АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2007
№ 2/311

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_1.

від відповідача - Кузьмич Я.В.

розглянувши апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства "Київське агентство повітряних сполучень "КИЙ
АВІА"

на рішення Господарського суду м.Києва від
23.08.2007

у справі № 2/311

за позовом                               ОСОБА_2

до                                                   Закритого
акціонерного товариства "Київське агентство повітряних сполучень "КИЙ
АВІА"

про
визнання
недійсними пунктів 3.4., 4.2. Положення "Про акції Закритогоакціонерного
товариства "Київське агентство повітряних сполучень "Київське
агентство повітряних сполучень "Київ Авіа", затвердженого протоколом
№ 63 від 12.05.2005

ВСТАНОВИВ:

Акціонер Закритого акціонерного товариства
„Київське агентство повітряних сполучень „Кий Авіа” ОСОБА_2 звернувся до
Господарського суду міста Києва із позовною заявою про визнання недійсними
пунктів 3.4., 4.2. Положення „Про акції закритого акціонерного товариства
„Київське агентство повітряних сполучень „Кий Авіа”, затвердженого протоколом
Правління ЗАТ „КАПС „Кий Авіа” № 63 від 12.05.2005 року.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.08.2007 позовні вимоги акціонера ЗАТ „КАПС „Кий Авіа” ОСОБА_2.
задоволені та визнано недійсними пункти 3.4., 4.2. Положення „Про акції
закритого акціонерного товариства „Київське агентство повітряних сполучень „Кий
Авіа”, затвердженого протоколом Правління ЗАТ „КАПС „Кий Авіа” № 63 від
12.05.2005 року.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, ЗАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа»
звернулось  до Київського апеляційного
господарського суду  з апеляційною
скаргою,  в якій просить  рішення
скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує
тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно
застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема заявник посилається на
скасування рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2007 рішення
Шевченківського районного суду м. Києва по справі №13561/2005 від 13.03.2006 та
ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.06.2006, яким було відмовлено
ОСОБА_2. у позові про визнання недійсними пунктів 7.6.1, 7.6.2, 7.6.3 Статуту
Товариства, які містили положення аналогічні тим, що є предметом оскарження по
даній справі.

Також апелянт стверджує, що
28.12.2006 Правлінням ЗАТ „КАПС „Кий Авіа” було затверджено нову редакцію
Положення про акції закритого акціонерного товариства „Київське агентство
повітряних сполучень „Кий Авіа”, яка була вручена позивачу 11.07.07, отже спір
по справі відсутній, тому слід припинити провадження у справі на підставі
пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу
України.

Позивач просив рішення залишити без
змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає  наступне.

Наявним у матеріалах справи
сертифікатом акцій серії Б № 353 підтверджується, що ОСОБА_2. є акціонером ЗАТ
„КАПС „Кий Авіа”.

12.05.2005 Правління ЗАТ „КАПС „Кий
Авіа” протоколом № 63 затвердило Положення „Про акції закритого акціонерного
товариства „Київське агентство повітряних сполучень „Кий Авіа”, яким
встановлено порядок випуску, обігу акцій ЗАТ “КАПС „Кий Авіа” та обліку його
акціонерів.

Пунктом 3.4 Положення про акції
закріплено порядок реалізації переважного права акціонера на придбання акцій
Товариства, які відчужуються іншими його акціонером, який полягає в наступному:

право акціонерів на першочергове
придбання акцій реалізується через Товариство з подальшим відчуженням їх іншим
акціонерам. Акціонер, що відчужує акції, зобов'язаний попередньо повідомити
Товариство про намір відчуження акцій товариства. Товариство купує акції за
ціною та на умовах, на яких акції реалізуються для продажу (за нормальною
ринковою ціною). В разі придбання акцій, що відчужуються, Товариством, воно
зобов'язане реалізувати їх іншим акціонерам Товариства протягом року або
зменшити свій статутний капітал. Протягом цього періоду розподіл прибутків,
визначення кворуму та голосування на загальних зборах акціонерів відбувається
без врахування придбаних акцій. Правління Товариства визначає умови та порядок
реалізації придбаних акцій, персонально інформує про це акціонерів у письмовій
формі. Якщо Товариство не скористалося
своїм правом протягом одного місяця з дня повідомлення про намір
акціонера продати акції, акціонер самостійно пропонує їх акціонерам Товариства
за тією ж ціною. Продаж акцій акціонерам продавець здійснює у відповідності до
п. 3.3. цього Положення. У в разі відсутності бажаючих їх придбати, акції
можуть бути відчужені третім особам за ціною, що пропонувалась Товариству та
акціонерам.

