СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

27 листопада 2007 року

Справа № 2-22/7981-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Антонової
І.В.,

суддів                                                                      Котлярової
О.Л.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Макарова Г.О.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, ордер№  6   від
15.11.07;

відповідача:
Мустафаєва Ельнара Талятівна, довіреність №
4050   від 08.11.07;

розглянувши апеляційну скаргу
Головного управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці
Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 25.07.2007 у справі
№2-22/7981-2007А

за позовом           Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

представник позивача -
ОСОБА_1(АДРЕСА_2)

до           Головного управління у справах захисту прав
споживачів в Автономній Республіці Крим (вул. ім. газети "Кримська
правда", буд. 61, Сімферополь, 95000)

про визнання протиправним припису
та постанови

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт  підприємницької діяльності ОСОБА_2.
звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до
Головного управління у справах захисту прав споживачів Автономної Республіки
Крим про визнання протиправним та скасування припису  від 16.02.2007  та Постанови № 679 від 10.04.2007 про
накладення штрафу у розмірі 7696,20 грн.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим  від
25.07.2007 у справі № 2-22/7981-2007А (суддя С.В. Яковлєв) позовні вимоги
задоволені частково: визнано протиправним та скасовано Постанову Головного
управління у справах захисту прав споживачів Автономної Республіки Крим  № 679 від 10.04.2007  про
накладення   на  позивача штрафу у розмірі 7696,20 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо
визнання протиправним та скасування припису Головного управління у справах
захисту прав споживачів Автономної Республіки Крим від 16.02.2007 відмовлено.

Не погодившись з постановою
місцевого господарського суду, відповідач надав до Севастопольського
апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовані порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і
процесуального права, а також невідповідністю висновків суду, викладених в
постанові, обставинам справи.

Так, заявник апеляційної скарги
вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що
оскільки суб'єкт  підприємницької
діяльності ОСОБА_2.  є платником єдиного
податку, вона звільнена від ведення обов'язкового обліку доходів та витрат та,
як слід, може бути оштрафована лише на 85,00 грн.

У підтвердження своїх доводів
відповідач посилається на Указ Президента України № 727 від 03.07.1998 „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва”, Постанову Кабінету Міністрів України № 1269 від 26.09.2001 та
наказ Державної податкової адміністрації України  № 599 від 29.10.1999, у відповідності до яких
фізичні особи -„єдиноподатківці” зобов'язані вести книгу доходів та витрат, у
зв'язку з чим до них застосовуються штрафні санкції в розмірі 30 відсотків
вартості партії товару, отриманого для реалізації.

Заперечення на апеляційну скаргу до
суду не надходили.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду Латиніна О.А. від  27.11.2007 з поважних причин у складі колегії
було замінено суддю Прокопанич Г.К. на суддю Ткаченко М.І.

Переглянувши справу у порядку
статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України  суд встановив наступне.

Спеціалістами Головного управління
у справах захисту прав споживачів Автономної Республіки Крим на підставі
направлення № 00006472 було проведено 16.02.2007 планову перевірку магазину
позивача «Амріта», який розташований у м. Ялта по вул. Київська, 52.

За результатами перевірки був
складений акт № 00005114 перевірки дотримання законодавства про захист прав
споживачів, в якому зафіксовано порушення позивачем статті  15 Закону України «Про захист прав
споживачів», що виразилось у відсутності доступної, достовірної та своєчасної
інформації про найменування, місцезнаходження виробників товарів, умов
безопасного та ефективного їх використання.

У зазначеному акті перевірки
відповідачем на підставі статті 26 Закону України "Про захист прав
споживачів" приписано тимчасове припинення реалізації товару без надання
споживачам доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, позивач
був зобов'язаний у термін до 01.03.2007 доповісти відповідачу про усунення
встановлених порушень.

На підставі акту перевірки №
00005114 від 16.02.2007 відповідач 10.04.2007 виніс Постанову № 679 про
накладення стягнень, передбачених пунктом 7
статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою за
порушення вимог статті 15 Закону до позивача застосований штраф у розмірі 30
%  вартості одержаної для реалізації
товару, що складає 7696,20 грн.

