ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/255
04.07.07 р.

За позовом:          ЗАТ „Українська транспортна страхова компанія”;

До:                    ВАТ „Українська перестрахувальна компанія „Гарант Ре”;

Про:                     стягнення 175 409,57 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Стеценко Т.М., представник, довіреність №346 від 23.05.2007 р.;

Від відповідача:            Чеберяк М.А., представник, довіреність №01/07 від 09.01.2007 р.

У справі, в порядку статті 77 ГПК України, були оголошені перерви з 30.05.2007 р. до 13.06.2007р., з 13.06.2007 р. до 04.07.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2007 р. строк вирішення спору у даній справі продовжений на невизначений термін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 173 757,67 грн. (168 321,26 грн. основного боргу + 5 436,41 грн. інфляційних втрат), 88,59 грн. пені, 1 563,31 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 1 754,09 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У ході судового вирішення спору позивачем до господарського суду була подана заява про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 173 757,67 грн. (168 321,26 грн. основного боргу + 5 436,41 грн. інфляційних втрат), 8 858,77 грн. пені, 1 563,31 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 1 754,09 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що згідно з п. 3.4.3. договору перестрахування перестрахувальник має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо перестраховик порушив умови п. 3.1.8. договору, згідно з яким останній повинен надати перестрахувальнику підтверджуючі документи, перелік яких регламентований Правилами страхування.

Пунктом 10.4.3. Правил страхування передбачено, що у разі незаконного заволодіння транспортним засобам страхувальник зобов’язаний протягом 48 годин після повідомлення про страховий випадок надати страховику свідоцтво про реєстрацію застрахованого транспортного засобу та повний комплект пультів від електронної сигналізації та ключів від пристрою електронного блокування. Відповідач зазначає про те, що на вимогу останнього позивач не надав підтверджуючі документи про передачу повного комплекту ключів, пультів  та свідоцтв про реєстрацію автомобіля, що, за твердженням останнього, є підставою для відмови у виплаті частки страхового відшкодування відповідача.

Відповідач у наданих доповненнях до відзиву на позовну заяву зазначає про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

01.01.2003 р. між позивачем та ВАТ НФСК „Гарант Ре”, правонаступником якого є відповідач, укладений облігаторний договір перестрахування на базі ексцедента сум №ОП/2003.01.01-01, дія якого розповсюджується на всі договори страхування автотранспортних засобів –страхування КАСКО повне чи часткове –укладені перестрахувальником в період дії договору.

10.10.2003 р. між позивачем та Задиракою О.В. укладений договір №368 добровільного страхування автотранспорту, згідно з яким застрахований автомобіль марки „Мерседес Бенц” (державний номерний знак 45115КТ).

Вищезазначений автомобіль був перестрахований відповідачем на підставі Бордеро премій №10 за жовтень 2003 року до договору облігаторного перестрахування №ОП/2003.01.01-01. Участь відповідача у виплаті страхового відшкодування становить 168 321,26 грн., що складає 27,07%.

26.12.2003 р. Задирака О.В. повідомив позивача про те, що 25.12.2003 р. застрахований автомобіль був викрадений.

Про страховий випадок з застрахованим автомобілем позивач повідомив відповідача листом №2345 від 29.12.2003 р.

Відповідач листом від 06.09.2006 р. №44682 відмовив позивачеві у виплаті своєї частки страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивачем на додані всі достатні документи, необхідні для виплати відповідачем своєї частки перестрахового відшкодування.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, господарський суд виходить з наведеного нижче.

Як визначено частиною 1 статті 12 Закону України „Про страхування”, перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Згідно з п. 2.6. договору перестрахування відповідач приймає на себе відповідальність з моменту настання відповідальності позивача по договорам страхування.

Пунктом 3.3.2. договору перестрахування передбачено, що відповідач зобов’язаний слідувати в межах своєї участі в долі позивача по всім питанням, що стосуються кожного перестрахованого поліса.

Пунктом 3.3.4. договору перестрахування визначено, що відповідач зобов’язаний перерахувати позивачеві свою частку страхового відшкодування (його долі) в межах прийнятого на себе обсягу відповідальності протягом 5 днів, після отримання необхідних документів.

31.08.2006 р. позивачем був складений страховий акт, яким вищезазначений випадок визнаний страховим та визначено розмір страхового відшкодування у сумі 621 800,00 грн., яке було виплачене позивачем на користь Задираки О.В. у повному обсязі.

