СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.06.07                                                                                 Справа № 10/95пн-ад.

Судова колегія  у  складі  головуючого   Мінської  Т.М., суддів  Палей О.С.,  Седляр О.О.,  розглянувши матеріали справи  за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Стахановський вагонобудівний завод",

м. Стаханов

до Стахановської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання дій незаконними, визнання відсутності права та визнання наявності права

Представники сторін:

від позивача - Онищенко А.В., довіреність № 1443 від 21.12.06.;

від відповідача - Талащенко В.Є. - нач.юр.відділу, довіреність № 1 від 09.01.07.

Згідно з п. 2-1 Прикінцевих і перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства  України  не здійснювалась звукова фіксація судового процесу за клопотанням учасників процесу.

У  судовому  засіданні  відповідно до ст. 150   Кодексу адміністративного судочинства  України  оголошувалась перерва  з  04.05.2007р. до 10.05.2007р. та 07.06.2007р. по 11.06.2007р.

До 10.05.2007р. справа слухалась  одноособово  суддею Мінською Т.М.    10.05.2007р. розпорядженням  заступника голови господарського суду Луганської області  згідно ст.  24 Закону України «Про судоустрій»,  п. 2 ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України  для розгляду даної справи призначено судову колегію  у складі  головуючого –Мінської Т.М., суддів – Палей  О.С.,   Седляр  О.О.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: позивачем заявлені вимоги:

- визнати незаконними дії Стахановської ОДПІ щодо складання акту від 18.12.2006 р. №1035/23-00210890 про результати виїзної планової перевірки ВАТ "СВЗ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005р. по 30.09.2006р. в частині висновків про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування в сумі 13067113грн.

- визнати відсутність у Стахановської ОДПІ права на застосування до ВАТ «СВЗ»

адміністративно-господарських санкцій на підставі зазначеного акту від 18.12.2006 р. №

1035/23-00210890 про результати виїзної планової перевірки ВАТ "СВЗ", а саме на прийняття: рішення про зобов'язання ВАТ «СВЗ»подати нову декларацію з уточненими показниками; рішення про донарахування (визначення) сум податкового зобов'язання та штрафних санкцій з податку на прибуток підприємств, якщо за результатами наступних податкових періодів (починаючи з 01.01.2006 р.) ВАТ «СВЗ»буде мати прибуток в розмірі більшому, ніж сума збитків ВАТ "СВЗ", розрахована спеціалістами Стахановської ОДПІ      (7 825 800 грн.), але менше, ніж сума Збитків за даними ВАТ «СВЗ»( 20 892 913 грн.).

- визнати наявність у ВАТ «СВЗ»права на віднесення до декларацій з податку на

прибуток підприємства за 1-й квартал, 1 півріччя та 3 квартали 2006 року до складу валових

витрат ( рядок 04.9 декларації ) збитків (сум від'ємного значення об'єкту оподаткування), що

існували станом на 01.01.2005р. та не були погашені протягом 2005 року, в сумі 13067113 грн.

Заявою від  01.06.2007р. № 5619   позивач  змінив  (уточнив)  позовні вимоги   і  просить: визнати наявність у ВАТ «СВЗ»права на віднесення до декларацій з податку на

прибуток підприємства за 1-й квартал, 1 півріччя та 3 квартали 2006 року до складу валових

витрат ( рядок 04.9 декларації ) збитків (сум від'ємного значення об'єкту оподаткування), що

існували станом на 01.01.2005р. та не були погашені протягом 2005 року, в сумі 13067113 грн.

Відповідач надав  заперечення від 26.03.2007р. на позов  та просить відмовити у його задоволені.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Обставини  справи:   ВАТ  "Стахановський вагонобудівний завод" (позивач у справі)  подав до Стахановської ОДПІ (відповідача у справі),  податкові декларації з податку на прибуток  підприємства  за 1 квартал 2006 року,  1 півріччя та  3 квартали 2006 року.

В декларації за 1 квартал 2006 року  позивачем в рядку  04.9.  (від’ємне значення об’єкта оподаткування  попереднього податкового періоду)  -  «20 892 913 грн.»,   в  рядку  08. (об’єкт оподаткування )  -  «- 20 093 393 грн.»,     в  рядку  11. (прибуток,  що підлягає оподаткуванню)  -  «- 20 093 393 грн.».

В декларації за 1 півріччя  2006 року в рядку  04.9.  (від’ємне значення об’єкта оподаткування  попереднього податкового періоду)  -  «20 892 913 грн.»,   в  рядку  08. (об’єкт оподаткування )  -  «- 20 588 413 грн.»,     в  рядку  11. (прибуток,  що підлягає оподаткуванню)  -  «- 20 588 413 грн.».

