ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.10.2007р.                                                                                      Справа  № 17/175

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді  Ушак І.Г.  у відкритому судовому засіданні справу за участю представників:

позивача – Дикань В.М., директор, Гарсеванішвілі В.Ю., Коприва О. Ф., представники за довіреністю;

відповідача-1 –Павлюк А.М., представник за довіреністю;

відповідач-2 -  Грамотник В.І., директор

розглянув справу за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю „Кріс”, м. Мукачево до виконавчого комітету Ужгородської міської ради,  м. Ужгород (відповідач-1, далі - виконком) та комунального автотранспортного підприємства 072801, м. Ужгород (відповідач-2, далі - КАТП)

СУТЬ СПОРУ: про стягнення  суми  119 870,95 грн., що включає вартість знищених біл-бордів на суму 34900,00 грн., вартість витрат на виготовлення нових біл-бордів на суму 49136 грн., упущену вигоду на суму 35834,65 грн.

Позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, оскільки на підставі рішення відповідача-1 відповідачем-2 демонтовано та знищено рекламні конструкції типу біл–борд.  У ході судового розгляду позивач письмовою заявою уточнив та зменшив позовні вимоги, наполягаючи на стягненні з відповідача-2  -  КАТП – суми  84979,95 грн., що включає збитки, пов’язані з виготовленням нових біл-бордів на суму 49136,30 грн. та  упущеної вигоди на суму 35834,65 грн., що суд розцінює як відмову від позову до відповідача-1 та зменшення розміру позовних вимог до відповідача-2. Наведене за змістом п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України  є підставою для припинення провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-1 та в частині позовних вимог на суму 34900,00 грн. до відповідача-2.  Предмет даного спору становлять вимоги до відповідача-2 про стягнення суми 84979,95 грн., на задоволенні яких наполягають представники позивача в ході судового розгляду,  посилаючись на долучені до матеріалів справи документи.

Відповідач-1 письмового відзиву на позов не надав, представник його  у ході судового розгляду заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що виконком Ужгородської міської ради не приймав рішень щодо демонтажу та знищення рекламних конструкцій, про які йдеться у даному позові.

Відповідач–2 письмового відзиву на позов не надав, представник його  у ході судового розгляду заперечує проти позовних вимог, стверджуючи, що не   демонтував та не знищував рекламних конструкцій позивача,  а лише здійснює їх зберігання на території підприємства. Вважає помилковим пред’явлення позивачеві рахунка-фактури на оплату 18000 грн. за демонтаж та зберігання 18 біл-бордів, швелерів та труб, на який, зокрема, посилається позивач як на доказ на підтвердження вимог до відповідача-2.

У порядку ст. 38 Господарського  процесуального кодексу України судом витребувано з Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області матеріали про відмову в порушенні кримінальних справ, щодо яких винесено постанови  від 24.04.07 та 30.04.07, які  досліджені у ході судового розгляду. Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області на адресу суду надіслано також інформацію від 19.10.07 за № 17400 щодо встановлення слідчо-оперативною групою  фактів демонтажу та знищення рекламних  біл-бордів, зокрема,  по вул. Грушевського, Шумній, Собранецькій, бригадою працівників КАТП 07281.

Судом відхилено клопотання представників відповідачів-1, 2 про зупинення провадження у даній справі у зв’язку з оскарженням ними як неправомірних дій  згаданої інформації Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, як таке що не є за змістом ст. 79 Господарського процесуального кодексу України підставою для зупинення провадження у справі.

Спір вирішується у порядку та у строки передбачені ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

У  судовому засіданні оголошувалася перерва для  вивчення матеріалів справи та винесення рішення по справі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  всебічно, повно та об’єктивно розглянувши в судовому  процесі всі обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

Матеріалами справи встановлено та не спростовано в ході судового розгляду, що позивач  правомірно - на підставі дозволів   №№  239/100, 239/110, 239/112 (строком дії з 17.08.05р. до 17.08.10р.)  виданих  відповідно до рішення виконкому Ужгородської  міської ради від 17.08.2005р.  – у м. Ужгороді розмістив об’єкти зовнішньої реклами (далі - ОЗР) типу біл-борд розміром           6 х 3 м двохсторонній по вул. Грушевського (біля перехрестя з вул. Заньковецької, універмаг „Океан”), односторонній по вул Собранецькій (біля кафе „Лантіп”) та двохсторонній по вул. Шумній (біля моста) загальною вартістю 34900 грн.

