СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

21.06.2007

Справа №2-26/14158-2006

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

21 червня 2007 року   м. Сімферополь      Справа № 2-26/14158-2006

За позовом - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

До відповідача -  Приватного підприємства
«Кримбудреконструкція»
(м. Сімферополь, вул.. Тургенєва, 20)

Про стягнення  7983,11 грн.

Суддя Проніна О.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - ОСОБА_2, дов. у   справі

Від відповідача - Бєлоус  П.А., дов. у справі

Сутність спору:  Позивач - Фізична особа - підприємець  ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду АР
Крим  з позовною заявою до відповідача -
ПП «Кримбудреконструкція» та просить суд стягнути з відповідача 7083,11 грн., з
них: матеріальний збиток у розмірі 6492,00 грн., 371,11 грн. - додаткових
витрат, пов'язаних зі зверненням до суду, 102, 00 грн. сплаченого державного мита
та 118,00 грн. - витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового
процесу.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що 13.05.2006р. в м. Алупка, по вул.. Говиріна, 22
водієм ОСОБА_3 під час керування автомобілем ГАЗ 3302, держаний номер НОМЕР_1,
що належить на праві власності відповідачу, скоєно дорожньо - транспортну
пригоду, внаслідок чого автомобілю КАМАЗ 551, державний номер НОМЕР_2, що
належить позивачу на праві власності були причинені технічні пошкодження,  сума
яких відповідно до  звіту
автотоварознавчого дослідження, складеного юридичним агентством «Право -
експерт» склала 6492,00 грн.

Відповідач надав суду  відзив на позов та просить провадження по
справі припинити.

26.10.2006р. позивач надав суду
заперечення на відзив відповідача на позовну заяву.

02.11.2006р.  відповідач надав суду клопотання про
призначення по дійсній справі автотоварознавчої експертизи про визначення
розміру матеріального збитку, спричиненого
автомобілю КАМАЗ внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду АР
Крим  від 02.11.2006р. провадження по
справі № 2-20/14158-2006 зупинено,
призначено по справі судову авто товарознавчу експертизу.

18.01.2007р. матеріали  справи № 2-20/14158-2006 повернуто до
Господарського суду АР Крим  разом із
висновком  експерта № 3144 від
10.01.2007р.  щодо неможливості  визначення вартості  матеріального збитку, спричиненого власнику
транспортного  засобу «КАМАЗ 5511»
державний номер НОМЕР_2 в результаті
пошкоджень  при дорожньо - транспортній
пригоді, за станом  на травень 2006р., за
наслідками зовнішнього огляду.

За резолюцією  Першого заступника Голови  Господарського суду АР Крим  від 15.03.2007р. у зв'язку з знаходженням  судді Господарського суду АР Крим Луцяк М.І.
у відпустці та з огляду на значну
кількість справ, що знаходиться  у
провадженні, справу № 2-20/14158-2006 передано на розгляд судді Господарського
суду АР Крим  Проніній О.Л.

Ухвалою Господарського суду АР Крим
від 15.03.2007р.  справу прийнято до
провадження судді Господарського суду АР Крим
Проніній О.Л. зі привласненням справі нового номеру №
2-26/14158-2006,  провадження по справі
поновлено,   справу призначено до слухання.

У судовому засіданні
03.05.2007р.  позивач надав суду заяву
про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з
відповідача матеріальний збиток в сумі 6492,00 грн., витрати з оплати довідки
про находження юридичної особи в ЄДРПОУ - 15,56 грн., витрати з оплати виклику
представників відповідача про проведення авто товарознавчого обстеження - 5,55
грн., витрати з оплати  послуг ПП «Право
- експерт» - 350,00 грн., поштові витрати - 1,30 грн., транспортні витрати -
90,80 грн., всього  - 6955,21 грн.,
державне мито у розмірі 102,00 грн. та 118,00 грн. - витрат на інформаційно -
технічне забезпечення судового процесу.

Вказана заява прийнята судом до
розгляду.

15.05.2007р. позивач надав суду
пояснення по справу, з урахуванням висновку експерта по дійсній справі.

01.06.2007р.  позивач надав суду додаткові пояснення за
позовом.

В судовому засіданні 01.06.2007р.
оголошено перерву в порядку ст. 77
Господарського процесуального кодексу України, до 21.06.2007р. до 16
год. 00 хв., про що сторони повідомлені під
розпис в протоколі перерви в судовому засіданні.

