СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від
"11" вересня 2007 р.
по справі  № 01/125-38

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1,  м.
Жовква, Львівської обл.

до відкритого акціонерного
товариства «Володимир - Волинський консервний завод»,

м. Володимир - Волинський

про стягнення 4 636,79 грн.

суддя
Якушева І.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 -
підприємець;

від відповідача: Матвійчук Я.А. -
юрисконсульт (дов. від 01.01.2007р.).

Суть спору: позивач в позовній
заяві просить стягнути з відповідача 4 636,79 грн., з них: 4 300 грн.
заборгованості за надані послуги по перевезенню вантажу, 40,68грн. пені за
період з 27.10.2006р. по 26.04.2007р., 227,90 грн. збитків, завданих інфляцією
за період з жовтня 2006р. по квітень 2007р., 68,21 грн. процентів річних за
період з 27.10.2006р. по 07.05.2007р.

Відповідач у відзиві та представник
відповідача в судовому засіданні суму основної заборгованості визнав, заявив
клопотання про розстрочення суми заборгованості на 6 місяців у зв'язку із
скрутним фінансовим становищем підприємства

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін господарський суд

встановив:

25.-26.10.2006р. позивач відповідно
до заявки - доручення на міжнародне перевезення вантажу НОМЕР_1 від
25.10.2006р. надав відповідачу послугу по перевезенню склобанки з м. Ярослав
(Польща) в м. Володимир - Волинський.

26.10.2006р. між підприємцем
ОСОБА_1 та ВАТ «Володимир - Волинський консервний завод» складений акт
приймання наданих послуг про те, що позивачем проведено автоперевезення за
маршрутом м. Ярослав (Польща) - м. Володимир - Волинський (Україна). Вартість
наданих послуг становить 4 300грн.

Факт здійснення перевезення також
підтверджується міжнародною товарно - транспортною накладною СМР № НОМЕР_2 від
26.-27.10.2006р. та митною декларацією від 26.-27.10.2006р.

Згідно з поясненнями позивача, він
26.10.2006р., 07.02.2007р. виставляв відповідачу рахунки відповідно НОМЕР_3,
НОМЕР_4 на оплату 4 300грн. вартості транспортних послуг за маршрутом м.
Ярослав (Польща) - м. Володимир - Волинський (Україна), проте, доказів на
підтвердження отримання цих рахунків відповідачем не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 909
Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником)
вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Оскільки сторони письмового
договору не укладали, строку оплати не встановлювали, то відповідно до статті
530 Цивільного кодексу України якщо строк виконання зобов'язання не
встановлений, боржник повинен виконати обов'язок по оплаті в семиденний строк з
дня пред'явлення вимоги кредитором.

14.05.2007р. позивач направив відповідачу
претензію НОМЕР_5 від 07.02.2007р. з вимогою оплати основної заборгованості в
сумі 4 300грн. та пені в сумі 2 473,80грн., що підтверджується фіскальним чеком
від 14.05.2007р., поштовою квитанцією від 14.05.2007р., проте відповідач коштів
не перерахував.

У відзиві № 899 від 10.09.2007р.
відповідач просить розстрочити строк стягнення суми боргу терміном на 6 місяців
з щомісячним виконанням рішенням рівними частками у зв'язку з складним
фінансовим становищем на підприємстві.

У зв'язку з тим, що позивачем не
подано доказів на обгрунтування складного фінансового становища на
підприємстві, клопотання представника позивача відхилено.

Враховуючи наведене, позовна вимога
про стягнення з відповідача 4 300грн. заборгованості за надані йому послуги
обґрунтована і підлягає до задоволення.

З огляду на те, що з вимогою про
стягнення заборгованості позивач звернувся 14.05.5007р., враховуючи положення
ст. 530 Цивільного кодексу України, в позові про стягнення 40,68 грн. пені за
період з 27.10.2006р. по 26.04.2007р., 227,90 грн. збитків, завданих інфляцією
за період з жовтня 2006р. по квітень 2007р., 68,21 грн. процентів річних за
період з 27.10.2006р. по 07.05.2007р. слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК
України судові витрати слід відшкодувати позивачу пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.11, 530, 625, 655
Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.44,
49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський
суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відкритого
акціонерного товариства «Володимир - Волинський консервний завод» (м. Володимир
- Волинський, вул. Луцька, 81, р/р 9001 в КБ «Приватбанк» м. Луцька,
МФО 303440, ) на користь суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_6 в Ощадбанку 6 325 м. Жовква, МФО 385219, код
ЄДРПОУ НОМЕР_7) 4 300 грн. заборгованості, 94 грн. 50 коп. витрат, пов'язаних з
оплатою державного мита, 109 грн. 38 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3. В позові про стягнення 40грн.
68коп. пені, 227 грн. 90коп. збитків, завданих інфляцією, 68 грн. 21коп.
процентів річних, відмовити.

Суддя