Рішенням Конституційного суду
України від 11.05.2005 № 4-рп/2005 (справа за конституційним зверненням
закритого акціонерного товариства „Оболонь” та громадянина ОСОБА_3 про офіційне
тлумачення положень частини другої статті 28 Закону України „Про господарські
товариства”, пункту 1, абзацу першого пункту 5 статті 4 Закону України „Про
власність”) передбачено, що іншої заборони щодо купівлі-продажу акцій ЗАТ ніж
вказано у статті 81 Господарського кодексу України та статті 25 Закону України
„Про господарські товариства” законодавством не встановлено, і вони можуть
купуватися-продаватися у порядку, передбаченому статтею 28 Закону України „Про
господарські товариства”, із врахуванням вимог його статті 11, яка зобов'язує
учасників товариства додержувати установчих документів товариства, виконувати
свої зобов'язання перед товариством, нести інші обов'язки, якщо це передбачено
цим Законом, іншим законодавством України та установчими документами.

Перелік відомостей, що повинні
містити установчі документи товариства, встановлює стаття 4 Закону України „Про
господарські товариства”. Він не є вичерпним, оскільки частина п'ята цієї
статті передбачає, що до установчих документів товариства можуть бути включені
інші умови, які не суперечать законодавству України.

Серед таких умов може бути
закріплення установчими документами ЗАТ переважного права акціонерів товариства
на придбання акцій, що відчужуються іншими його акціонерами.

Відповідно до частини третьої
статті 81 Господарського кодексу України, акціонери закритого товариства мають
переважне право на придбання акцій, що продаються іншими акціонерами
товариства.

Згідно статті 28 Закону України
„Про господарські товариства”, акція може бути придбана на підставі договору з
її власником або держателем за ціною, що визначається сторонами, або за ціною,
що склалася на фондовому ринку, а також у порядку спадкоємства громадян чи
правонаступництва юридичних осіб та з інших підстав, передбачених законодавством.

Статтею 25 Закону України „Про
господарські товариства” визначено, що акції закритого акціонерного товариства
розподіляються між засновниками або серед заздалегідь визначеного кола осіб і
не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та продаватися на
біржі.

Таким чином, акціонери закритого
акціонерного товариства мають право відчужувати належні їм акції на підставі
договорів, але при цьому акціонери такого товариства мають першочергове право
перед іншими особами на придбання акцій, які відчужуються іншими акціонерами
цього товариства.

Колегія суддів приймає до уваги
доводи про те, що у пункті 3.4 Положення про акції відсутнє безумовне
закріплення переважного права акціонера на придбання акцій у іншого акціонера
цього Товариства, що призводить до неможливості реалізації такого права та
суперечить статті 81 Господарського кодексу України зважаючи на те, що фактично
у вказаному пункті встановлено тільки переважне право Товариства на придбання
акцій, що відчужуються його акціонерами і тим самим обмежено першочергове право
акціонерів на придбання таких акцій.

Отже, переважне право акціонера на
придбання акцій в іншого акціонера  у
пункті 3.4 Положення про акції не забезпечено, а навпаки позбавлено всіх
акціонерів Товариства такого права, з огляду на те, що придбати акції акціонер
може тільки у разі відмови Товариства від їх придбання.

Разом з тим, жодна норма
законодавства України не передбачає переважного права самого Товариства на
викуп акцій у своїх акціонерів.

Таким чином, той порядок реалізації
акціонерами переважного права на придбання акцій, що відчужуються іншими
акціонерами, який встановлено у вказаному вище пункті, не відповідає
законодавству, отже суперечить останньому.

Крім того, встановлення для
акціонера обов'язку спершу запропонувати для придбання акції Товариству, а у
разі відмови Товариства від їх придбання, запропонувати їх для продажу іншим
акціонерам є прямим порушенням вимог статті 319 Цивільного кодексу України та
статті 19 Конституції України, яка зазначає, що ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено законодавством.

Також колегія суддів приймає доводи
про те, що в статті 32 Закону України „Про господарські товариства” передбачено
право акціонерного товариства на викуп акцій у власних акціонерів за рахунок
сум, що перевищують статутний фонд, для їх наступного перепродажу,
розповсюдження серед своїх працівників або анулювання. Тобто, таке право
Товариства не є переважним і є відмінним від безпосереднього порядку продажу
акцій акціонерами одне одному.

З урахуванням викладеного, є
вірними висновки суду першої інстанції про невідповідність закріпленого у
пункті 3.4 Положення про акції порядку реалізації переважного права акціонерів
на придбання акцій в інших акціонерів одного й того ж товариства нормам
вищевказаних законів України.

