ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.10.07 р.                                                                               Справа № 38/248

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба” Донецької області, Красноармійського району, с.Удачне

до відповідача: Приватної науково-виробничої компанії “Інтербізнес” м. Донецьк

про стягнення основної заборгованості за поставлений товар у сумі 14 656грн.00коп, пені у розмірі 8 526грн.88коп., індексу інфляції  у розмірі 455грн.68коп, збитків за використання чужих коштів у розмірі 162грн.62коп., 3% річних у розмірі 121грн.67коп., юридичних послуг у розмірі 150грн., а всього 24 072грн.85коп.

за участю

представників сторін:

від позивача: Ліпатов І.В. представник за дов. № 11 від 12.07.2007р.

від відповідача: не з”явився

У судовому засіданні оголошувалася

перерва з 03.10.2007р. до 17.10.2007р.

згідно вимог ст. 77 ГПК України

Суть спору:

Позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба” Донецької області, Красноармійського району, с.Удачне,  звернувся до господарського суду з позовом до Приватної науково-виробничої компанії “Інтербізнес” м. Донецьк про стягнення основної заборгованості за поставлений товар у сумі                        14 656грн.00коп, пені у розмірі 8 526грн.88коп., індексу інфляції  у розмірі 455грн.68коп, збитків за використання чужих коштів у розмірі 162грн.62коп., 3% річних у розмірі 121грн.67коп., юридичних послуг у розмірі 150грн., а всього 24 072грн.85коп.

Крім того, позивач звернувся до суду з заявою без дати та номеру про запобіжні заходи по забезпеченню позову шляхом накладання арешту на майно відповідача, посилаючись на ст. 66 ГПК України, яка судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

07.08.2007р. на адресу суду із Головного управління статистики у Донецькій області надійшов лист від 31.07.2007р. № 22-15/2349, відповідно до якого Приватна науково-виробнича компанія “Інтербізнес” м. Донецьк   значиться у ЄДРПОУ як юридична особа            (ідентифікаційний код 01200244) та знаходиться за адресою: 83059, м. Донецьк, Калінінський район, вул. Сєченова, 2.

13.09.2007р. позивач надіслав суду лист від 13.09.2007р. №184, в якому просить суд залучити до матеріалів справи докази зарахування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118грн. до Державного бюджету та уточнив повне найменування відповідача, а саме: Приватна науково-виробнича компанія “Інтербізнес”.

Лист судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

13.09.2007р.позивач звернувся до суду з заявою про зміну (збільшення) позовних вимог, в якої просить суд додатково стягнути з відповідача на користь відповідача пеню у розмірі 4 250грн.24коп.,  інфляційні у розмірі 265грн.27коп., збитки за використання чужих коштів у розмірі 698грн.67коп., 3% річних у розмірі 69грн.96коп., моральну шкоду у розмірі 9 000грн., витрати по сплаті держмита у розмірі 142грн.84коп.

Заява судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з”явився, витребувані судом документи не представив, про причину неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням № 7214827, яке отримано уповноваженою особою відповідача Сухановою.

На адресу суду надійшла заява позивача  про збільшення розміру позовних вимог від 20.09.2007р. № 193, в якій, зокрема позивач просить суд стягнути з відповідача 38 356,99 грн., в тому числі: 14656,00 грн. – основний борг, 12777,12 грн. – пені; 720,95 грн. – індекс інфляції; 861,29 грн. – збитки за використання чужих коштів; 191,63 грн. - 3% річних; 9000 грн. моральної шкоди; 150,00 грн. - юридичні послуги відповідно договору та господарські  витрати віднести на відповідача, яка судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання 24.09.2007р. з”явився та надав суду відзив від 16.09.2007р., в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково: 14656 – основний борг та 3% річних. Щодо пені, то не визнає  в заявленій позивачем сумі та просить застосувати подвійну облікову ставку НБУ.

Сторони надали суду клопотання від 24.09.2007р., в якому просили продовжити строк розгляду справи на один місяць, яке судом розглянуто, прийнято до уваги та задоволено.

Ухвалою суду від 24.09.2007р. строк вирішення спору продовжено на один місяць, до 24.10.2007р.

