми  виплаченої позивачем заробітної плати та про розмір суми  невключених витрат на виплату заробітної плати  працівників за договорами на виконання робіт, надання послуг.

Із врахуванням викладеного вище  вказані розрахунки  є необгрунтованими, не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не можуть бути підставою для винесення рішення про  донарахування страхових внесків, нарахування пені та штрафних санкцій.

Крім того, у пунктах 1 та  1.4 розділу І акту особами, що проводили перевірку, вказано, що  до оподатковуваного фонду оплати праці позивачем не включені витрати на випату матеріальної допомоги (на лікування та поховання) без надання підтверджуючих документів та довідок, у зв”язку з чим занижений фонд оплати праці за 2006 рік на 680 грн. 00 коп. У акті   міститься посилання на порушення позивачем приписів пунктів  4.3.21, 4.3.22 та ст. 6.5.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 № 889-ІV.

У відповідності з приписами пункту 4.3.21. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 № 889-ІV до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу не включаються кошти або вартість майна (послуг), що надаються як допомога на поховання платника податку:

а) будь-якою фізичною особою, благодійною організацією, Пенсійним фондом України або професійною спілкою;

б) працедавцем такого померлого платника податку за його останнім місцем роботи (у тому числі перед виходом на пенсію) у розмірі, що не перевищує подвійний розмір суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 вказаного Закону.

Згідно з приписами пункту 4.3.22. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 № 889-ІV до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу не включаються кошти або вартість майна (послуг), що надаються як допомога на лікування та медичне обслуговування платника податку його працедавцем за рахунок коштів, які залишаються після оподаткування такого працедавця податком на прибуток підприємств, за наявності відповідних підтверджуючих документів.

Згідно з пунктом 6.5.1 вказаного Закону податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та відшкодування), якщо його розмір не перевищує суми, яка дорівнює сумі місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженої на 1,4 та округленої до найближчих 10 гривень. При цьому граничний розмір доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги одному з батьків у випадках та розмірах, передбачених підпунктами "а" - "в" підпункту 6.1.2 пункту 6.1 цієї статті, визначається як добуток суми, визначеної в абзаці першому цього підпункту, та відповідної кількості дітей. Якщо платник податку отримує доходи у вигляді заробітної плати за час відпустки, то з метою визначення граничної суми доходу, що дає право на отримання податкової соціальної пільги, такі доходи (їх частина) відносяться до відповідних податкових періодів їх нарахування.

Розрахунок  суми, на яку у зв»язку з порушенням наведених вище приписів Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»позивачем у справі був занижений фонд оплати праці, у акті перевірки не зазначений, як і відсутнє посилання на будь-яке документальне підтвердження вказаного факту.

Таким чином,  з матеріалів справи, наданих сторонами доказів, а також з пояснень свідків випливає, що під час проведення перевірки позивача спеціалістами відповідача не були дотримані вимоги  Інструкції про порядок проведення ревізій та переірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду від 19.09.2001 № 38, у  відповідності з пунктом 15.14.3 якої порушення, виявлені у масовому порядку, відображаються у довідках, що додаються до акта ревізії, а в акті приводяться узагальнені дані та зміст цих порушень з посиланням на додатки та копії документів, які підтверджують виявлене порушення (наприклад, копії наказів, заяв працівників, протоколів засідань комісії із соціального страхування, відомостей, по яких працівники отримують додаткові блага в грошовому чи натуральному вигляді, графіків роботи і таке інше). Довідки підписуються перевіряючими та завідуючим фінансовим відділом (головним бухгалтером) організації, яка перевіряється. При необхідності підтвердження фактів порушень, виявлених під час ревізії на вимогу перевіряючого страхувальником надаються ксерокопії документів.

Вказані документи до акту перевірки не додані, розрахунки сум донарахованих страхових внесків та не прийнятих до заліку витрат спеціалістами відповідача документально та нормативно не обгрунтовані, тому результати перевірки не можуть бути підставою для прийняття рішення від 27.03.2007 № 411 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

За таких обставин  вимоги адміністративного позову є обґрунтованими, підтверджуються  матеріалами справи та  відповідають фактичним обставинам, оскаржене рішення відповідача є таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

З  Державного бюджету України на користь позивача у справі на підстав приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню державне мито у сумі 3 грн. 40 коп., що було сплачене позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

У відповідності з приписами  пункту 3 Розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення»Кодексу адміністративного судочинства України та підпункту «б»пункту 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 № 7-93 сплаті за даним адмінстративним позовом підлягало державне мито у розмірі  0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а саме 3 грн. 40 коп. Позивачем у  справі  меморіальним ордером  № 3410 від 10.04.2007 сплачене державне мито у сумі 7 грн. 50 коп., а тому на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 № 7-93 позивачеві з Державного бюджету України підлягає поверненню державне мито у сумі 4 грн. 10 коп.

У судовому засіданні за згодою представників сторін та згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та учасників судового процесу повідомлено про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п'ятиденний строк з моменту оголошення вступної та резолютивної частин постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 77, 94, 98, 158, 160 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 3, 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 № 7-93, суд  у складі судової колегії

П О С Т А Н О В И В:

1.   Адміністративний позов задовольнити  повністю.

2. Скасувати  рішення Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 27.03.2007 № 411 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф.4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь  Відкритого акціонерного товариства  «Ощадбанк», м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г,  в особі Філії –Луганського міського відділення № 7511, м. Луганськ, кв. Гагаріна, 3а, код 02786499, державне мито у сумі 3 грн. 40 коп.

4.  Повернути  Відкритому акціонерному товариству  «Ощадбанк», м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г,  в особі Філії –Луганського міського відділення № 7511, м. Луганськ, кв. Гагаріна, 3а, код 02786499, з Державного бюджету України зайве сплачене державне мито у сумі 4 грн. 10 коп. за меморіальним ордером  № 3410 від 10.04.2007.

Підставою для повернення державного мита є дана постанова, засвідчена печаткою господарського суду Луганської області.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржене судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 13.08.2007.

Судді                                                                                   М.О. Москаленко

Т.Л. Калашник

Б.В. Яресько