СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Луцьк, пр. Волі, 54 а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"07" листопада 2007 р.

Справа № 2/93-10А.

за
позовом Підприємця ОСОБА_1, м. Ковель

до
відповідача Ковельського міськрайонного центру зайнятості, м. Ковель

про
визнання нечинним рішення про відмову зняття з реєстрації трудового договору

Суддя      Л. О.Черняк

при секретарі Андрусенко О. О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від
позивача: ОСОБА_1- підприємець

від
відповідача: Гич О.В., довіреність № 253901-23 від 06.11.2007р.

Відповідно
до ст.160 КАС України в засіданні суду 07.11.2007 р. було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Представникам
сторін у судовому засіданні роз'яснені права та обов'язки, передбачені ст. ст.
49, 51 КАС України.

Суть
спору: позивач - підприємець ОСОБА_1 в позовній заяві просить дії Ковельського
міськрайонного центру зайнятості і його рішення від 05.06.2007 р. про відмову в
знятті з реєстрації трудового договору від 20.12.01 р., який укладено між ним
та ОСОБА_2 визнати нечинними і зобов'язати центр зайнятості зняти з реєстрації
трудовий договір, укладений 20.12.2001р., як такий, що було розірвано
06.07.2002 р.

В засіданні суду позивач від позовних
вимог про визнання дій та рішення від 05.06.07 р. міськрайонного центру
нечинними відмовився.

У позовній заяві підприємець
посилається на таке.

Відповідно
до ст. 241 КЗпП України оформлення трудових
відносин, які виникають між фізичкою особою-роботодавцем та найманим
працівником, здійснюється у порядку визначеному Міністерством праці та
соціальної по літики України, за участю Державної служби зайнятості, Форма
трудового договору укладається між фізичною особою-роботодавцем та громадянином,
порядок реєстрації трудового договору було затверджено наказом Мініс терства
праці та соціальної  політики України від
08.06.2001 р. № 360.

На
Державну службу зайнятості цим нормативним актом передбачено

обов'язкова
реєстрація трудових договорів, а також записів в трудовій книжці про
підтвердження роботи працівника. Названий договір було зареєстровано в
Ковельській ДПА.

ОСОБА_2продавцем
працювала до 6 липня 2002 р. В кінці червня м-ця   2002 р.
було виявлено, що вона допустила нестачу на суму 4 663 грн.

Після
звільнення її з роботи вона відмовилась прибути в Ковельський міськрайонний
центр зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору, оскільки вважала,
що її незаконно було звільнено за допущену нестачу матеріальних цінностей, а
саме на підставі п. 2 ст.41 КЗпП України, однак таке звільнення в суд не
оскаржувала і з позовом про поновлення на попередньому місці роботи, або про
зміну формулювання при звільненні не зверталась.

Після
звільнення з роботи підприємець неодноразово звертався до ОСОБА_2 щоб остання
прибула у центр зайнятості для зняття з реєстрації трудовий договір, однак вона
відволікала вирішення цього питання. Пізніше всту пила в шлюб і виїхала
невідомо куди.

Підприємець
звернувся з письмовою заявою в Ковельський міськрайонний центр зайнятості про
зняття з реєстрації трудового договору, без участі з ОСОБА_2

Ковельський
міськрайонний центр зайнятості вважає, що у випадку відсутності однієї  із
сторін по трудовому договору, він не вправі знімати його з реєстрації.

У
відповідності з п. 4 ст. 36 КЗпП України однією із підстав припинення трудового
договору являється звільнення працівника з ініціа тиви власника.    З ОСОБА_2
трудовий   договір   розірвано згідно ст. 41 КЗпП України, що
стверджується наказом про її звільнення від 6 липня 2002 р.

Трудовий   договір від 20.12.2001 р.  було укладено між мною та ОСОБА_2, який
розірвано на підставі ст. 41 КЗпП України. На центр   зайнятості
покладено лише обов'язок зареєстру вати цей договір , тобто   припинення трудових   відносин
між позивачем та ОСОБА_2

В
письмових поясненнях та в засіданні суду Ковельський міськрайонний центр
зайнятості зазначає, що відповідно до статті 24-1 Кодексу законів про працю
України оформлення трудових відносин, які виникають між фізичною
особою-роботодавцем та найманим працівником здійснюється у порядку, визначеному
Міністерством праці та соціальної політики України, за участю державної служби
зайнятості.

Форма
трудового договору між працівником та фізичною особою і Порядок реєстрації
трудового договору між працівником і фізичною особою були затверджені наказом
Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001р. № 260
(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.06.2001р. за №554/5745).

На
державну службу зайнятості зазначеним Порядком покладено обов'язок реєстрації
трудових договорів укладених між працівником і фізичною особою, а також
підтвердження записів внесених до трудових книжок найманих працівників
фізичними особами - роботодавцями.

Виходячи
з основних засад трудового законодавства України, в трудових правовідносинах
задіяні дві сторони (роботодавець та працівник), які мають відповідні права та
зобов'язання один по відношенню до іншого; цей порядок є виключний. Всі інші
суб'єкти мають право втручання у взаємовідносини двох вищезазначених сторін
лише у випадках та порядку суворо регламентованих законодавством України.

Відповідно
до пункту 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною
особою, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії
достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його
припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони
сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір.
Після цього відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна
зняти трудовий договір з реєстрації (пункт 7 Порядку).