До суду надійшла заява позивача про зменшення (збільшення) позовних вимог від 29.09.2007р., в якій позивач просить суд стягнути з відповідача  35 025,54 грн., в тому числі: 14656 грн. – основний борг, 13 876,32 грн. – пеня; 720,95 грн. – індекс інфляції; 430,64 грн. – штрафні санкції; 191,63 грн. – 3% річних; 5000 грн. – моральної шкоди; 150 грн. –збитків та господарські витрати, яка судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

Позивач надіслав до суду пояснення, які  судом отримані 01.10.2007р., розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Відповідач надав суду додаток до відзиву на позовну заяву, в якому визнає індекс інфляції у сумі 714 грн. 93 коп., 3% річних у сумі 183,10 грн. Не визнає збитки за використання чужих коштів, оскільки вважає, що позивач на надав жодних доказів на підтвердження цих збитків та не обґрунтував їх та витрати на юридичні послуги, оскільки ГПК України не передбачено відшкодування таких витрат. Стосовно пені - визнає її у розмірі 1290 грн. 13 коп., додаючи розрахунок з посиланням на ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань”. Моральну шкоду вважає необґрунтованою, оскільки  позивачем не надано жодного доказу на підтвердження моральної шкоди та не зрозуміло, як саме несплата боргу  могла відобразитися на діловій репутації позивача.

Додаток до відзиву розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Позивачем надіслано суду заперечення від 29.09.2007р., які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Позивач надав суду уточнення до своєї заяви від 23.07.2007р., в яких просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 13 876,32 грн. за період з 18.04.07р. по 03.10.2007р.; індекс інфляції у сумі 714,93 грн. за період з 18.04.2007р. по 01.09.2007р.; штрафні санкції за використання чужих коштів у сумі 430,64 грн. за період з 18.04.2007р. по 12.09.2007р.; 3% річних у сумі 183,10 грн. за період з 18.04.2007р. по 17.09.2007р. Інші вимоги без змін. Загальна сума позову 35010,99 грн.

Уточнення судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

До суду надійшли уточнення позивача до позовної заяви від 08.10.2007р., в яких позивач уточнив період, за який просить стягнути пеню згідно п. 4.1 договору в розмірі     13 876 грн. 32 коп. з 07.04.2007р. по 03.10.2007р., які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи.

Позивач звернувся до суду із заявою, в якій, посилаючись на ст. 66 ГПК України, просить накласти арешт на майно відповідача. Заява судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи.

Судове засідання відкладалося у зв’язку з неявкою представника відповідача та необхідністю представлення сторонами  витребуваних судом документів.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін  було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні сторони надали клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі та вислухавши  уповноважених представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2007р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба” Донецької області, Красноармійського району, с. Удачне   (за договором – продавець, далі – позивач) та Приватною науково-виробничою компанією “Інтербізнес” м. Донецьк ( за договором – покупець, далі – відповідач)  було укладено договір купівлі-продажу № 168, згідно до п.1.1 якого продавець  зобов’язується передати у власність, а  покупець прийняти та оплатити фуражну озиму пшеницю (далі- товар), у кількості 300тн за ціною 800,00грн. за 1тн з ПДВ.

Відповідно до п. п 3.1 та 3.2 поставка товару здійснюється транспортом на склад покупця, строк поставки товару 15 днів після підписання договору.

Пунктом 3.3 договору передбачена форма розрахунку: 100% передплата.

На виконання вимог договору купівлі-продажу № 168 від 14.03.2007р. позивачем було відпущено відповідачу пшеницю у кількості 270,21тн на суму 216 168грн., що  підтверджується товарно-транспортними  накладними № 000142/а від 29.03.2007р., №000143 від 30.03.2007р., № 000143/а від 02.04.2007р., №000146/а від 03.04.2007р., №000147 від 04.04.2007р., №000147/а від 05.04.2007р., №000148/а від 06.04.2007р., №000226/а від 07.04.2007р., №000232/а від 12.04.2007р., № 000235 від 13.04.2007р., № 000236/а від 14.04.2007р., №000237/а від 17.04.2007р., №000180від 18.04.2007р., довіреністю серії ЯМЯ № 586431 від 29.03.2007р.

