ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007 р.
№ 7/41

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Головуючого:
Михайлюка М.В.,

Суддів :
Дунаєвської  Н.Г.,
Рибака  В.В.,

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  касаційну  скаргу

Товариства  з обмеженою відповідальністю "Евросеть"

на  постанову
Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2007 року

у справі
№ 7/41 господарського  суду міста Києва

за позовом
ТОВ "КомСтайл"

до
ТОВ "Евросеть"

про
стягнення 259418, 67 грн.

та за зустрічним позовом
ТОВ"Евросеть"

до
ТОВ "КомСтайл"

про
визнання  договору недійсним

за  участю  представників  сторін:

позивача
Сатир Л.В.,

відповідача
Леочко Т.І.,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "КомСтайл" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з ТОВ "Евросеть" 146695,86 грн. - пені, 25873,23 грн. - 3% річних, 86849,58 грн. - збитків від інфляції за несвоєчасне виконання зобов’язань по договору купівлі-продажу № 23/05 від 23.05.2005 р.

Відповідач подав зустрічну позовну заяву про визнання договору купівлі-продажу № 23/05 від 23.05.2005 року недійсним.

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.02.2007 р. у справі № 7/41 (суддя: Якименко М.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2007 року (судді: Корсак В.А., Авдеєв П.В., Коршун Н.М.), первісний позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 146695,86 грн. пені, 25873,23 грн. 3 % річних, 86849,58 грн. збитків від інфляції. В зустрічному позові  відмовлено.

Відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, вважаючи, що оскаржувані рішення та постанова є незаконними та необґрунтованими, оскільки постановлені з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи  касаційної скарги, правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив апеляційний господарський суд та вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правомірності стягнення нарахованих позивачем штрафних санкцій в зв’язку із простроченням відповідачем здійснення оплати за поставлений товар.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу № 23/05 від 23.05.2005 р. продавець (Позивач) передав протягом обумовленого строку товар - радіотелефони, призначені для роботи в системі стільникового зв'язку стандарту GSМ-900, GSМ-1800, покупець (Відповідач) їх прийняв (що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 160 від 30.06.2006 р., № 163 від 04.07.2006 р., № 177 від 17.07.2006 р., № 193 від 27.07.2006 р., № 197 від 2 серпня 2006 року, а також актом звірки розрахунків  №153 від  01.12.2006 р.).

На оплату поставленого товару позивач виставив рахунки - фактури: №162 від 30.06.2006 р., №167 від 04.07.2006 р., № 179 від 17.07.2006 р., №196 від 27.07.2006 р., № 199 від  01.08.2006 р. на суму 1155 689,39 грн.

Однак, в порушення умов п. 6.3 ст.6 Договору згідно якого відповідач мав  провести розрахунок протягом 14 календарних днів від дати поставки, відповідач здійснив оплату поставлених товарів з порушенням встановлених строків, у зв'язку з чим  позивач звернувся до суду  із  позовом про стягнення нарахованої за прострочення платежів пені, 3% річних та збитків від інфляції.

Дослідивши обставини справи, наданий позивачем розрахунок неустойки, 3% річних та збитків від інфляції, господарські суди прийшли до обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову у  відповідності до положень укладеного сторонами договору (п.1.1., п.6.3.), а також ст. 625 ЦК України, положень Закону України "Про відповідальність за  несвоєчасне виконання грошових  зобов’язань".

Апеляційний господарський суд спростував доводи відповідача щодо  відсутності  домовленості  відносно всіх істотних умов договору та його неукладеність, зважаючи на наступне.

Укладаючи спірний договір, в п.1.1. сторони визначили, що продавець  зобов’язується передати протягом строку дії договору, а покупець зобов'язується  прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості і цінам, визначеним в специфікаціях, рахунках фактурах або накладних, які узгоджуються сторонами  і є  невід’ємною  частиною договору.

Згідно ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу  може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений  (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Сторони в пункті 2.1. договору визначили, що товаром, який є предметом купівлі-продажу є радіотелефони, призначені для роботи в системі мобільного  стільникового зв’язку стандарту GSМ - 900, GSМ - 1800. При цьому, в накладних, що були видані позивачеві на підтвердження виконання умов Договору щодо передачі товару, назва товару вказана як „термінали мобільного стільникового зв’язку".

В рішенні Національної комісії з питань регулювання зв'язку України  від 02.03.2006 р. № 213 „Про затвердження Положення про порядок реалізації в Україні радіоелектронних засобів та випромінювальних  пристроїв" (п. 1.6) ототожнені поняття „радіотелефони стільникового зв'язку" та „термінали".

В сертифікатах відповідності, які були надані на виконання умов п. 1.2 Договору, вказується назва „радіотелефон стільникового зв'язку стандарту GSM 900/1800", а в гарантійних талонах, що також були надані, зазначається назва „абонентський термінал мобільного зв'язку". Відповідач прийняв цей товар  та повністю за нього розрахувався, що підтвердили сторони в судовому  засіданні. Таким чином, умови договору щодо кількості, асортименту та вартості зазначені у видаткових накладних та рахунках-фактурах, що відповідає  п.1.1. укладеного  договору.

Посилання відповідача на те, що товар було прийнято ним та оплачено поза межами договору № 23/05 від 23.05.2005 р., оскільки в рахунках-фактурах і податкових накладних відсутнє посилання на зазначений договір, апеляційний господарський суд відхилив з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони фактично виконували договір № 23/05 від 23.05.2005 р., позивач передав відповідачу обумовлений договором товар, а відповідач його прийняв та розрахувався за нього в повному обсязі, однак розрахунки здійснив з порушенням строків, встановлених договором. Також колегією апеляційного господарського суду встановлено, що інших договорів сторони не укладали, що було підтверджено ними в судовому засіданні. Сукупність наданих доказів свідчить про те, що сторони виконували умови договору № 23/05 від  23.05.2005 р.

Відсутність посилань на договір в рахунках-фактурах та видаткових накладних саме по собі не свідчить про те, що між сторонами відбувалися позадоговірні відносини. Зазначені дії сторін свідчать про те, що вони виконували умови вказаного договору.

За таких обставин апеляційний  господарський суд дійшов до  висновку про відсутність підстав вважати неукладеним спірний договір, оскільки сторони обумовили всі істотні умови договору - визначили предмет, строки і  порядок поставки/розрахунків, асортимент та кількість, а відтак в задоволенні  зустрічного позову відмовив.

За таких обставин справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування  постанови апеляційного господарського суду, оскільки вважає її законною та обґрунтованою .

Щодо доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вищенаведених  обставин справи та зроблених апеляційним судом висновків.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2007 року у справі № 7/41 залишити без змін.

Головуючий                                                                              М. Михайлюк

Судді                                                                                                         Н.Дунаєвська

В.Рибак