ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.11.07р.

Справа № 19/184(39/78-07)

За позовом Закритого акціонерного товариства страхової компанії "ДАСК" з іноземними інвестиціями, м.Дніпропетровськ

до  Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

про зобов'язання виконання договору

Суддя Петренко І.В.

при секретарі Грузін І.М.

Представники:

Від позивача: Від позивача: Соколова Н.В. - дов.№7 від 06.02.07р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача і просить до вирішення дійсного спору по суті заборонити відповідачу здійснювати будь-які дії, що виявляються в укладанні та підписанні договорів по обов'язковому особистому страхуванню від нещасних випадків на транспорті пасажирів (застрахованих осіб), що відправляються зі станції Запорізької дирекції залізничних перевезень, під час поїздки або перебування на залізничних вокзалах і залізничних станціях; визнати агентський договір (договір доручення) №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ від 19.10.05р. діючим до 31.12.07р.; зобов'язати відповідача виконувати агентський договір (договір доручення) №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ від 19.10.05р.

Постановою ВГСУ від 20.09.2007р. скасовано Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2007р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2007р., справу №39/78-07 передано на новий розгляд.

Розпорядженням голови господарського суд від 12.10.07р. справу передано на розгляд судді Петренко І.В.

Представник відповідача в судове засідання 02.11.07р. не з’явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (під розпис), у зв’язку з чим справа розглядалась за наявними в ній матеріалами (ст.75 ГПК України).

В відзиві на позов відповідач позовні вимоги Закритого акціонерного товариства страхової компанії „ДАСК" з іноземними інвестиціями не визнає, вважає їх безпідставними, неправомірними, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства та суттєво порушують інтереси залізниці.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

19.10.2005 р. між позивачем та відповідачем укладено агентський договір (договір доручення) №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ, згідно якого (на підставі Ліцензії Міністерства Фінансів України № 239212 від 19.10.1998 р. та відповідно до Положень про обов’язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою КМ України № 959 від 14.08.1996 р.) позивач прийняв на себе зобов’язання по страхуванню пасажирів (застрахованих осіб), що відправляються зі станції Криворізької дирекції залізничних перевезень, під час поїздки або перебування на залізничних вокзалах і залізничних станціях,  а відповідач  діє від імені та за дорученням позивача і виконує частину його страхової діяльності в сфері вищезазначеного виду страхування.

Відповідно до п.7.1 договору договір набуває чинності з 01.01.2006 р. і діє до 31.12.2006 р. У випадку, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії договору не заявляє в письмовому вигляді про намір розірвати договір, він вважається пролонгований на наступний термін.

12.12.2006 р. та 26.12.2006р. відповідач повідомив позивача про розірвання та відмову залізниці (страхового агента) з 01.01.2007р. від агентського договору (договір доручення) №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ від 19.10.2005р.

Господарський суд приходить до висновку, що в позовних вимогах позивачеві до відповідача слід відмовити в силу наступного:

19.10.2005 між Позивачем та Відповідачем укладено агентський договір (договір доручення) №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ {надалі-Договір), згідно якого Позивач прийняв на себе зобов'язання по страхуванню пасажирів (застрахованих осіб), що відправляються зі станцій Запорізької дирекції залізничних перевезень, під час поїздки або перебування на залізничних вокзалах і залізничних станціях, а Відповідач діє від імені та за дорученням Позивача і виконує частину його страхової діяльності в сфері вищезазначеного виду страхування, перелік якої вказаний у цьому Договорі.

Відповідно до пункту 7.1 Договору, договір набуває чинності з 01.01.2006 і діє до 31.12.2006. У випадку, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії договору не заявляє в письмовому вигляді про намір розірвати договір, він вважається пролонгованим на наступний термін.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що договір не може бути розірваний в односторонньому порядку до закінчення терміну його дії.