Відповідачем за період з 29.03.2007р. по 17.04.2007р. було перераховано 29.03.2007р.- 15000грн. , 30.03.2007-1000грн., 16000грн., 03.04.2007р.- 32000грн, 04.04.2007р.-16000грн., 05.04.2007р.-17000грн., 06.04.2007р.- 16000грн.10.04.2007р.- 9000грн.11.04.2007р.-11512грн., 13.04.2007р.-16000грн., 16.04.2007р.-34000грн., 17.04.2007-16000грн., 22.05.2007р.-1000грн., 22.06.2007р.- 1000грн., всього 201 512грн.00коп. Вказані перерахунки підтверджуються банківськими виписками.

07.05.2007р. позивач направляв на адресу відповідача претензію № 81 з вимогою сплатити  залишок заборгованості, яка відповідачем була залишена без відповіді.

Оскільки відповідач до теперішнього часу у повному обсязі не сплатив кошти за отриманий товар, тому позивач просить суд стягнути з відповідача залишок заборгованості у розмірі 14 656грн.

Отже, позивач остаточно визначившись з позовними вимогами, наполягає на стягненні з відповідача: заборгованості у розмірі 14 656 грн.,  пені – 13 876,32 грн.,                 індексу інфляції у розмірі 714грн.93коп., штрафних санкцій за використання чужих коштів у розмірі 430 грн.64коп., 3% річних у розмірі 183 грн.10коп., моральної шкоди у розмірі 5 000грн., 150,00 грн. юридичні послуги відповідно договору як компенсація завданих позивачу збитків, а усього 35 010,99 грн.

Відповідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на договір купівлі-продажу від 14.03.2007р. № 168, товарно-транспортні накладні № 000142/а від 29.03.2007р., №000143 від 30.03.2007р., № 000143/а від 02.04.2007р., №000146/а від 03.04.2007р., №000147 від 04.04.2007р., №000147/а від 05.04.2007р., №000148/а від 06.04.2007р., №000226/а від 07.04.2007р., №000232/а від 12.04.2007р., № 000235 від 13.04.2007р., № 000236/а від 14.04.2007р., №000237/а від 17.04.2007р., №000180від 18.04.2007р. довіреність від 29.03.2007р. серії ЯМЯ № 586431,  претензію №81 від 07.05.2007р., лист від 13.09.2007р. №184, заяву про зміну (збільшення позовних вимог) від 13.09.2007р., заяву від 20.09.2007р. № 193, пояснення від 29.09.2007р., заяву про зменшення позовних вимог від 29.09.2007р., заперечення від 29.09.2007р., уточнення від 03.10.2007р.,  правовстановлюючі документи тощо.

Відповідач посилається на відзив б/н від 16.09.2007р., додаток до відзиву, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то  судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Господарські зобов”язання можуть виникати, зокрема,  з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК України)

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів  абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов’язків може бути настання або не настання певної події.

Ст.509 ЦК України передбачено, що у силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд вважає, оскільки відповідач до теперішнього часу у повному обсязі не розрахувався за поставлений товар,  то вимоги позивача щодо стягнення залишку заборгованості у сумі 14 656грн.00коп. є доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення грошових зобов’язань на підставі ст. 625 ЦК України відповідачу обґрунтовано нараховані 3% річних у сумі 183грн.10коп., інфляційні в сумі 714грн. 93коп., які суд вважає доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов”язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов”язань може забезпечуватися в т.ч. неустойкою.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми ( неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов”язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов”язання.

Суб”єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

В даному випадку, пунктом 4.1 Договору передбачено: у разі порушення строків, встановлених у   п. п. 3.2 та 3.3 цього договору винна сторона сплачує пеню у розмірі 0,5% від  непоставленої (неоплаченої) суми товару за кожен день прострочення.

Отже, відповідачу за період з   07.04.2007р.по 03.10.2007р. нарахована пеня у сумі 13 876, 32 грн.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості       ( ст. 627 ЦК України).

Пунктом 1 ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов”язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною другою статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до вимог чинного законодавства сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, тому встановлена сторонами у договорі відповідальність за прострочення виконання зобов”язання у більшому розмірі не суперечить матеріальному праву України.