В декларації за 3 квартали 2006 року в рядку  04.9.  (від’ємне значення об’єкта оподаткування  попереднього податкового періоду)  -  «20 892 913 грн.»,   в  рядку  08. (об’єкт оподаткування )  -  «- 14  107 822 грн.»,     в  рядку  11. (прибуток,  що підлягає оподаткуванню)  -  «- 14 107 822 грн.».

Стаханівською  ОДПІ  проведено  виїзну  планову  перевірку  ВАТ  «Стахановський  вагонобудівний завод» з питань дотримання  вимог податкового, валютного та іншого законодавства   за період  з 01.10.2005р. по 30.09.2006р.,  про що складено  акт  № 1035/23-00210890  від 18.12.2006р.

В акті  перевірки на сторінці  25  зазначено,  що  встановлено порушення  ст. 86 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік».  В деклараціях  з податку  на  прибуток  за 1-й квартал  2006 року   №  8267, 1 півріччя  2006 року  № 16637  та 3 квартали 2006 року  №  25577,  наданих  ВАТ   «СВЗ», у складі  валових витрат    в рядку  04.9.  (від’ємне значення об’єкта оподаткування попереднього податкового періоду) підприємство задекларувало збитки  в розмірі  20 892 913 грн.

За  даними  податкових  декларацій   з податку на прибуток  за 3 квартали 2005 року і   за  2005 рік  у  рядку  04.9.  (від’ємне значення об’єкта оподаткування  попереднього податкового періоду)  відображена  сума  13 067 113 грн.     Таким  чином,  сума  збитків, що підлягає  включенню   до валових витрат  за 1-й квартал, 1 півріччя та 3 квартали 2006 року (рядок 04.9 декларації )   складає  7 825 800 грн.

За висновком податкового  органу  підприємство зависило від’ємне  значення  об’єкту оподаткування  за 1 квартал 2006р.,  1 півріччя  2006р.,   3 квартали  2006р.   на 13 067 113 грн.

Як  вбачається  з  декларацій  позивача  з податку на прибуток  за  2000 –2003 роки,   від'ємне значення об'єкта оподаткування, «- 20 892 913 грн.», яке  позивач  вважає  правомірним  віднести на  валові  витрати  у  1 кварталі, 1 півріччі 2006 року,  2006 році,  виникло   після  01.01.2003.

Доводи  позивача:   Позивач вважає безпідставними висновки  податкового органу, стосовно  того, що в силу  положень  ст. 86 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»,   позивач  мав  право  відносити  на валові  витрати  тільки ті  суми  збитків, які  виникли  за результатами  2006 року,  і  не  мав  права  відносити  на валові  витрати  суми  збитків, що  існували на  01.01.2005р. і не були погашені  протягом  2005 року.

На  обґрунтування своїх вимог позивач  посилається на таке:

1.  Ст. 86 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» суперечить нормам Бюджетного кодексу  України,  оскільки:

-  ч .З ст.27 Бюджетного кодексу  України   встановлює, що норми законів, які впливають на формування доходної чи видаткової частини Державного бюджету (до яких відноситься і ст.86 Закону про бюджет), повинні бути оприлюднені до 15 серпня року, що передує плановому, а якщо такі законі опубліковані пізніше, то вони застосовуються тільки з початку бюджетного періоду, наступного за плановим ;

- ч.2 ст.38 встановлює вичерпний перелік питань, які можуть регулюватися законом про Державний бюджет України, і серед цього переліку немає жодних податкових питань.

2.  Ст. 86 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» суперечить  п.  5.11. ст. 5  Закону про прибуток,  оскільки  в п.5.11 не зазначено, що неможливість запровадження обмежень стосується тільки тих витрат, що передбачені ст. 5 Закону про прибуток. Збитки, не дивлячись на те, що регулюються іншою статтею цього Закону, також є різновидом витрат, що включаються до складу валових витрат. Тому стосовно них також діють обмеження, передбачені п.5.11 Закону про прибуток.

3.   Ст. 86 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» суперечить  ст. 15  Закону про прибуток,  згідно  якої  ставки податку  на  прибуток,  пільги  щодо  податку,  об'єкт оподаткування,  порядок обчислення  оподатковуваного  прибутку, строки і порядок сплати та зарахування податку до бюджетів  можуть встановлюватися  та змінюватися лише шляхом внесення змін до цього Закону,   оскільки   оподаткований прибуток визначається  як  скоригований валовий дохід - сума валових витрат - сума амортизаційних відрахувань. Тому  під "порядком обчислення оподаткованого прибутку" треба розуміти не лише зазначену формулу, але й порядок формування (обчислення) кожної зі складових цієї формули,   зокрема  валових  витрат.

4.  Також позивач просить застосувати  норми   п. п. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно якої: «У разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків».

