ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  3/392

29.11.07

За позовом    Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

До                       Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Святошинського району міста Києва

Про                        стягнення 19 090 443,23 грн.

Суддя Сівакова В.В.

У засіданні брали участь

Представники:

Від позивача            Оленченко О.В. –по дов. № 163 від 28.09.2007

Косовець О.В. –по дов. № 163 від 28.09.2007

Від відповідача          Михайлова Ю.В. –по дов. № 09/юр-52 від 05.10.2007

Коміссарова Т.А.. –по дов. № 7 від 03.01.2007

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях 18.11.2007 та 14.11.2007 оголошувались перерви.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги  Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»про стягнення з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва 30 888 533, 65 грн. основного боргу, 1 544 426,68 грн. штрафу, 2 782 506,81грн. пені, 5 961 486,95 грн. збитків від зміни індексу інфляції за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов’язань згідно договору № 00362/2-08 від 26.03.2002 на послуги водопостачання та водовідведення.

Відповідач у письмовому відзиві на позов зазначає наступне. КП УЖГ Святошинського району м. Києва після отримання копії позовної заяви від ВАТ «АК «Київводоканал»провело звірку нарахувань та оплати проведеної підприємством у період з червня 2004 року по червень 2007 року. Поданим проведеної звірки заборгованість за спірний період, тобто з червня 2004 по червень 2007 року відсутня та за вказаний період часу існує надмірно  сплачена сума на рахунок ВАТ «АК «Київводоканал»в сумі 8513493,14 грн. Дана сума підтверджується тим, що відповідно до нарахувань проведених за даними КПУЖГ Святошинського району м. Києва сума коштів, яку необхідно сплатити становить 49535398,45 грн. та за даними підприємства позивача було фактично сплачено 58048891,59 грн. Сума нарахувань з водопостачання підтверджується табуляграмами та листами в яких КПУЖГ Святошинського району м. Києва зазначало, чому не погоджується з проведеними нарахуваннями які виставляються ВАТ «АК «Київводоканал»та з урахуванням 5,5 % знижки за обслуговування. Сума сплати підтверджується наданими ВАТ «АК «Київводоканал»відомостями заборгованості за період з червня 2004 року по 31.06.2007 року та листом Комунального підприємства «Головний інформаційний обчислювальний центр»№ 02-515 від 12.09.2007. Крім того, позивачем ставиться питання про стягнення 10366391,18грн. вартості наданих послуг з постачання гарячої води, з даним не можна погодитися з наступних підстав, відповідно до договору № 00362/2-08 від 26.03.2002 на послуги водопостачання та водовідведення холодної води позивачем не надаються відповідачу послуги з постачання гарячої води, оскільки дана послуга КПУЖГ Святошинського району м. Києва надається АЕК «Київенерго»з яким і укладено відповідний договір, а тому ці вимоги вважає безпідставними. Оскільки фактична сума заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення перед ВАТ «АК «Київводоканал»відсутня, то відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача розміру штрафних санкцій. Враховуючи наведене, КПУЖГ Святошинського району м. Києва просить відмовити в задоволенні позову ВАТ «АК «Київводоканал»в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.03.2002 між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», як постачальник (надалі –позивач) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва,  як абонент (надалі –відповідач) було укладено договір № 00362/2-08 на послуги водопостачання та водовідведення (надалі –Договір).

Відповідно до п. 1 договору позивач зобов’язався надавати відповідачу послуги з постачання питної води та водовідведення, а відповідач зобов’язався розраховуватись за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65 (надалі –Правила користування).

Рахунки за воду складаються на підставі тарифів, що діють у даній місцевості або населеному пункті. Тарифи на користування послугами встановлюються відповідно до чинного законодавства України без будь-яких додаткових узгоджень з абонентом, що передбачено п.п. 1.10, 12.5 Правил користування.

Основними обов’язками позивача за Договором є: забезпечення постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 «Вода питна», приймання каналізаційних стоків, які не перевищують граничнодопустимих концентрацій шкідливих речовин (п. 2.1 договору).

У свою чергу, відповідач згідно п. 2.2. договору повинен сплатити вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг позивачем здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору. Відповідати за збереження водолічильників, пломб, водомірних вузлів, з'єднань на водомірних вузлах та санітарний стан приміщень водомірного вузла, тощо.

Пунктом 7.1 договору сторони визначили, що договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Таким чином, предметом договору є постачання холодної води позивачем відповідачеві, його умовами не регулюються відносини щодо постачання позивачем відповідачеві холодної води, яка іде на підігрів гарячої води та обліковується за іншими кодами, які в рамках договору відповідачу не присвоювалися.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків за період з жовтня 2005 року до червня 2007 року до ціни позову включена вартість питної води, що використовувалась відповідачем для потреб холодного водопостачання, а також вартість питної води, що була використана для виготовлення гарячої води.

