ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"06" вересня 2007 р.
Справа № 17/319/07

Суддя
Коваль С.М.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при  секретарі Хімороді В.Г.,

з участю представників сторін:

від позивача –не з?явився;

від відповідача –Тумілович О.В., дор. № 41 від 29.08.07 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/319/07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Стеклопластик” (надалі-ТОВ „Стеклопластик”),  Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Донецька, 1,

до малого приватного підприємства „Тетіс-2”(надалі-МПП „Тетіс-2”),                     м. Миколаїв,  вул. Китобоїв, 14 Б,

про стягнення заборгованості у розмірі 11 197 грн. за договором поставки від 08.07.2005 року,-

Розглянувши матеріали справи,  господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ „Стеклопластик” пред’явлено позов до МПП „Тетіс-2” про стягнення заборгованості у розмірі 11 197 грн. за договором поставки від   08.07.2005 року.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем 08.07.2005 року було укладено угоду щодо поставки товару, про що свідчить видаткова накладна № РН-0000435 від 08.07.2005 року на суму 26 197 грн., що підтверджується рахунком фактурою № СФ-0000364 від 08.07.2005 року  та            № СФ-0000179 від 11.05.2005 року.

Позивач направив на адресу відповідача вимогу від 28.11.2006 року

з проханням погасити існуючу заборгованість. Доказів відправки чи отримання відповідачем зазначеної вимоги  позивачем  суду не надано.

На момент звернення до суду суму боргу не погашено.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

За довіренністю серія ЯКЦ №  406402 від 08.07.2005 року (строк дії якої до 18.07.2005 р.) на им”я Овчарук В.Ф. засвідченою підписом та печаткою відповідача, останній  повинен був отримати цінності. Але в у спірної довіреності в графі періку цінностей, які належать отримати відповідачеві, відсутні будь-які відомості про їх найменування, одиніці виміру та кількість.

Позивач у позовні заяві зазначає, що відповідачем було надано документи, які підтверджують отримання цінностей на загальну суму 26 197 грн..

Позивач клопоче про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на видаткову накладну  № РН-0000435 від 08.07.2005 року ( дійсний к оплаті до 27.05.2005 р. ) та рахунками-фактурами № СФ-0000221 від 25.05.2005 року та від 11.05.2005 року  № СФ-0000179., а також на рахунок-фактуру № СФ-0000364 від 08.07.2005 р. на суму 26 197 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, пояснює наступне:

Статтею 265 Господарського кодексу України (ГКУ) визначено, що поставка продукції виробничо-технічного призначення має здійснюватися на підставі Договору.

Отже сторони мають дійти згоди що істотних умов поставки та приймання продукції.

Пунктом 4. ст.265 ГКУ встановлена вимога, що умови договорів поставки повинні викладатися сторонами виключно відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс".

Предметом поставки, відповідно до п.1 ст.266 ГКУ, є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Як вбачається із змісту копій рахунку-фактури та видаткової накладної, найменування продукції не зазначено у стандартах, технічні умови відсутні. Таким чином, зміст рахунку-фактури та видаткової накладної не може бути доказом досягнення між сторонами домовленості щодо істотних умов постачання та прийняття продукції.

Також, згідно із п.2 ст.266 ГКУ при поставці сторонами має бути визначена специфікація товарів, яка включає загальну кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатуру) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами.

Рахунок-фактура та видаткова накладна включають виключно кількість товару і їхній розмір, в наданих документах відсутній сортамент, номенклатура, не визначені їх сорт, група, підгрупа, вид, марка та тип.

Таким чином, рахунок-фактура та видаткова накладна свідчать, що сторони не дійшли згоди по істотним умовам поставки.

Відповідно до ст.267 ГКУ сторонами має бути досягнута згода щодо строків і порядку поставки товарів.

Позивачем не надано суду доказів, що товар поставлений відповідачу, відсутні документи, які підтверджують прийняття продукції відповідачем товару по якості і кількості.

В тому числі відповідно до п.4 ст.268 ГКУ, постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

У документах, на яких Позивач посилається як на підставу свої вимог, відсутні документи, які б засвідчували якість постачаємого товару.

Вимога Позивача від 29.11.06р. є точною копією Позовної заяви і містить орфографічні та юридичні помилки, що є у Позовній заяві, тому відповідач вважає, що вона не може розглядатися як належний доказ предмету позову.

В тому числі Позивачем не надано доказів відправлення вказаної вимоги Відповідачу.

Посилання Відповідачем на ст.526 ЦКУ як на підставу предмету вимог, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦКУ, вважаємо згодою Позивача, що між сторонами мав бути укладений Договір поставки, за яким Позивач мав поставити товари зазначені у рахунку-фактурі від 25.05.05 та видаткової накладної від 08.07.05р.,а Відповідач мав прийняти товар і перевірити на кількість, комплектність та якість, чого позивачем  зроблено не було.

Щодо  стосунків  між сторонами,  то у 2005 році дійсно між сторонами йшли переговори щодо постачання Позивачем Відповідачу будівельних матеріалів необхідних для здійснення покрівлі.

Переговори проходили у телефонному режимі, відповідача зацікавила ціна, яка була на 20% дешевше аналогів. Відповідач перерахував завдаток у сумі 15000 грн. і на особистому транспорті відвідав склад Позивача з метою перевірки якості товару.

Товар, запропонований Позивачем, не відповідав вимогам якості, також сторони не дійшли згоди щодо строків і порядку поставки товарів, в тому числі Позивач відмовився відправити товари, зазначені у рахунку-фактурі для перевірки у лабораторії щодо відповідності їх ГОСТу, в зв'язку із чим відповідач відмовився прийняти товар, що і є причиною відсутності доказів у ТОВ "Стеклопластик" щодо постачання вказаних товарів відповідачу.

Таким чином, зобов'язання припинилося до початку його виконання, тобто товар вказаний у рахунку-фактурі від 25.05.05 р. та видаткової накладної від 08.07.05р. не був отриманий Відповідачем.

Відповідно до ст.ЗЗ ГПК сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно із ч.2 ст.34 ГПК докази які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позивачем не доведено факт отримання товару по спірним накладним по кількості та якості відповідачем.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.