На протязі квітня 2007р. зазначені ОЗР бригадою робітників КАТП були демонтовані, знищені та вивезені на зберігання на територію КАТП, що встановлено слідчою оперативною групою Ужгородського МВ УМВС у Закарпатській області, яка за заявами позивача виїжджала на місце подій.  Наведене підтверджено інформацією Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області на адресу суду  від 19.10.07 за № 17400 та рахунком-фактурою КАТП пред’явленим до оплати позивачеві за „демонтаж та зберігання 18 біл-бордів, в т.ч. 22 пл.р. 3 х 6 м розрізані на 66 част. р. 2 х 3 м; швелерів - 28; труб –8”  на загальну суму 18000 грн.

Суд приймає до уваги, що в березні та квітні 2007р. виконавчим комітетом Ужгородської міської ради – відповідачем-1 у даній справі -  були прийняті рішення   про демонтаж належних позивачеві ОЗР,  який доручено  здійснити  комунальним підприємствам міста Ужгорода, зокрема, КАТП-072801. Разом з тим, у ході судового розгляду встановлено та визнається сторонами, що   рішення стосовно демонтажу спірних ОЗР відповідач-1 не приймав.

За таких обставин, демонтаж та знищення належних позивачеві ОЗР здійснений КАТП,  що доведено  вищезазначеними  матеріалами справи,  є безпідставними, неправомірними діями відповідача-2 та такими, що завдали майнової шкоди ТОВ „Кріс”. При цьому, не заслуговує на увагу твердження відповідача-2 щодо помилковості пред’явлення рахунку позивачеві, на який останній посилається як на доказ  демонтажу та знищення  відповідачем-2 належних позивачеві ОЗР.

За змістом ст.ст. 16,  22 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого  майнового права та інтересу у встановлені законом способи, зокрема, шляхом відшкодування збитків. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв’язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З огляду на викладені обставини справи та приймаючи до уваги приписи вищенаведених статей, а також ст.ст. 321, 386,1166 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку щодо  підставності вимог позивача в частині стягнення з відповідача-2  суми 82809,26 грн., що складається з документально підтверджених матеріалами справи витрат позивача на виготовлення нових ОЗР на  суму 49100,30 грн. взамін знищених (вартість яких в 2005 році становила 34900 грн.) та упущеної вигоди на суму 33708,96 грн., оскільки поверхня знищених ОЗР планувалася позивачем використовуватися для розміщення реклами замовників за оплатними договорами з позивачем (№№ 01/1, 6, 20 відповідно від 1.01.07 та 15.03.07) у період  до 31.12.2007р. В частині позовних вимог на суму 2170,69 грн. належить відмовити як таких, що документально не підтверджені  позивачем.

За змістом ст.ст. 44-49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати на суму  1316,71 грн. сплачені позивачем при поданні позову   належить відшкодувати за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог, в іншій частині судові витрати –належить покласти на позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 16, 22, 321, 386, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-3, 33, 38, 43, 44-49, 69, 75, 79, п. 4 ч.1 ст. 80,  ст.ст.  82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з комунального автотранспортного підприємства 072801  (м. Ужгород, вул. Погорєлова,3)  на користь  товариства з обмеженою відповідальністю „Кріс” (м. Мукачево, вул. Л.Толстого, 36, )  заборгованість на суму 82809,26 грн. (вісімдесят  дві тисячі  вісімсот дев’ять грн. 26 коп.) та у відшкодування судових витрат –909,60 грн. ( дев’ятсот дев’ять  грн. 60 коп.).

2. Відмовити у задоволенні позовних вимог до комунального автотранспортного підприємства 072801 на суму 2170,69 грн.

3. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог до виконавчого комітету Ужгородської  міської ради та в частині вимог до комунального автотранспортного підприємства 072801 на суму 34900,00 грн.

У судовому засіданні 31.10.07 проголошено вступну та резолютивну частину рішення, текст рішення у повному обсязі виготовлено  6.11.07.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                              Ушак І.Г.