У той же час, метою укладення договору було постачання питної води і він не пов’язаний з постачанням води відповідачу для виготовлення гарячої води.

Зазначені обставини підтверджуються, також, розшифровками рахунків відповідача, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з наданим позивачем розрахунком нарахування за питну воду, що була використана для виготовлення гарячої води складають 17 149 702 грн. 25 коп. Враховуючи викладені вище обставини, позовні вимоги в частині стягнення зазначеної суми на підставі договору пред’явлено необґрунтовано.

За таких обставин, оскільки підстави позову пов’язані з невиконанням відповідачем умов договору щодо оплати поставленої в ході його виконання питної води, а постачання холодної води та її оплата для виготовлення гарячої води не регулюється умовами договору, визначення вартості наданих послуг в рамках даного позовного провадження повинно здійснюватись виходячи з доказів, що підтверджують використану відповідачем питну воду, саме для потреб холодного водопостачання, без включення вартості питної води, що була використана для виготовлення гарячої води.

Позивач не навів інших підстав (матеріально-правових фактів) для стягнення вартості поставленої холодної води, що була використана для виготовлення гарячої води.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, поданих сторонами, судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем було поставлено абоненту питну воду у період з червня 2005 року по червень (включно) 2007 року на суму 48 574 720 грн. 24 коп. Даний розрахунок суду ґрунтується на маршрутних листах про зняття показників лічильників та розшифровках рахунків абонента (табуляграмах), які, в силу ч. 2 ст. 34 ГПК України, є допустимими доказами.

Судом відзначається, що при перевірці поданих сторонами розрахунків та актів звірки взаєморозрахунків встановлено, що сторонами при їх складанні були допущені помилки, у зв’язку з чим дані позивача та відповідача не співпадають, зокрема, з поданими ними самими доказами.

Судом також не приймаються до уваги доводи та твердження відповідача щодо обсягу та вартості поставленої йому позивачем питної води, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження додержання ним порядку встановленого пунктом 3.5. договору, у зв’язку з чим дані позивача вважаються прийнятими відповідачем.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що у  разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг відповідач зобов’язаний у 5-ти денний термін з дня представлення позивачем платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови, дані позивача вважаються прийнятими відповідачем.

Загальна вартість наданих послуг за договором у спірний період складає 48 574 720 грн. 24 коп.

Позивач розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п’ятиденний термін з дня представлення позивачем платіжних документів до банківської установи (п. 3.4 договору).

У свою чергу, відповідач сплатив 24 937 430 грн. 35 коп., що підтверджується даними Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»,  заборгувавши позивачеві 23 637 289 грн. 89 коп.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вимоги про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованими на суму 23 637 289 грн. 89 коп.

Відповідно до п. 4.1. договору відповідач сплачує штраф у розмірі 5% від несплаченої суми за безпідставну відмову від оплати наданих послуг.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що відповідач за несвоєчасну оплату послуг сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Крім того, боржник на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, що передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, суд задовольняє вимоги по стягненню 5% штрафу у розмірі 1544426 грн. 68 коп., пені у розмірі 2782506 грн. 81 коп. та збитків від інфляції у розмірі 5961486 грн. 95 коп., розрахунок яких перевірено судом.

Отже, позов підлягає задоволенню в частині стягнення 23 637 289 грн. 89 коп. основного боргу, 1544426 грн. 68 коп. штрафу, 2 782 506 грн. 81 коп. пені та 5 961 486 грн. 95 коп. збитків від інфляції.

Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району міста Києва (03134 м. Київ, вул.. Симиренка, 17, ) на користь Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»(01015 м. Київ, вул.. Лейпцизька, 1-а, ) 23 637 289 (двадцять три мільйони шістсот тридцять сім тисяч двісті вісімдесят дев’ять) грн. 89 коп. основного боргу, 1 544 426 (один мільйон п’ятсот сорок чотири тисячі чотириста двадцять шість) грн. 68 коп. штрафу, 2 782 506 (два мільйони сімсот вісімдесят дві тисячі п’ятсот шість) грн. 81 коп. пені та 5 961 486 (п’ять мільйонів дев’ятсот шістдесят тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 95 коп. збитків від інфляції, 20 996 (двадцять тисяч дев’ятсот дев’яносто шість) грн. 49 коп.  витрат по сплаті державного мита та 97 (дев’яносто сім) грн. 16 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Суддя
В.В. Сівакова