Вказане з'явилося підставою для
звернення позивача  до господарського
суду Автономної Республіки Крим із даною позовною заявою.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність застосуванням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, відповідність висновків суду обставинам
справи, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення
апеляційної скарги Головного управління у справах захисту прав споживачів
Автономної Республіки Крим з наступних підстав.

Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і
надавачами послуг, права позивачів та механізм їх захисту, основи реалізації
державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюються Законом України «Про
захист прав споживачів».

У відповідності до статті 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»та пункту 1.16. „Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами”,  затверджених
Наказом Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України № 98
від 11.03.2004, споживач має право
на  одержання  необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію,  що забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація повинна бути
надана  споживачеві  до
придбання  ним товару чи
замовлення робіт (послуг).  Стосовно
продукції,  яка підлягає
обов'язковій  сертифікації, споживачеві
повинна надаватись інформація про її сертифікацію.

Із наданих позивачем доказів
вбачається,  що під час реалізації товару
у магазині „Амріта”, розташованому у м. Ялта по вул. Київській, 52,   він інформував споживачів про те,  що зазначений товар вироблений в кустарних
умовах у приватних майстернях Індії шляхом нанесення написів на  вітрині магазину,  усно роз'яснював дані про властивості товарів
під час їх придбання.

Разом з тим,  надані позивачем рекламні буклети та
фотографія вивіски не містять інформації про назву товарів,  дані про основні властивості товарів,
відомості про наявність (відсутність)
шкідливих для здоров'я  речовин,
виробника товарів.

За даних обставин, судова колегія
погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність
зафіксованого в акті перевірки порушення позивачем вимог статті 15 Закону
України „Про захист прав споживачів” щодо надання споживачам необхідної,
достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечувало б
можливість її свідомого і компетентного вибору.

Разом з тим, суд апеляційної
інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що
застосування позивачем спрощеної системи оподаткування виключає можливість
застосування до нього штрафних санкцій в розмірі 30 відсотків вартості
одержаної для реалізації партії товару,
яка була розрахована по накладним, наданим позивачем у відповідності до
пункту 7 статті 23     Закону України
„Про захист прав споживачів”, з огляду на наступне.

Так, згідно з пунктом 7 статті 23
Закону України „Про захист прав споживачів”
у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть відповідальність за відсутність    необхідної,   доступної,
достовірної   та своєчасної
інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги,  але не менше п'яти  неоподатковуваних  мінімумів доходів  громадян,
а  у  разі,
коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не  веде
обов'язковий  облік  доходів
і витрат,  -  у
розмірі  п'яти  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до Свідоцтва  НОМЕР_1 позивач є платником єдиного податку.

Відповідно до статті 14 Декрету
Кабінету Міністрів України  „Про
прибутковий податок з громадян” № 13-92 від 26.12.1992 громадяни,  які
здійснюють  підприємницьку  діяльність
без створення юридичної особи,
мають право самостійно
обрати  спосіб оподаткування   доходів,
одержаних   від   цієї
діяльності,  за фіксованим
розміром податку (далі  -  фіксований
податок)  шляхом придбання
патенту. У разі  сплати  фіксованого
податку  платник  такого податку звільняється від ведення
обов'язкового обліку доходів і витрат.

Згідно з Указом Президента України
„Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва” від 03.07.1998 № 727/98 із змінами та доповненнями, платники
єдиного податку -юридичні особи ведуть податковий облік за тими податками,
платниками яких вони є згідно з цим Указом.          Форма книги обліку доходів та витрат,
що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення
суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

