ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.07 р.                                                                             Справа № 26/78а

Постановлена у нарадчий кімнаті 06 квітня 2007 р. о 16год. 00 хв.

Господарський суд Донецької області  у складі судді  Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання – Митрофановій А.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу №         26/78а

за позовом        Обласного комунального підприємства  “Донецькоблкомуненерго” (м. Донецьк, Донецької області)

до                      Державної податкової інспекції  у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк, Донецької області)

про       визнання недійсними  податкового повідомлення-рішення                                    від     24.07.2006 р. № /0

Обласне комунальне підприємство “Донецькоблкомуненерго” (м. Донецьк)  звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька (м. Донецьк) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ від 24.07.2006р. № /0, яким до позивача застосована фінансова санкція за порушення строків сплати податку на додану вартість у сумі 16667грн. на 100 календарних днів, у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у сумі 8333грн. 50коп.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

Податкове зобов’язання з ПДВ виникло згідно наданої позивачем до ДПІ податкової декларації з ПДВ за вересень 2004р. вхід. № 107388 від 20.10.04р. у сумі 269414грн., уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за вересень 2004р. поданого до ДПІ 22.04.2005р. вхід. № 32156, яким збільшено зобов’язання на 39198грн., уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за вересень 2004р. поданого до ДПІ 20.07.2005р. вхід. № 75765, яким збільшено зобов’язання на 16667грн., у загальній сумі 325279грн.

Відповідно до податкової декларації з ПДВ за вересень 2005р., поданої до ДПІ 20.10.2005р. вхід. № 118936, позивачем визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 3696619грн.

28.10.05р. позивач надав до ДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з ПДВ вхід. № 122103 до декларації з ПДВ за вересень 2005 року, яким зменшив податкове зобов’язання по наведеній декларації на суму 1890382грн.

Згідно акту перевірки від 19.07.06р. №585/15-3/03337119 ДПІ встановлено несвоєчасну сплату податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 16667грн., термін прострочення склав 100 календарних днів. 28.10.05р. позивач не сплачував податкові зобов’язання, а лише надав до ДПІ наведений уточнюючий розрахунок, яким зменшив податкове зобов’язання на 1890382грн. Таким чином, сплати податкового зобов’язання не відбувалось. Фінансові санкції відповідно до п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” застосовуються лише у випадку несвоєчасної сплати податкового зобов’язання. З огляду на зазначене позивач вважає, що спірне рішення не відповідає вимогам закону та підлягає визнанню недійсним.

ДПІ проти позову заперечує посилаючись на те, що фінансові санкції застосовані до позивача правомірно.

Згідно з п.п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом у порядку календарної черговості його виникнення, а у разі одночасного його виникнення за різними податками і зборами у рівних пропорціях.

Відповідно до п.п. 1.3 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, податковий борг (недоїмка) - податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій) за наявності самостійно узгодженої платником податків, або узгодженого в адміністративному або судовому порядку, але не сплачений у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Згідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, коли платник податків не сплачує податкової суми податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим законом, то такий платник зобов’язаний сплатити штрафну санкцію.

Згідно до Наказу ДПА України   від 17.03.01р. №110, затверджена Інструкція про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами ДПС та відповідно до п. 6.1.7 цієї Інструкції повідомлення про застосування штрафів, зазначених в цьому підпункті приймається в залежності від строку затримки сплаченого податкового зобов’язання. Таким чином, на думку ДПІ, законодавцем при застосуванні відповідної штрафної санкції, зменшення або погашення податкового боргу дорівнюється сплаті та є тотожними поняттями.

Дослідивши наявні в матеріалах справи  докази та заслухавши пояснення представників сторін суд –

ВСТАНОВИВ:

19.07.2006р. ДПІ склала акт „ Про перевірку своєчасності сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість Обласного комунального підприємства „Донецькоблкомуненерго” ЕДРПОУ 03337119” №585/15-3/03337119.

На підставі даного акту ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 24.07.2006р. № /0, яким до позивача застосована фінансова санкція за порушення встановлених строків сплати податку на додану вартість у сумі 16667грн. на 100 календарних днів, у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у сумі 8333грн. 50коп.