Розгляд справи відкладався в
порядку ст..77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд -

В с т а н о в и в:

Наказом № 4-л від 22.02.2006р. ПП
«Кримбудреконструкція» прийнятий на роботу ОСОБА_3. на посаду водія.

13.05.2006р. в м. Алушта по вул..
Говиріна, 22 , при управлінні автомашиною ГАЗ 3302 з державним реєстраційним
номером  НОМЕР_1 ОСОБА_3., допустив   зіткнення з автомашиною КАМАЗ з державним
номером НОМЕР_2, що потягнуло за собою пошкодження транспорту, чим порушений п.
12.1 ПДДУ.

Постановою Київського районного
суду м. Сімферополя від 08.06.2006р. ОСОБА_3 підвергнуто адміністративному
стягненню  у вигляді штрафу у дохід
держави в сумі  17,00 грн.

27.05.2006р. між Юридичним
агентством «Право -  експерт» та ОСОБА_1
укладений договір на здійснення дослідження з визначення розміру матеріального
збитку, відповідно до якого цей договір є підставою для проведення дослідження
з визначення розміру матеріального збитку автомобілю КАМАЗ, 1982 року випуску,
державний номер НОМЕР_2, та, відповідно до умов договору,  замовник доручає, а експерт приймає на себе
обов'язок з виконання дослідження з визначення розміру матеріального збитку
автомобілю КАМАЗ 1982 року випуску, державний номер НОМЕР_2.

31.05.2006.р складений звіт
автотоварознавчого дослідження, здійсненого експертом - оцінником юридичного
агентства «Право - експерт» ОСОБА_4, відповідно до якого  визначений розмір матеріального збитку,
спричинений внаслідок пошкодження автомобіля КАМАЗ 5511, державний номер
НОМЕР_2, 1982 року випуску, на дату проведення дослідження, та складає 6492,00
грн.

Слід підкреслити, що у звіті   автотоварознавчого дослідження, визначене
поняття матеріального збитку, як вартісне значення реальних витрат, які несе
власник  ДТС при його пошкодженні.

Як на підставу своїх вимог, позивач
посилається на приписи ст. 1172, 1187, ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода,  завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю  особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст. 1172 Цивільного
кодексу України юридична  або  фізична
особа  відшкодовує шкоду,  завдану їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Чинним законодавством, зокрема, ст.
1187 Цивільного кодексу України, встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки
є  діяльність,  пов'язана
з використанням,  зберіганням  або
утриманням транспортних засобів, механізмів та  обладнання,
використанням,  зберіганням  хімічних, радіоактивних,   вибухо -
і  вогненебезпечних  та
інших  речовин, утриманням диких
звірів,  службових  собак
та  собак  бійцівських порід  тощо,
що  створює  підвищену
небезпеку для особи,  яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до п. 2 ст. 1187
Цивільного кодексу України шкода,
завдана    джерелом    підвищеної     небезпеки, відшкодовується  особою,
яка  на  відповідній
правовій  підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє   транспортним   засобом,
механізмом,   іншим  об'єктом, використання,  зберігання або утримання  якого
створює  підвищену небезпеку.

Згідно до ст. 1192 Цивільного
кодексу України з урахуванням обставин справи суд за  вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду  і
такої  ж  якості,
полагодити пошкоджену  річ  тощо)
або  відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі.

Розмір збитків,  що
підлягають  відшкодуванню   потерпілому, визначається  відповідно
до реальної вартості втраченого майна на момент  розгляду
справи  або  виконання
робіт,  необхідних   для відновлення пошкодженої речі.

Однак, суд вважає за необхідне
зауважити наступне.

Відповідно до ст. 42 Господарського
процесуального кодексу України висновок судового експерта  повинен
містити  докладний  опис проведених  досліджень,
що здійснені  в  результаті
їх  висновки   і обґрунтовані  відповіді на поставлені господарським судом
питання.

Висновок  судового
експерта  для  господарського  суду
не є обов'язковим   і  оцінюється
господарським  судом  за
правилами, встановленими  статтею
43 цього Кодексу.