У відповідності до пункту 8 Наказу
Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 № 599 „Про
затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі”   для
визначення   результатів   власної
підприємницької діяльності  на  підставі
хронологічного  відображення  здійснених господарських і фінансових
операцій платник єдиного  податку  веде Книгу
обліку  доходів  і
витрат  згідно  із
додатком  N  10  до
Інструкції  про  прибутковий
податок  з  громадян,
затвердженої наказом   Головної  державної
податкової  інспекції  України
від 21.04.1993  N  12  (
0064-93 )  та  зареєстрованої  в
Міністерстві юстиції  України  09.06.1993
за  N  64.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.09.2001 № 1269 „Про затвердження Порядку ведення книги обліку
доходів і витрат” визначено, що  Книга
обліку доходів і  витрат  (далі
-  книга)  ведеться суб'єктами   підприємницької   діяльності
-  фізичними  особами, оподаткування доходів яких
здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного  податку),
а  також особами,  які
мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних)
(надання послуг) відповідно до законодавства
з питань  патентування деяких
видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на
додану  вартість  згідно
із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності).

Системний аналіз чинного
законодавства дає підстави для висновку про правомірність застосування  до позивача штрафних санкцій у розмірі 30
відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару.

Суд апеляційної інстанції також
вважає обґрунтованим розрахунок суми штрафу, який складає 7696,20 грн.,
здійснений на підставі даних про надходження товару, зафіксованого в графі 7
таблиці 1 акту  № 00005714 від
16.02.2007.

Згідно з даними підпункту 1-13
таблиці акту № 00005714 від 16.02.2007
позивачем отримано товару на 25654,05 грн., сума штрафу за дане
порушення в розмірі 30 відсотків від 25654,00 грн. складає 7696,20 грн.

Крім того, суд апеляційної
інстанції не може погодитись із висновком місцевого господарського суду про те,
що  припис позивача про тимчасове
припинення реалізації товарів, зазначених у пунктах таблиці 1 акту № 00005714
від 16.02.2007 без необхідної, доступної, достовірної інформації,  за своєю природою є реагуванням відповідача
на встановлені під час перевірки порушення та не може відноситися до
правозастосовного акту з огляду на наступне.

За загальним правилом, акт
державного чи іншого органу -це  юридична
форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних
відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу,
який прийняв такий акт, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним,
акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру,
тобто індивідуальні.

Акти ненормативного характеру (індивідуальні
акти)  породжують права і обов'язки
тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

Відповідно до пункту 6 частини 1
статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів"   спеціально
уповноважений  центральний  орган
виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні
органи  убліці  Крим,
областях,   містах   Києві
та Севастополі   здійснюють   державний
контроль   за   додержанням законодавства про захист прав споживачів,  забезпечують реалізацію державної політики
щодо захисту прав споживачів і мають право припиняти   відвантаження  і
реалізацію  товарів,  що  не
відповідають   вимогам   нормативних
документів,   до  усунення суб'єктами господарювання виявлених
недоліків.

Припис  Головного управління у справах захисту прав
споживачів Автономної Республіки Крим, що міститься в акті перевірки, породжує
для суб'єкта підприємницької діяльності
певні правові наслідки у вигляді тимчасового припинення реалізації товарів,
що, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 26 Закону України „Про захист
прав споживачів” є обов'язковим для виконання та, як слід,  повинен розцінюватись як правовий акт
індивідуальної дії  суб'єкта владних
повноважень, що підлягає оскарженню.

Оскільки судова колегія дійшла
висновку про відповідність оскаржуваного припису вимогам діючого
законодавства,  підстав для визнання його
недійсним не вбачається.

Перелік викладеного
свідчить про порушення місцевим господарським судом при вирішенні спору норм
матеріального права, що дає підстави для скасування прийнятого у справі рішення
і відмови у позові.

Керуючись статтями  24, 195, частиною 3 статті 198, частиною 2
статті  205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Головного управління  у справах захисту
прав споживачів в Автономній Республіці Крим задовольнити.

2. Постанову господарського
суду  Автономної Республіки Крим  від 25.07.2007 у справі № 2-22/7981-2007А
скасувати.

3. Прийняти нове рішення у
справі.

4. У позові відмовити у
повному обсязі.

Постанова суду набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного
місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.В. Антонова

Судді
О.Л. Котлярова

М.І. Ткаченко