Доводи  відповідача:    Відповідач  заперечує проти  позову  і  в  обґрунтування  своєї позиції  виклав  таке:

Згідно  ст. 86  Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»передбачено, що у 2006 році  сума від’ємного значення  об'єкта оподаткування з податку на прибуток, що рахувалася станом на 1 січня 2005 року і не була погашена протягом 2005 року, не підлягає протягом 2006 року врахуванню у складі валових витрат платника податку».

Відповідно до ч. 2 статті 4 Бюджетного кодексу України : «При здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України».

Відповідач  вважає помилковими  доводи позивача,  що норми закону про Державний бюджет України взагалі не можуть регулювати будь-які питання оподаткування, тому що відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України: «виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків».

Тобто вказана норма Конституції України визначає лише ряд питань, які можуть виключно визначатись Законами про Державний бюджет України і не містить жодної заборони, що врегулювання такими законами питань оподаткування.

Відносно посилань позивача на Рішення Конституційного  Суду  України  від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі №  1-15/2002,  то відповідач  зазначає,  що  зі змісту цього рішення вбачається, що  в ньому порушено питання щодо відповідності Конституції України норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік», а не Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»і тому вказане рішення не може бути доказом неправомірності Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Також  відповідач  вважає  неможливим  посилання  п. п. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,  оскільки  вказана  норма підлягає застосування лише при адміністративному оскарженні, а не при судовому розгляді справи.  При цьому  відповідач  посилається  на  позицію  Вищого  господарського  суду  України,  викладену  в  Постанові  Пленуму  від 25.07.2002 №  1056.

Стосовно посилань  позивача на суперечності норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 року»пункту 5.11 ст. 5, та ст. 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», то на думку відповідача вони спростовуються наступним.

Відповідно до п. 5.11 ст. 5 Закону України «Про оподаткуванням прибутку підприємств» установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Тобто п. 5.11 ст. 5 Закону України «Про оподаткуванням прибутку підприємств» містить заборону тільки щодо зменшення переліку категорій витрат, які підлягають включенню до складу валових витрат згідно цього Закону, а не щодо порядку розрахунку (формування) суми від'ємного значення податку яка підлягає перенесенню з минулих років в звітний період, що регулюється ст. 6, а не 5 цього Закону і є предметом даного спору.

Відносно посилань Позивача на порушення ст. 15 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», то вказаною нормою дійсно передбачено, що ставки податку на прибуток, пільги щодо податку, об'єкт оподаткування, порядок обчислення оподатковуваного прибутку, строки і порядок сплати та зарахування податку до бюджетів можуть встановлюватися та змінюватися лише шляхом внесення змін до цього Закону.

З чого вбачається, що статтею 15 Закону передбачено обмеження щодо встановлення та змінення виключно об'єкту оподаткування, а не порядку його формування, розрахунку тощо.

Оцінивши  всі  обставини  справи  в  їх  сукупності,   суд  при вирішенні даного  спору виходить із  наступного:

Згідно  п. 6.1. ст. 6  Закону  України  «Про оподаткування прибутку  підприємств»    (надалі  -  Закон про прибуток)     якщо  об'єкт  оподаткування  платника  податку  з  числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта   оподаткування  (з  урахуванням  суми  амортизаційних відрахувань),  сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного  податкового року.  Розрахунок об'єкта оподаткування за  наслідками півріччя,  трьох  кварталів  та  року  здійснюється  з урахуванням від'ємного значення  об'єкта  оподаткування  попереднього  року  у складі   валових  витрат  таких  податкових  періодів  наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

В такій  редакції  даний  пункт  викладений  згідно  Закону  України  № 349 –4 від 24.12.2002р.

До  прийняття  Закону  України  № 349 –4 від 24.12.2002р.  порядок   врахування   від'ємного   значення об'єкта   оподаткування   регулювався  по –іншому.

В  перехідних  положеннях  Закону  України  № 349 –4 від 24.12.2002р.  визначено  спеціальне  застереження  щодо  змін  законодавства:

якщо будь-яким іншим законом  встановлюються  норми,  які стосуються  правил,  визначених  цим  Законом,  то пріоритет мають норми цього Закону,  незалежно від строку прийняття такого  іншого закону або його статусу (назви).

Також  в перехідних положеннях встановлено, що суми від'ємного значення об'єкта оподаткування,  що виникають у  податкових  періодах  після  набрання  чинності  цим   Законом, враховуються  у  податковому  обліку платника податку за правилами цього Закону.

Як  вбачається  з  декларацій  позивача  з податку на прибуток  за  2000 –2003 роки,   від'ємне    значення об'єкта   оподаткування,  яке  позивач  вважає  правомірним  віднести на  валові  витрати  у  1 кварталі, 1 півріччі 2006 року, 3 квартали  2006 року,  виникло  саме  після  01.01.2003.,  тобто  в  період  дії   вищевказаної  редакції  п. 6.1.  ст. 6  Закону про  прибуток.

