ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 р.
№ 31/438

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. –головуючого,

Ковтонюк Л.В.,

Чабана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної

скарги
Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості”, м. Київ

на
постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2007р.

у справі
господарського суду м. Києва № 31/438

за позовом
Приватного підприємства “Євробуд Плюс”, м.Київ

до
Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості”

про
стягнення 81 178,62грн.

за участю представників сторін:

від позивача  - Колесник О.І.;

від відповідача  - Ядловський І.І.

УСТАНОВИВ:

17.08.2005р. ПП “Євробуд Плюс” звернулися до господарського суду м.Києва з позовом про стягнення з ДП “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” 75 282,80грн. боргу, 1 398,42 інфляційних, 640,71грн. 3%річних та 3 856,69грн. пені. Позов мотивовано порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №10 від 08.07.2004р.  щодо своєчасної оплати вартості виконаних та прийнятих робіт.

20.03.2007р. рішенням господарського суду м. Києва (суддя Качан Н.І.), залишеним без змін 26.06.2007р. постановою Київського апеляційного господарського суду (судді: Кондес Л.О. –головуючий, Куровський С.В., Михальська Ю.Б.) позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” на користь ПП “Євробуд Плюс”75 282,80грн. боргу, 640,71грн. 3%річних, 1 398,42 інфляційних та 1 707,79грн. пені.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ДП “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” звернулися до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій посилались на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових  рішення, тому просили їх скасувати.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.07.2004 між Приватним підприємством "Євробуд Плюс" (Підрядник) та Державним підприємством „Український науково-дослідний i навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості (далі - ДП "УкрНДНЦ", Замовник) було укладено договір №10, за яким підрядник зобов'язувався виконати роботи по будівництву лабораторії сертифікаційних випробувань Замовника за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2 за технічним проектом, розробленим  ДП „ВЦ КБ".

Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що технічний проект надається Замовником до початку виконання робіт.

Строк виконання робіт за договором встановлений до 24 січня 2005 року.

Вартіть робіт за договором, згідно з кошторисом та договірною ціною, що є невід'ємною частиною договору, складає 418943,00грн., в тому числі ПДВ 69823,83грн.

На виконання умов договору сторонами було підписано та складено акти приймання виконаних підрядних робіт (форми № КБ-2в), з яких  вбачається, що позивач здійснив виконання робіт у відповідності iз Договором № 10 від 08.07.2004 на загальну суму 355 838,40 грн. (акт № 2 лютий 2005 року на загальну суму 203 756, 40 грн. та акт № 6 за травень 2005 року на загальну суму 152 082, 00 грн.), вартість яких сплачена відповідачем частково - у poзмірі 275 000 грн. Решта заборгованості за виконані роботи на суму 75 282, 80 грн. не оплачена i є предметом даного спору.

Суди дійшли висновку, що за своєю правовою природою зазначений договір є договором підряду та підпадає під дію глави 33 Господарського кодексу України та параграфу 1 глави 61 ЦК України.

Відповідно до укладеного договору, замовник повинен був надати технічний проект до початку  виконання робіт. В матеріалах справи, узгоджений замовником  такий проект відсутній і він не був предметом дослідження. Відсутність технічної документації призвело до того, що суттєві питання, поставлені перед судово-будівельною експертизою, залишились без відповіді.

Крім того, доводи відповідача щодо відсутності істотних умов договору підряду на капітальне будівництво, передбачених ст. 318 Господарського кодексу України, у тому числі: строк початку виконання робіт; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; підстави та умови зміни і розірвання договору також залишились не перевіреними.

За таких обставин, суди дійшли необґрунтованого  висновку про наявність  належних достатніх підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки  в порушення вимог ст. 43 ГПК України повно і всебічно не дослідили всі обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення спору.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Згідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, постановлені судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку, при необхідності призначити повторну судово-будівельну експертизу та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  Державного підприємства “Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” задоволити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2007р. та рішення господарського суду м. Києва  від 20.03.2007р. у справі №31/438 скасувати, а справу направити господарському суду м. Києва  для нового розгляду.

Головуючий суддя
В.Я. Карабань

Суддя
Л.В. Ковтонюк .

Суддя
В.В. Чабан