Відповідно до акту перевірки підставою для застосування фінансових санкцій стало те, що у порушення вимог п.п. 5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" при терміну сплати 20.07.2005р. по декларації з податку на додану вартість за уточнюючим розрахунком поданим до ДПІ 28.10.2005р. вхід. № 122103, оплачено 28.10.2005р. у сумі 16667грн. з порушенням граничного терміну сплати суми узгодженого податкового зобов’язання на 100 днів.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Позивач подав до ДПІ податкову декларацію з ПДВ за вересень 2004р. вхід. № 107388 від 20.10.04р. у сумі 269414грн. Уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за вересень 2004р. поданий до ДПІ 22.04.2005р. вхід. № 32156, яким збільшено зобов’язання на 39198грн. Уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за вересень 2004р. поданий до ДПІ 20.07.2005р. вхід. № 75765, яким збільшено зобов’язання на 16667грн., у загальній сумі 325279грн.

Відповідно до податкової декларації з ПДВ за вересень 2005р., поданої до ДПІ 20.10.2005р. вхід. № 118936, позивачем визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 3696619грн.

28.10.05р. позивач подав до ДПІ уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з ПДВ вхід. № 122103 до декларації з ПДВ за вересень 2005 року, яким зменшив податкове зобов’язання по наведеній декларації на суму 1890382грн.

З наведеного вбачається, що ДПІ у рахунок сплати податкового зобов’язання у сумі 16667грн. зарахувала подання позивачем уточнюючого розрахунку, яким зменшено податкове зобов’язання з ПДВ за вересень 2005р., тобто, у даному випадку сплати податку взагалі не відбувалось.

П.п.17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.02.2003 р. N 550-IV, встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: 10, 20 або 50 відсотків погашення суми податкового боргу.

Позивач подав уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з ПДВ вхід. № 122103 до декларації з ПДВ за вересень 2005 року, та зменшив суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, яка підлягає сплаті за вересень 2005 року. на 1890382грн. П.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, передбачена відповідальність лише за несвоєчасну сплату податку. Подання уточнюючого розрахунку та зменшення податкового зобов’язання не може вважатися сплатою податку, відповідно застосування фінансових санкцій у разі зменшення податкового зобов’язання є безпідставним.

Послання ДПІ на те, що відповідно до вимог п.п  7.7 ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не приймається до уваги, з огляду на наступне. Даним пунктом встановлено що: “Податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.”

З наведеного вбачається, що ця норма взагалі не визначає коло осіб на яких розповсюджується її дія, чи то контролюючі органи, чи платники податків. У будь-якому випадку, ця норма не встановлює права контролюючого органу, всупереч напрямку зазначеному платником податку у платіжному документі, зараховувати платежі у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом відображення у обліку в особових картках платника податку.

За таких обставин застосування до позивача  фінансових санкцій на підставі п.п 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” спірним повідомленням-рішенням суд вважає незаконним.

Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення від 24.07.2006р. № /0, яким до позивача застосована фінансова санкція за порушення строків сплати податку на додану вартість у сумі 16667грн. на 100 календарних днів, у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у сумі 8333грн. 50коп. підлягає визнанню недійсним, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач під час подачі позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 3 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 01.02.2007 р. № 44.

Враховуючи наведене, витрати по сплаті судового збору у зазначеній сумі  підлягають стягненню з коштів Державного бюджету на користь позивача.

Враховуючи викладене та, керуючись  Законами України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, „Про податок на додану вартість”,

ст. ст. 2, 7 –12, 69-72, 87-98, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями   Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька від 24.07.2006р. № /0, яким до Обласного комунального підприємства  “Донецькоблкомуненерго” м. Донецьк застосована фінансова санкція за порушення строків сплати податку на додану вартість у сумі 16667грн. на 100 календарних днів, у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у сумі 8333грн. 50коп.

Стягнути з коштів Державного бюджету України на користь Обласного комунального підприємства  “Донецькоблкомуненерго” (м. Донецьк) судові витрати у сумі 3 грн. 40 коп.

Зазначена постанова  може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано   12 квітня 2007 р.

Суддя