Ст. 86  Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» установлено,   що у 2006 році  сума від’ємного значення  об'єкта оподаткування з податку на прибуток, що рахувалася станом на 1 січня 2005 року і не була погашена протягом 2005 року, не підлягає протягом 2006 року врахуванню у складі валових витрат платника податку».

Дана  норма  суперечить  як  вищевказаним  перехідним  положенням  Закону  України  № 349 –4 від 24.12.2002р.,  яким  був   викладений   п. 6.1. ст. 6  Закону  про прибуток  в  нині  діючій   редакції.

Також  дана  норма  суперечить  ст.  15  Закону  про  прибуток,  якою  також  встановлено  застереження  щодо  змін  законодавства, зокрема:   ставки податку  на  прибуток,  пільги  щодо  податку,  об'єкт  оподаткування,   порядок   обчислення  оподатковуваного  прибутку, строки і порядок сплати та зарахування податку до бюджетів  можуть встановлюватися  та змінюватися лише шляхом внесення змін до цього Закону.

Поняття  об'єкт  оподаткування   визначено п. 3.1.  ст. 3 Закону про прибуток:

Об'єктом оподаткування  є  прибуток,  який  визначається шляхом  зменшення  суми  скоригованого  валового  доходу  звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:      суму валових  витрат  платника податку,  визначених статтею 5 цього Закону;  суму амортизаційних   відрахувань,   нарахованих   згідно  із  статтями 8 і 9 цього Закону.

П. 16.2.  ст. 16  Закону про прибуток  визначено  порядок  обчислення  оподатковуваного  прибутку  таким  чином:   податок   на   прибуток   нараховується   за   ставкою, визначеною статтею 10 цього  Закону,  від  прибутку,  що  підлягає оподаткуванню,  розрахованому згідно з пунктом 3.1 цього Закону, з урахуванням  положень  пунктів  7.12,  7.13,  7.14,  14.1, 16.9 та статей 6 та 13 цього Закону.

Тобто,  як  вбачається  з  вищевказаного,   беззаперечно,      вимоги  ст.   6   Закону  про прибуток  є елементом    порядок   обчислення  оподатковуваного  прибутку,  а  відтак  їх  зміна  є  зміною  порядку   обчислення  оподатковуваного  прибутку.

З  огляду  на  вищевказане  суд  вважає необхідним також  застосувати  положення    п. п. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно якої   у  разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта,  виданого на підставі закону,  або коли  норми  різних  законів  чи різних    нормативно-правових   актів   припускають   неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників  податків  або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як  платника  податків,  так  і  контролюючого  органу, рішення приймається на користь платника податків.

Суд не  приймає  доводи  відповідача,  що  вказана  норма підлягає застосування лише при адміністративному оскарженні, а не при судовому розгляді справи,  оскільки  відповідачем   не враховано,  що  позиція Вищого  господарського  суду  України,  викладена  в  Постанові  Пленуму  від 25.07.2002 №  1056,  тобто  до  внесення  змін  в  п. п. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» законом  України  № 550  15 від 20.02.2003р.

На даний  час  норми  вищевказаного  пункту  застосовуються  і  при  судовому  розгляді справи.

Ст.  20 господарського кодексу  України  передбачено,  що  суб’єкт  господарювання  має  право  на захист  своїх прав та законних інтересів  шляхом   визнання  наявності  або  відсутності  прав.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  11.06.2007р.  і  постановив   задовольнити позов повністю.

Відповідно до ст.  94 Кодексу адміністративного судочинства  України  якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені  судові витрати  з Державного бюджету України   відповідно до задоволених позовних вимог.

Згідно  ст.  160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  11.06.2007р. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,  керуючись ст.ст.  18, 68, 94,  157, 158 –163, 167  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1.          Позов  задовольнити  повністю.

2. Визнати наявність у ВАТ «Стахановський вагонобудівний завод», м. Стаханов, пр. Леніна, 67, код 00210890 права на віднесення до декларацій з податку на прибуток підприємства за 1-й квартал 2006 року, 1 півріччя та 3 квартали 2006 року до складу валових витрат ( рядок 04.9 декларації ) збитків (сум від'ємного значення об'єкту оподаткування), що існували станом на 01.01.2005р. та не були погашені протягом 2005 року, в сумі 13067113 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України з поточного рахунку 0006,                МФО 804013, ,  УДК у м. Луганську  ГУ ДКУ в  Луганській області, банк –ГУ ДКУ в  Луганській області,  код бюджетної класифікації 22090200 державне мито в сумі  3  грн. 40 коп. на користь   ВАТ «Стахановський  вагонобудівний завод», м. Стаханов, пр. Леніна, 67,  .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст.  160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена 16.06.2007р.

Головуючий суддя                                                            Т.М.Мінська

Суддя                                                                                   О.С. Палей

Суддя                                                                                  О.О. Седляр