Згідно з Бордеро премій №10 за жовтень 2003 року до договору перестрахування частка участі відповідача у виплаті страхового відшкодування складає 168 321,26 грн.

Позивач платіжним дорученням №2292 від 03.12.2003 р. сплатив на користь відповідача перестрахову премію по договору перестрахування у розмірі 115 810,49 грн., що свідчить про прийняття відповідачем на себе зобов’язань по договору перестрахування.

Відповідач належним чином був повідомлений про страховий випадок з автомобілем марки „Мерседес Бенц” (державний номерний знак 45115КТ), про що свідчать листи позивача №1424 від 05.09.2006 р., №1520/1 від 19.09.2006 р. та №1663 від 12.10.2006 р.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи, господарський суд вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування неправомірною, оскільки умовами пункту 3.4.3. договору перестрахування передбачено, що перестрахувальник має право відмовити у виплаті своєї частки страхового відшкодування або зменшити її частину, якщо перестраховик приховав від перестрахувальника умови договору страхування чи обставини, які суттєво впливають на ступінь ризики, зміну строків та об’ємів відповідальності перестрахувальника, або порушив умови п.п. 3.1.3. –3.1.10 та п. 3.1.13. договору перестрахування. Інших підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування договору перестрахування не передбачено.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач не порушував умов п.п. 3.1.3. –3.1.10 та п. 3.1.13. договору та не приховав від перестрахувальника умови договору страхування чи обставини, які суттєво впливають на ступінь ризику, зміну строків та об’ємів відповідальності перестрахувальника.

За прострочку платежу позивачем нарахована пеня у розмірі 8 858,77 грн., передбачена п. 4.3. договору. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи, умовам договору та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, позивачем нарахована сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 173 757,67 грн. (168 321,26 грн. основного боргу + 5 436,41 грн. інфляційних втрат) та 1 563,31 грн. трьох процентів річних з простроченої суми.

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вина відповідача повністю підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги не заперечив, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, вимоги останнього підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про те, що позивачем не подано два комплекти ключів від автомобіля спростовується тим, що 25.12.2003 р. Задирака О.В., перебуваючи в русі на застрахованому транспортному засобі, під”їхав на перехресті до світлофора та зупинився на червоний сигнал. У цей час до нього підійшли двоє людей, сіли в машину, приставили зброю та наказали вийти з автомобіля. Після того, як Задирака О.В. залишив автомобіль, невідомі поїхали на ньому в невідомому напрямку. В автомобілі залишились 1 комплект ключів та документи на автомобіль. 26.12.2003 р. Задирака О.В. передав другий комплект ключів позивачеві, про що складений акт прийому-передачі від 26.12.2003 р.

Стосовно пропуску строку позовної давності для звернення позивачем до господарського суду за захистом своїх порушених прав слід зазначити про наступне.

Пунктом 3.3.2. договору перестрахування передбачено, що відповідач зобов’язаний слідувати в межах своєї участі в долі позивача по всім питанням, що стосуються кожного перестрахованого поліса.

Пунктом 3.3.4. договору перестрахування визначено, що відповідач зобов’язаний перерахувати позивачеві свою частку страхового відшкодування (його долі) в межах прийнятого на себе обсягу відповідальності протягом 5 днів, після отримання необхідних документів.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач 20.10.2006 р. на користь Задираки О.В. сплатив страхове відшкодування, а тому строк позовної давності спливає 20.10.2009 р. Позовна заява подана до господарського суду 13.04.2007 р., що свідчить про своєчасне звернення позивача до господарського суду за захистом своїх порушених прав.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Українська перестрахувальна компанія „Гарант Ре” (інд. 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7, ) на користь Закритого акціонерного товариства „Українська транспортна страхова компанія” (інд. 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77) суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 173 757 (сто сімдесят три тисячі сімсот п’ятдесят сім) грн. 67 коп., 8 858 (вісім тисяч вісімсот п’ятдесят вісім) грн.  77 коп. пені, 1 563 (одна тисяча п’ятсот шістдесят три) грн. 31 коп. трьох процентів річних з простроченої суми, 1 754 (одна тисяча сімсот п’ятдесят чотири) грн. 09 коп. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу . Видати наказ.

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Українська перестрахувальна компанія „Гарант Ре” (інд. 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7, ) в дохід Державного бюджету України недоплачене державне мито у розмірі 87 (вісімдесят сім) грн. 71 коп. Видати наказ.

4.          Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко