ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  7/329

02.07.07

За позовом Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” в особі Структурного відокремленого підрозділу “Енергозбут Київенерго”

До                      Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловик - плюс»

Про                       стягнення 367 448, 82 грн.

Суддя  Якименко М.М.

Представники:

Від позивача          Черноволов В.А. – довіреність № Д 07/272 від 16.01.07

Сокол О.В. -  довіреність № Д 07/273 від 16.01.07

Від відповідача          Мітулінська С.С. представник по довіреності

Рішення прийнято з дотриманням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладався.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані вимоги позивача про  стягнення з відповідача 367 448, 82 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 321604 від 29.08.2003, в тому числі: 327 829,47 грн. –основного боргу, 7 993,58 грн. –пені, 26 329, 78 грн. –інфляційних нарахувань, 5 295,99 грн. –3 % річних, крім того 3 674,49 грн. – державного мита та 118 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за спожиту електроенергію за вказаним вище договором.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав суму боргу.

Судом, у відповідності з вимогами ст.81-1 ГПК України складено протоколи, які долучено до матеріалів справи.

02.07.2007 у судовому засіданні згідно ст.85 ГПК України за згодою представників сторін було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з”ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об”єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,  суд

ВСТАНОВИВ:

29.08.2003 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про постачання електричної енергії № 321604 (далі –Договір).

Згідно з п. 2.1  Договору і відповідно до законодавства України Позивач відпускає електроенергію дозволеної до використання потужності за умовами, визначеними йому договором, за яку Відповідач згідно з п. 4.1. Договору  зобов'язаний  своєчасно та  у   повному   обсязі  здійснювати   розрахунки   відповідно встановлених Договором умов та термінів оплати.

Згідно з п.3 Додатка 4 до Договору оплата спожитої електроенергії в розрахунковому пері здійснюється Споживачем до 25-го числа.

Позивач взяті на себе зобов'язання виконав. За період з 01.08.2004 по 01.12.2006 Відповідачем спожито електричної енергії па суму 768 528,35 грн., а сплачено 440 698,88 грн. В зв’язку з чим борг за спожиту у вказаний період електроенергію становить 327 829, 47 грн., що підтверджується поясненнями позивача, наданим ним розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору на підставі відомостей обліку спожитої електроенергії

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. № 436-IV, Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до вимог ст.599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або Законом.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 327 829, 47 грн. суми основного боргу за Договором підлягають задоволенню.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 26 329, 78 грн. –індекс інфляції та 5 295,99 грн. –3% річних за прострочення виконання зобов’язання по сплаті теплової енергії, підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити  усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи  інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування санкцій, передбачених чинним законодавством або договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору при порушенні строку оплати, Відповідач сплачує на користь Позивача штраф пеню в розмірі 0,75% від вартості неоплаченого товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача суму пені у розмірі 7 993,58 грн. відповідно до розрахунку доданого до позовної заяви.

Позивачем наданий розрахунок пені відповідно до Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, згідно якого розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 7 993,58 грн. –пені відповідають вимогам законодавства, умовам Договору та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги обґрунтовані, документально доведені та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 327 829,47 грн. –основного боргу, 7 993,58 грн. –пені, 26 329, 78 грн. –інфляційних нарахувань, 5 295,99 грн. –3 % річних.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись  ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловик - плюс»(03028, м. Київ, вул. Малокитаївська, 7а, р/р № 200, МФО 321983, ) на користь Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, р/рахунок №0005 у Старокиївському відділенні Промінвестбанку України у м. Києві, МФО 322227, код 00131305) 327 829 (триста двадцять сім тисяч вісімсот двадцять дев”ять) грн. 47 коп. - основного боргу, 7 993 (сім тисяч дев’ятсот дев’яносто три) грн. 58 коп. –пені, 26 329 (двадцять шість тисяч триста двадцять дев’ять) грн. 78 коп. –інфляційної складової боргу, 5 295 (п’ять тисяч двісті дев’яносто п’ять) грн. 99 коп. –3 % річних, 3 674 (три тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 49 коп. - витрат по оплаті державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня його підписання.

Суддя
М.М.Якименко

Дата підписання рішення: