ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" листопада 2007 р.
Справа  № 26/330-07-6856

За  позовом  :  Українського лепрозорію;

до відповідача :  товариства  з  обмеженою  відповідальністю

Виробничо - торгівельної фірми „Авіас”

про стягнення  6376 грн. 76 коп.

Суддя   Никифорчук М.І.

за  участю представників :

від позивача : Наумова Л.В. за довіреністю;

від відповідача :  Бурилов О.М. за довіреністю;

Суть спору :  стягнення збитків   в  сумі 6376 грн. 76 коп. згідно акту  контрольно-ревізійного  управління  в Великомихайлівському районі Одеської області.

Позивач  вимоги  підтримує.

Відповідач з вимогами  не згоден,  вважає  їх  безпідставними,   про що зазначив у відзиві на позов.

Розглянувши  матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд , -

ВСТАНОВИВ:

Український  лепрозорій  звернувся до  господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства  з  обмеженою  відповідальністю   Виробничо - торгівельної фірми „Авіас”  ( далі -  ТОВ)  збитків  у  розмірі  6376 грн. 76 коп.,  посилаючись на  наступне.

В Українському лепрозорії, на підставі Закону  України ”Про закупівлю   товарів. робіт і послуг за державні  кошти”, в березні 2006 року було проведена тендерна  процедура запиту цінових пропозицій, щодо закупівлі бензину А-92 та дизельного палива на                      2006 бюджетний рік.

Предметом  закупівлі згідно коду 23.20.1 за ДК -016-97 були продукти нафтоперероблення  рідкі.

Переможцем  тендерної  процедури запиту цінових пропозицій щодо закупівлі продуктів нафтоперероблення  рідких на 2006  бюджетний рік було визнано  ТОВ „ВТФ „Авіас”, яке запропонувало Українському лепрозорію найнижчу ціну : за один літр бензину А-92 –3,44 грн.; за один літр дизельного палива – 3,44 грн..

З ТОВ ВТФ „Авіас” було укладеного договір купівлі-продажу нафтопродуктів від 24.03.2006 р.

У лютому 2007 року  контрольно-ревізійним   управлінням  в Великомихайлівському районі Одеської області проводилась  ревізія фінансово - господарської діяльності, використання коштів державного  бюджету, виділених на надання спеціалізованої та високоякісної допомоги  в Українському лепрозорії  за період з 01.05.2005 р. по 01.02.007 р.

Під час проведення  ревізії перевіряючи КРУ виявили «що умови договору  про закупівлю відрізняються від умов цінової пропозиції та змінюються на  протязі року. В 2006 році договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 24.03.2006 року між лепрозорієм та ТОВ ВТФ «Авіас»м.Одеса визначено  предмет закупівлі бензин А-92 та дизельне паливо без визначення його в кількісному та  ціновому вираженні, тоді як в тендерній пропозиції визначено обсяг  закупівлі та ціна. Договір складено з порушенням розділу IV ст. 34 п.2   Закону України  ”Про закупівлю   товарів,  робіт і послуг за державні  кошти”. Тобто, ціна на нафтопродукти, які відпускалися протягом  року  відповідала  цінам на ринку нафтопродуктів на день виписки рахунку для сплати.

Недосконалість законодавства України з державних закупівель  не дозволяла коригувати  ціни  протягом дії договору  про закупівлю в залежності від того які ціни утворювалися на ринку. В той час, коли ціни на нафтопродукти були дуже динамічними та змінювались  протягом  року.

На  думку перевіряючих  „заключення договору   з порушенням та невиконанням умов  тендерної пропозиції призвело до оплати за державні кошти вартості  товарів по ціні більшій, ніж  передбачено тендерними документами на суму 6,38 тис. грн.”

Заперечуючи  проти позову відповідач надав відзив у якому зазначає, що вимоги позивача є  безпідставними. Зокрема, відповідач зазначає, що вказаний договір  укладений  відповідно до вимог  ч.1 ст. 638, п.1 ст. 693 та п.3 ст. 691    Цивільного кодексу України. Всі умови договору  відповідачем виконані у повному обсязі, тому підстав вважати позов обґрунтованим  немає.

Заслухавши пояснення  сторін, дослідивши матеріали справи, суд   прийшов до наступного висновку.

На виконання  ухвали  суду  від 17 жовтня 2007 р. позивачем  надані  оригінал договору від 24 березня 2006 р.,   та  вказаного вище акту КРУ.

Зі змісту   договору, на думку суду, вбачається, що він  укладений відповідно  до вимог Цивільного  законодавства.

Зі  вказаного  акту КРУ від 27.02.2007 року, який складений  КРВ  по результатам   ревізії фінансово - господарської діяльності Українського лепрозорію, використання коштів державного  бюджету, виділених на надання спеціалізованої та високоякісної допомоги  в  Українському лепрозорію  за період з 01.05.2005 р. по 01.02.007 р.  та встановлено, що умови договору  про закупівлю відрізняються від умов цінової пропозиції та змінюються на  протязі року.

При цьому позивач посилається, що  на  думку перевіряючих, зазначеної  у вказаному акті КРВ від 27.07.2007 р. № 300-30/02  „заключення договору   з порушенням та невиконанням умов  тендерної пропозиції призвело до оплати за державні кошти вартості  товарів по ціні більшій, ніж  передбачено тендерними документами на суму 6,38 тис. грн.”

Згідно з Інструкцією про порядок проведення ревізій і перевірок державною контрольно -  ревізійною службою в Україні, затвердженою наказом ГоловКРУ № 121 (розділ 4) від 03.10.1997 р., акти перевірки можуть використовуватися тільки для обґрунтування  вимог відповідного контролюючого органу, за умови прийняття за ними рішення  про  застосування  фінансових санкцій.

Будь-які вимоги до відповідача або позивача, за твердженням сторін, з боку органів контрольно-ревізійної служби не висувалися, рішення за даними актами не прийняті.

Таким чином, підстав для посилання в якості обґрунтування позовних вимог на акт перевірки органів КРВ у позивача немає.

Більш того, на думку суду, акт ревізії взагалі не може бути правовою підставою для стягнення коштів, отриманих внаслідок неналежного виконання зобов’язань за договором підряду.

Посилання позивача на вищевказану  думку перевіряючих,  як на правову підставу для задоволення позову, на думку суду, взагалі неспроможні та не приймаються судом до уваги, оскільки вони не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, у зв’язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 33, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову    –відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня  його прийняття.

Суддя                                                                                       Никифорчук М.І.