КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2007                                                                                           № 33/216

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Шипка  В.В.

суддів:            Борисенко  І.В.

Розваляєвої  Т.С.

За участю представників:

від позивача - Савченко О. А.,

від відповідача - не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС"

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.10.2007

у справі № 33/216 (Мудрий С.М.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВС"

про                                                  стягнення 18434,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2007р. у справі № 33/216 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на нього, в якій просив його скасувати в зв’язку з тим, що накладна № 3371 від 07.09.2006р., на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, не містить посилання на договір № 45/5-КЧ, який укладався між сторонами; позивач не довів, що у відповідача існує обов’язок щодо оплати суми основного боргу у грошовій формі, так як із змісту договору № 45/2-КЧ вбачається, що у відповідача є обов’язок здійснити оплату шляхом передачі векселя на суму заборгованості.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 05.09.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Агросфера” (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЮВС” (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 45/5-КЧ, відповідно до п. п. 1.1., 3.1., 3.2., 4.1., 5.7., 7.2., 11.1 якого продавець ... зобов’язується передати, а покупець зобов’язується прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, іменованих у подальшому товар, відповідно до умов даного договору; конкретний асортимент, кількість, ціна, термін постачання та термін сплати кожної партії товару наведені в специфікації до даного договору. Специфікація є невід’ємною частиною даного договору; загальна сума договору складає 16 951 грн. 03 коп., у тому числі ПДВ 20% - 2 825 грн. 17 коп. ...; покупець згідно умов даного договору повинен в строк до “07” вересня 2006р. (включно) перерахувати на поточний рахунок продавця 3 390 грн. 21 коп. (в т. ч. ПДВ 20% - 565 грн. 04 коп.). На залишок заборгованості продавець надає покупцю товарний кредит на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом та здійснює нарахування відсотків на фактичну суму заборгованості у день остаточного погашення основного боргу. Заборгованість за товарним кредитом покупець зобов’язаний сплатити продавцю за наступним графіком: суму 6 780 грн. 41 коп., у тому числі ПДВ – 1 130 грн. 07 коп., покупець повинен сплатити до 31.01.2007р.; суму 6 780 грн. 41 коп., у тому числі ПДВ – 1 130 грн. 07 коп., покупець повинен сплатити до 28.02.2007р. У випадку, якщо в зазначений термін оплата не буде проведена, у силу вступають положення про санкції, передбачені розділом 7 даного договору. Товар вважається оплаченим у момент надходження грошей на розрахунковий рахунок продавця; термін постачання товару наведено в специфікації до даного договору; у випадку порушення покупцем термінів оплати згідно цього договору він оплачує продавцю штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості, включаючи суму відсотків по товарному кредиту, за кожний день прострочення оплати; договір набирає сили з моменту підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за цим договором.

19.07.2007р. ТОВ “Агросфера” звернулось з позовом до ТОВ “ЮВС” про стягнення 16 951 грн. 03 коп. суми основного боргу, 1 227 грн. 53 коп. пені, 256 грн. 36 коп. 3% річних. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору № 45/5-КЧ він передав, а відповідач прийняв у власність товар на суму 16 951 грн. 03 коп.; в строк, встановлений договором, відповідач товар не оплатив, а тому сума боргу з урахуванням пені та 3% річних складає 18 434 грн. 92 коп. і підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2007р. у справі № 33/216 позов задоволено повністю.

Апеляційний господарський суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки  продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність  покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином договір № 45/5-КЧ від 05.09.2006р. за своєю юридичною природою є договором поставки.

На виконання умов вказаного договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 16 951 грн. 03 коп., що підтверджується видатковою накладною № 3371 від 07.09.2006р. та товарно-транспортною накладною № 3371 від 07.09.2006р.

В порушення умов договору № 45/5-КЧ від 05.09.2006р. відповідач за поставлений товар не розрахувався.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 951 грн. 03 коп.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння  відмова  від  зобов’язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 16 951 грн. 03 коп. заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, п. 7.2. договору № 45/5-КЧ від 05.09.2006р. передбачено, що у випадку порушення покупцем термінів оплати, згідно цього договору він оплачує продавцю штрафну неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості, включаючи суму відсотків по товарному кредиту, за кожний день прострочення оплати.

Розрахунок суми пені, що підлягає стягненню з відповідача, здійснений позивачем вірно; сума нарахованої позивачем пені не перевищує граничний розмір, встановлений Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

За вказаних обставин апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 227 грн. 53 коп. пені обґрунтовані та підлягають задоволенню.

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних  позивачем проведений вірно. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 256 грн. 36 коп. 3% річних підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд при вирішенні даного спору вірно визначив правову природу спірних відносин і право позивача, яке порушено, та правомірно дійшов висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на відсутність в накладній № 3371 від 07.09.2006р. посилань на договір № 45/5-КЧ від 05.09.2006р. не приймається апеляційним господарським судом до уваги, оскільки накладна № 3371 від 07.09.2006р. в графі “на підставі” містить посилання на зазначений договір.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав доказів того, що між сторонами укладались будь-які інші договори окрім вищезазначеного.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 96, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 25.10.2007р. у справі № 33/216 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Шипко  В.В.

Судді                                                                                          Борисенко  І.В.

Розваляєва  Т.С.

12.12.07 (відправлено)