Відповідно до вимог статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі-підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленої підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюванних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтував посиланням на вимоги вказаних пунктів Договору та послався лише на той факт, що станом на 01.12.2006 від Відповідача не надійшло будь-яких письмових вимог про розірвання договору, у зв'язку з чим, Позивач вважав договір пролонгованим до 31.12.2007.

Крім того, Позивачем дана не вірна правова оцінка листам Відповідача, від 26.12.2006 №Н-21/2026, котрі були направлені на його адресу. У вказаному листі Відповідача йшлася мова саме про відмову залізниці від агентського договору (договорів доручення) від 19.10.2005 №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ з посиланням на вимоги статті 1008 Цивільного кодексу України та жодним чином не велася мова про розірвання цього договору, що в свою чергу є різними поняттями за своєю правовою природою.

Однак, Позивачем не зазначено в чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів на момент звернення до господарського суду. Більш того, Відповідач не заперечує чинність Договору на момент звернення Позивача до господарського суду, оскільки договір діяв на умовах передбачених пунктом 7.1. цього Договору. Будь-яких заходів направлених на примусове розірвання Договору згідно з нормами статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статті 188 Господарського кодексу України Відповідачем не вживалося.

12.01.2007 Відповідачем на адресу Позивача був направлений, підписаний з боку залізниці, екземпляр додаткової угоди про зміну умов агентського договору (договору доручення) від 19.10.2005 №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ.

З огляду на зазначене є незрозумілим у чому саме полягає невиконання Відповідачем умов Договору та зобов'язання виконувати умови Договору. Тим самим, Позивач порушив вимоги статті 33 Господарського процесуального кодексу України, котра встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Крім цього Відповідачем на адресу Позивача направлено лист від 16.02.2007 №НЗК-8/210, котрим повідомлено про наступне, що Державне підприємство „Придніпровська залізниця" відповідно до вимог частини 3 статті 1008 Цивільного кодексу України, повідомляє Позивача про свою відмову від договору від 19.10.2005 №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ. У зв'язку з цим Державне підприємство „Придніпровська залізниця" вважатиме договір від 19.10.2005 №АУ 068 ПР/НФ-051688/НЮ припиненим через місяць з дня отримання Позивачем даного листа. Вказаний лист отримано уповноваженим представником Позивача 20.02.2007, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з назви Договору, сторонами укладено агентський договір (договір доручення). Умови припинення договору доручення, як встановлено постановою Вищого господарського суду України від 20.09.2007 у справі №39/78-07, передбачені статтею 1008 Цивільного кодексу України, котрою закріплено право довірителя або повіреного на відмову від договору. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемним.

Частина 3 статті 1008 Цивільного кодексу України чітко встановлює, що якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором.

Крім того, частиною 2 статті 15 Закону України „Про страхування" встановлено, що посередницька діяльність як виключний вид діяльності встановлюється лише для страхових та перестрахових брокерів. Відповідач як вбачається з умов Договору, є по суті страховим агентом, у відношенні до якого дія частини 2 статті 15 Закону України „Про страхування" жодним чином   не повинна поширюватися.

Фактично посилання Позивача на порушення Відповідачем вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки в даному випадку відсутня одностороння відмова від зобов'язання та розірвання договору в односторонньому порядку з боку залізниці.

Більш того, відповідно до статті 1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони певні юридичні дії. Правочин вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Частиною 7 статті 17 Закону України „Про страхування" встановлено, що страхові агенти - громадяни або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Таким чином, Законом чітко встановлено вид та форму договору за якою страхові агенти здійснюють діяльність у відносинах з страховиками у сфері страхування - це договір доручення.

У зв’язку з вищевикладеним, господарський суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства страхової компанії "ДАСК" з іноземними інвестиціями до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати слід покласти на позивача, оскільки в позові йому відмовлено.

Керуючись ст.ст.1,2,12,21,32,33,36,44,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В позовні відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області набирає законної сили через 10 днів з дня його прийняття відповідно до ст. 85 ГПК України.

Суддя                                                                                                                    І.В. Петренко