Тобто,
у разі відсутності повідомлення однієї із сторін трудового договору центру
зайнятості про закінчення дії договору або припинення його дії достроково, право
державної служби зайнятості на зняття з реєстрації трудового договору
законодавством не передбачено.

Зареєстрований
трудовий договір можливо зняти з реєстрації у державній службі зайнятості лише
після повідомлення працівником про його згоду на припинення трудових відносин.

У
разі згоди фізичної особи і працівника на припинення трудових відносин, у
пункті 17 трудового договору вноситься дата розірвання сторонами трудового
договору, підстави припинення договору з посиланням на відповідні статті КЗпП
України і сторони ставлять підпис.

Виходячи
з положень пунктів 6, 7, 8, 9 Порядку і пункту 14 Форми, та пункту 2.20.-1
Інструкції про ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом
Мінпраці, Мін'юсту і Мінсоцзахисту від 29.07.1993р. №58, при знятті в державній
службі зайнятості з реєстрацією трудового договору необхідна особиста
присутність сторін трудового договору, що його підписали.

Із досліджених матеріалів справи,
пояснень сторін суд,

встановив:

Дванадцятого грудня 2001 року між
підприємцем ОСОБА_1та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір. За даним
договором працівник - ОСОБА_2 зобов'язана була здійснювати реалізацію
продовольчих товарів; нести матеріальну відповідальність за збереження товару;
відпускати товар за цінами, вказаними в накладній, утримувати робоче місце в
належному стані, відповідно до санітарних вимог, ввічливо ставитись до
покупців.

Підприємець ОСОБА_1зобов'язаний був
оплачувати працю працівника в розмірі 118 грн. на місяць, забезпечити безпечні
і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих працівником зобов'язань,
обладнати робоче місце відповідно до вимог нормативних актів про охорону праці.
(а.с.7).

Наказом № 1 від 06.07.2002 р. за
нестачу матеріальних цінностей, переданих ОСОБА_2 для реалізації в торговому
кіоску, останню було звільнено на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України (а.с. 6).

На звернення підприємця ОСОБА_1 до
Ковельського міськрайонного центру зайнятості про зняття з реєстрації трудового
договору від 12.12.2001 р., останній йому відмовив (а.с. 21).

Відповідно до ст. 24 КЗпП України
додержання письмової форми при укладенні трудового договору є обов'язковим при
укладенні трудового договору з фізичною особою.

Приписами ст. 241 КЗпП встановлено,
що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою
фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення
працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір
у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному
Міністерством праці та соціальної політики України.

Відповідно до ст. 259 КЗпП
передбачено, що нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю
здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у
своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Наказом міністерства праці та
соціальної політики України від 08.06.2001 р. № 260 „Про затвердження форми
трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядком реєстрації
трудового договору між працівником та фізичною особою” зареєстрованою в
міністерстві юстиції України 27.06.2001 р. за № 554/5745 - контроль за
додержанням законодавства про працю України фізичною особою, яка використовує
найману працю, здійснює Міністерство праці та соціальної політики України.

Пунктами 6, 7, 8 названого Порядку
встановлено, що у разі закінчення строку трудового договору або припинення його
дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави
його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони
сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір.

Відповідальна особа центру зайнятості
протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації; про що
робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. На підставі цього
запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках
трудового договору відповідний запис. Записи про реєстрацію та зняття з
реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до
трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи.

Відповідно до п. 4 ст. 36 КЗпП
підставою припинення трудового договору є, розірвання трудового договору з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст. 40). Згідно п. 2 ст. 41
КЗпП трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує
грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати
довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області від 18.09.2003
р. встановлено факт нестачі матеріальних цінностей в сумі 2000 грн. з вини
ОСОБА_2, які вона привласнила протягом всього періоду роботи у позивача частини
щоденної виручки.

Наведене
свідчить, що підприємець звільнив ОСОБА_2 на законних на те підставах.

Відмовляючи в реєстрації розірвання
трудового договору відповідач обмежив права позивача на розірвання трудового
договору на підставах передбачених ст. 40 КЗпП України. При цьому, відповідачем
не враховані несприятливі наслідки, які можуть наступити для позивача у разі не
зняття з реєстрації трудового договору внаслідок його розірвання за ініціативою
позивача (неможливість внесення до трудової книжки працівника запису про
звільнення з роботи, безпідставні відрахування на заробітну плату фактично
непрацюючої особи, страхові внески, пенсійне забезпечення тощо).

Таким чином наведені докази у справі
свідчать про безпідставність відмови центром зайнятості у знятті в реєстрації
трудового договору між підприємцем та ОСОБА_2

Керуючись
ст. 55, 94, ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
Кодексом законів про працю України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Зобов'язати
Ковельський міжрайонний центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір
від 12.12.2001 р. за № 1877 (дата реєстрації 17.12.2001), укладений між
підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_1, розірваного наказом від 06.07.2002 р. на
підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

В
частині позовних вимог про визнання нечинними дій Ковельського міськрайонного
центру зайнятості і його рішення від 05.06.2007 р. - залишити без розгляду.

Заява
про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом 10 днів з дня
складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову може бути
подана протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Л. О. Черняк

Дата
виготовлення повного тексту постанови 12.11.2007 р.

Суддя
Черняк Л.О.