Відхилення  господарським
судом  висновку  судового експерта повинно  бути мотивованим у рішенні.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що     Господарський   суд
оцінює   докази   за
своїм  внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Однак, відповідно до листа
Міністерства юстиції України, вих.. № Б-19434-36 від 20.09.2006р., встановлено
наступне, відповідно до Положення про експертно
- кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України від 09.08.2005р. № 86/5, ОСОБА_4 атестацію
в Центральній експертно - кваліфікаційній комісії при Міністерстві юстиції
України з метою присвоєння кваліфікації судового експерта не проходив та в
державному реєстрі атестованих судових експертів не значиться.

Вказаний лист Міністерства юстиції
України, вих.. № Б-19434-36 від 20.09.2006р. судом не приймається до уваги,
оскільки відповідно до наданого звіту від 31.05.2006р. здійснювалась не
експертна оцінка майна,  а
автотоварознавче дослідження, метою якого було визначення матеріального збитку,
спричиненого внаслідок пошкодження
автомобілю КМАЗ 5511, державний номер НОМЕР_2, 1982 року випуску, на
підставі Свідоцтва Фонду державного майна України про реєстрацію в Державному
реєстрі оцінників № 1447 від 22.07.2004р., отже суд не може прийняти до уваги
посилання відповідача на приписи Закону України «Про судову експертизу».

Відповідно до висновку експерта
№  3144 від 10.01.2007р. по справі №
2-20/14158-2006 (автотоварознавча експертиза) визначити вартість  матеріального збитку, спричиненого власнику
транспортного засобу КАМАЗ 5511, державний номер НОМЕР_2, в результаті
пошкодження при ДТП, станом на травень 2006р., за результатами зовнішнього
огляду не надається можливим, оскільки
зовнішнім оглядом  встановленого,
що досліджуваний автомобіль на момент зовнішнього огляду частково відновлений,
але на підставі п. 8.4.1. (7) якщо дорожньо - транспортний засіб на момент
технічного огляду відновлений повністю або частково, калькуляція
відновлювального ремонту не складається.

Вказаний висновок експерта   №
3144 від 10.01.2007р. прийнятий судом до уваги.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода,  завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю  особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Однак,  згідно до п. 7  Роз'яснень Вищого арбітражного суду України
від 01.04.1994р.  № 02-5/215 «Про деякі
питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди при
вирішенні питання щодо способу відшкодування шкоди» на перше місце ставить
обов'язок особи, відповідальної за шкоду, відшкодувати її в  натурі (надати річ того ж роду і якості,
виправити пошкоджену річ і таке інше), а потім вже повністю відшкодувати
заподіяні збитки.

Отже при вирішенні спорів
відповідно до обставин справи необхідно визначити спосіб відшкодування шкоди,
виходячи з того, що заподіяна майну шкода відшкодовується у вигляді збитків,
коли відшкодування її в натурі неможливе.

Під збитками розуміються витрати,
пов'язані з виправленням пошкодженого майна, а в разі неможливості виправлення
(втрати) - його дійсна вартість.

Витрати потерпілої особи по
виправленню пошкодженого майна її засобами і коштами визначаються, виходячи з
реальних витрат позивача.

Що ж до відшкодування вартості
втраченої речі то позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі дійсної її
вартості на момент заподіяння шкоди.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що
Кожна сторона повинна
довести  ті  обставини,
на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Однак, у розумінні ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу України, позивачем, під час розгляду
даної справи,  суду не було надано
належних доказів реально понесених збитків, у зв'язку з чим, суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України визначається склад судових витрат, які при
винесенні рішення, розподіляються судом, згідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, а  саме:
судові витрати   складаються   з
державного  мита,  сум,  що підлягають сплаті за проведення  судової
експертизи,  призначеної
господарським судом,  витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката,  витрат  на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Отже, виходячи зі змісту
вищенаведеного, суд вважає необґрунтованими вимоги позову в частині стягнення
витрат з оплати довідки про находження юридичної особи в ЄДРПОУ - 15,56 грн.,
витрат з оплати виклику представників відповідача про проведення авто
товарознавчого обстеження - 5,55 грн., витрат з оплати  послуг ПП «Право - експерт» - 350,00 грн.,
поштові витрати - 1,30 грн., транспортні витрати - 90,80 грн., оскільки вказані
витрати позивача не пов'язані з розглядом даної справи.

Отже, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 82-85 Господарсько процесуальним кодексом України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна
О.Л.