Крім того, положення Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” не встановлюють обмежень щодо визначення розміру пені, а передбачають обмеження розміру пені, що підлягає стягненню.

За вимогами п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов”язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов”язання мало бути виконано ( строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції). Початком дня нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов”язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо вимог стягнення неустойки передбачена спеціальна позовна давність в один рік, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В даному випадку період нарахування пені не перевищує шість місяців, тобто відповідає вимогам статті 232 ГК України.

Отже, на підставі наведеного суд вважає, що заявлені позивачем вимоги стосовно стягнення з відповідача пені у розмірі 13 876, 32 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а заперечення відповідача з цього приводу судом відхиляються.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 430 грн. 64 коп.  за порушення грошових зобов”язань, передбачених п. 6 ст. 231 ГК України суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги позивача стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. з посиланням на порушення з боку відповідача ділової репутації позивача суд відхиляє за безпідставністю.

Моральною визнається шкода, заподіяна організації порушенням її законних немайнових прав. Відповідальність особи, винної у невиконанні або неналежному виконанні зобов”язання обмежується обов”язком відшкодувати завдані цим збитки та сплатою неустойки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання або неналежне виконання однією із сторін умов договору не може бути визнано порушенням ділової репутації, а відтак підстав для задоволення цієї вимоги немає.

Крім того, позивач не посилається на жодну норму законодавства  у підтвердження заявленої вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача 150 грн. юридичних послуг за договором № 07/12 від 18.07.2007р. як компенсація завданих позивачу збитків, суд вважає безпідставними та відмовляє у їх задоволенні з посиланням на таке.

Статтею 44 ГПК України передбачений склад господарських витрат, якими є пов”язані   з розглядом справи в господарському суді витрати, які складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті  за проведення експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов”язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов”язаних з розглядом справи. До інших витрат у розумінні ст. 44 ГПК відносяться, зокрема, суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Отже, юридичні послуги не входять до складу цих витрат, а відтак  задоволенню не підлягає.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до вимог ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб”єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов”язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода); матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, з огляду на  наведені норми законодавства, надання юридичних послуг не входить до складу збитків.

Розглянувши заяви позивача щодо забезпечення позову, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не наводиться обставин, якими він обґрунтовує необхідність вжиття  заходів по забезпеченню позову та не додає документів та інших доказів у їх підтвердження та доказів, які б підтверджували  утруднення чи неможливість виконання рішення суду.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись 174, 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України,  ст.ст.6, 11, 509, 526, 546, 551, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба” Донецької області, Красноармійського району, с.Удачне  до Приватної науково-виробничої компанії “Інтербізнес” м.Донецьк про стягнення заборгованості у розмірі 14 656 грн.,  пені – 13 876,32 грн.,  індексу інфляції у розмірі 714грн.93коп., штрафних санкцій у розмірі 430 грн.64коп., 3% річних у розмірі 183 грн.10коп., моральної шкоди у розмірі 5 000грн., 150,00 грн. юридичних послуг як компенсація завданих позивачу збитків, а усього 35 010,99 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватної науково-виробничої компанії “Інтербізнес” м. Донецьк (83059 м. Донецьк, вул.Сеченова,2, рр 80 в АБ “УкрБизнесБанк” м. Донецька, МФО 334969, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма “Дружба” Донецької області, Красноармійського району, с. Удачне (85334, Донецька область, Красноармійський район, с. Удачне, вул. Залізнична,53, р/р 0491 у Красноармійському відділенні ПІБ, МФО 334497, ) основний борг у сумі 14 656грн.00коп, пеню –13 876,32 грн., індекс інфляції у розмірі 714грн.93коп., 3% річних у розмірі 183грн.10коп., а всього 29430,35 грн.,  витрати по сплаті держмита у розмірі 294 грн.29коп., витрати на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 99 грн. 19коп.

В іншій частині позову відмовити.

Повернути позивачеві зайво сплачене державне мито у розмірі 39 грн. 90 коп.

Рішення оголошено у судовому засіданні 17.10.2007року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Радіонова О.О.

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2—сторонам у справі