Щодо твердження апелянта про
скасування рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2007 рішення
Шевченківського районного суду м. Києва по справі №13561/2005 від 13.03.2006 та
ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.06.2006, яким було відмовлено
ОСОБА_2. у позові про визнання недійсними пунктів 7.6.1, 7.6.2, 7.6.3 Статуту
Товариства, які містили положення аналогічні тим, що є предметом оскарження по
даній справі, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 35 Господарського
процесуального кодексу України, рішення суду з цивільної справи, що набрало
законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які
встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з тексту рішення
Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2007, судом не досліджувалися і
не встановлювалися обставини, які були підставою для визнання недійсними
пунктів 7.6.1, 7.6.2, 7.6.3 Статуту Товариства та є подібними з підставами для
визнання недійсними пунктів 3.4, 4.2 Положення про акції, на предмет їх
відповідності чи не відповідності вимогам законодавства.

Отже, преюдиціальні факти, що мають
значення для даної справи, у рішенні Апеляційного суду Донецької області від
06.07.2007 відсутні.

Також, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції щодо визнання недійсним пункту 4.2
Положення, оскільки пунктом 1 частини другої статті 159 Цивільного кодексу
України (який набрав чинності з 01.01.2004) внесення змін до статуту
товариства, у тому числі зміну розміру його статутного капіталу, віднесено до
виключної компетенції загальних зборів акціонерів товариства.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України
Кабінет Міністрів України зобов'язано подати на розгляд Верховної Ради
України перелік законодавчих актів, до яких слід внести зміни у зв'язку з
набранням чинності цим Кодексом, зокрема: Законом України „Про внесення змін та
визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України” від 27.04.2007 у статті 38
Закону України „Про господарські товариства” було виключено положення частини
четвертої, яка зазначала, що правління акціонерного товариства має право
приймати рішення про збільшення статутного фонду не більш як на 1/3 за умови,
що таке передбачено статутом.

Колегія суддів не приймає доводи
апелянта про те, що пунктом 6.4 Статуту ЗАТ „КАПС „Кий Авіа” Правлінню
Товариства було надано право приймати рішення про збільшення розміру статутного
фонду Товариства не більше як на 1/3, оскільки вказана редакція Статуту була
затверджена 17.03.2005, тобто після набрання законної сили статтею 159
Цивільного кодексу України, отже суперечила вимогам статті 159 Цивільного
кодексу України.

Таким чином, пункт 4.2 Положення
про акції, який було прийнято відповідачем після набрання чинності Цивільним
кодексом України, також повинен відповідати вимогам статті 159 Цивільного
кодексу України оскільки, дана норма прийнята пізніше і встановлює виключні
права найвищого керівного органу акціонерного товариства.

Також, колегія суддів зазначає, що
частиною третьою статті 4 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців” передбачено обов'язкову державну
реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, яка полягає у  внесенні відповідних записів до Єдиного
державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту б) частини
п'ятої статті 41 Закону України „Про господарські товариства”, внесення змін до
статуту товариства є виключною компетенцією загальних зборів акціонерів
товариства.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у сукупності аналіз
ст. ст. 38, 41 Закону України „Про господарські товариства”, статті 159
Цивільного кодексу України та статті 4 Закону України „Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” свідчить про суперечливість і
невідповідність пункту 4.2 Положення про акції вимогам вказаних
нормативно-правових актів, отже є підстави для визнання його недійсним.

Посилання апелянта на те, що
28.12.2006 Правлінням ЗАТ „КАПС „Кий Авіа” було затверджено нову редакцію
Положення про акції закритого акціонерного товариства „Київське агентство
повітряних сполучень „Кий Авіа”, яка була вручена позивачу 11.07.07, отже спір
по справі відсутній, тому слід припинити провадження у справі на підставі
пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу
України, колегією суддів не приймається, оскільки з 12.05.05 до 28.12.06
оскаржувані пункти Положення про акції були чинними, тобто породжували певні
права і обов'язки як для позивача так і для інших акціонерів, зокрема:
зобов'язували вчиняти продаж належних акціонерам акцій у відповідності до того
порядку, що встановлено в пункті 3.4 Положення про акції.

З урахуванням викладеного судова
колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 23.08.2007 року у
справі № 2/311 про задоволення позовних вимог прийнято з повним і достовірним
встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного
спору.

У зв`язку з цим підстав для
скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не
вбачає, а отже апеляційна скарга Закритого акціонерного товариства «Київське
агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від
23.08.2007 року у справі № 2/311 залишити без змін, а апеляційну скаргу
Закритого акціонерного товариства «Київське агентство повітряних сполучень «Кий
Авіа»- без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

09.11.07 (відправлено)