ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/329

24.07.07 р.

За позовом:          Дочірнього підприємства ВАТ
„Державний експортно-імпортний банк

України „Лізингова компанія
„Укрексімлізинг”;

До:                    ТОВ „Україна Агро”;

Про:                     стягнення 202 337,80 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Сікорський С.М., представник,
довіреність №12 від 01.06.2007 р.;

Від відповідача:            не з”явились.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 143 132,14 грн. основного
боргу, 56 820,89 грн. заборгованості по відсоткам за користування майном, 2
384,77 грн. заборгованості по відшкодуванню суми страхування майна, 2 023,38
грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-Товариство з обмеженою
відповідальністю „Ураїна Агро”, повноважних представників в судове засідання не
направив, незважаючи на визнання судом їх явки обов'язковою, відзив на позов не
надав, позовні вимоги по суті не заперечив. Керуючись статтею 75 ГПК України,
господарський суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір по суті
за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно
і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення
для вирішення спору, господарський суд,-

В С Т А Н О В
И В:

12.02.2004 р. між сторонами
укладений договір фінансового лізингу №208К, за умовами якого позивач
відповідно до заявки відповідача купує та передає, а відповідач приймає для
використання на умовах фінансового лізингу об'єкт лізингу -трактор МТЗ 82.

Матеріали справи свідчать про те,
що позивач передав, а відповідач прийняв майно, визначене в актах приймання
-передачі майна від 12.03.2004 р. та від 18.03.2004 р. Акти приймання -передачі
майна підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками
господарюючих суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до угоди від 12.02.2004
р. про зміни та доповнення договору вартість майна, що передається в лізинг,
складає 331 216,90 грн.

Вищезазначеною угодою визначений
графік лізингових платежів

01.03.2004 р.

66 243,38 грн.

01.06.2004 р.

00,00 грн.

01.09.2004 р.

44 162,25 грн.

01.12.2004 р.

00,00 грн.

01.03.2005 р.

44 162,25 грн.

01.06.2005 р.

00,00 грн.

01.09.2005 р.

44 162,25 грн.

01.12.2005 р.

00,00 грн.

01.03.2006 р.

44 162,25 грн.

01.06.2006 р.

00,00 грн.

01.09.2006 р.

44 162,25 грн.

01.12.2007 р.

00,00 грн.

01.03.2007 р.

44 162,25 грн.

Всього:               331 250,67 грн.

Згідно з п. 10.2. договору
відповідач зобов'язався сплачувати позивачеві лізингові платежі згідно з
графіком лізингових платежів протягом одного робочого дня з дати виставлення
відповідних рахунків-фактур позивачем. Неодержання рахунку-фактури відповідачем
не звільняє його від зобов'язання своєчасно здійснювати лізингові платежі
згідно з графіком платежів.

Пунктом 2.1. договору передбачено,
що майно передається відповідачеві в лізинг на строк 36 місяців, починаючи з
дати підписання сторонами акту приймання -передачі майна.

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за договором, передавши позивачеві майно, що підтверджується
актами приймання-передачі від 12.03.2004 р. та від 18.03.2004 р.

Пунктом 10.18. договору
передбачено, що лізингові платежі складаються з суми, яка відшкодовує при
кожному платежі частину вартості майна; суми винагороди позивача за надання
майна відповідачеві в фінансовий лізинг. Ставка лізингового проценту становить
16% річних.

Відповідач неналежним чином виконав
свої зобов'язання за договором, тим самим заборгувавши останньому 143 132,14
грн. основного боргу та 56 820,89 грн. процентів за користування майном.

Як визначено абзацом 1 частини 1
статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог,
що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1
статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193
Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої
сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань
є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом,
іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Нараховані позивачем 2 384,77 грн.
заборгованості по відшкодуванню суми страхування майна не підлягають
задоволенню, оскільки виплата відповідачем сум по страхуванню майна не
передбачена умовами договору. Крім того, позивачем на доведено понесення витрат
по страхуванню майна.

Як визначено статтею 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вина відповідача повністю
підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Враховуючи ту обставину, що
відповідач позовні вимоги не заперечив, а наявні в матеріалах справи документи
свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, вимоги
останнього підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних
вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Україна Агро” (юридична адреса: м. Київ, вул. Голосіївська,
9; фактична адреса: м. Київ, вул. Васильківська, 13, офіс 516, ) на користь Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного
товариства „Державний експортно-імпортний банк України” „Лізингова компанія
„Укрексімлізинг” (інд. 04053, м. Київ, вул. Воровського, 11, ) 143 132 (сто сорок три тисячі сто тридцять дві) грн. 14 коп.
основного боргу, 56 820 (п'ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять) грн.
заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1 999 (одна тисяча
дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 50 коп. витрат по сплаті держмита та 116
(сто шістнадцять) грн. 61 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

5.          Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

О.В. Мандриченко