ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Справа № 13/4771а

"13" листопада 2007 р.

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Скиби Г.М.,

секретаря судового засідання Бордунос Л.І. в приміщенні господарського суду розглянув  в судовому засіданні справу  за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36

до ТОВ «РИФ»м. Черкаси, пров. Комунальний, 29

про  стягнення 14836 грн. 18 коп. збитків власником землі як упущеної вигоди

за участю представників сторін:

від позивача: Полішкевич М.В. –довіреність від 17.09.2007 року;

від відповідача: Будько Ю.А. –адвокат, Кузнецова Т.А. - директор - за посадою.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд  ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом та просить стягнути в порядку адміністративного судочинства 14836 грн. 18 коп. збитків власнику землі як упущеної вигоди. В обґрунтування вимоги посилається на те, що Черкаська міська рада, як суб'єкт права на землі комунальної власності, використовує земельні ділянки шляхом передачі їх в оренду зацікавленим особам з метою отримання орендної плати для наповнення бюджету.

Підставою для сплати орендарем орендної плати є договір оренди, який набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації (ст. 125 Земельного кодексу України, ст. 16, 18 Закону України «Про оренду землі", Постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.1998р. № 2073 ,,Про зародження порядку державної реєстрації договорів оренди землі").

Відповідно   до   договору   купівлі-продажу   від   30.11.2001 року до товариства  з обмеженою відповідальністю „РИФ" перейшло право власності на залізничний тупік, що   знаходиться за адресою: м. Черкаси, пров. Комунальний, 29. Площа землі для розрахунку орендної плати становить 3140 кв. м.

З дати придбання об'єкта нерухомості ТОВ „РИФ" використовувало земельну ділянку без документів, що підтверджують право на землю, тобто самовільно використовувало земельну ділянку по пров. Комунальному 29

Самовільно використовуючи земельну ділянку, ТОВ „РИФ" не сплачує кошти за використання землі, чим нанесло збитки міському бюджету.

Відповідно до оглядового листа ВАСУ від 16.11.2001 року № 01-8/1228 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з застосуванням земельного законодавства" «...у разі переходу прав на будівлю або споруду плата за землю справляється з дня виникнення права власності або права користування будівлями або спорудами."

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 зазначено, що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 Земельного кодексу України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні

особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність за порушення земельного законодавства, в тому числі за самовільне зайняття земельних ділянок. Ст.. 22 Цивільного кодексу України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права (самовільне зайняття земельної ділянки Відповідачем та тимчасове невикористання земельної ділянки її власником), має право на їх відшкодування. Вказана стаття також зазначає, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Ст. 623 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Ст. 1166 Цивільного кодексу України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначає поняття терміну самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї та до його державної реєстрації.

Статті 156 та 157 Земельного кодексу України визначають підстави відшкодування збитків власникам землі та порядок їх відшкодування. Стаття 156 перераховує випадки, при настанні яких власникам землі відшкодовують збитки, серед яких неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельних ділянок. Згідно з вимогами статті 157 Земельного кодексу України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Пунктом 3 зазначеного вище Порядку визначено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Даний порядок також дає поняття „неодержаний доход". Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України, розміри збитків визначаються комісією, створеною виконавчим комітетом міської ради. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.09.2003 № 1262 було затверджено положення про таку комісію та її склад. 16.11.2006 р. даною комісією був складений акт № 64 про визначення збитків власнику землі та 15.01.2007 року був затверджений рішенням виконавчого комітету № 53, як цього вимагає постанова КМУ.

Розмір орендної плати за користування землею в місті Черкаси регламентується рішенням Черкаської міської ради "Про плату за оренду землі", відповідно до якого мінімальний розмір орендної плати за земельні ділянки, надані для промислових потреб становить 1 відсоток від грошової оцінки земельної ділянки. Враховуючи це, при підготовці акта про визначення збитків нанесених ТОВ „РИФ" Черкаській міській раді вони визначались у розмірі орендної плати з дати придбання об'єкта нерухомості, а не земельного податку, оскільки згідно з вимогами Земельного кодексу України дане товариство не має права на отримання землі в постійне користування. Розмір збитків, завданих міському бюджету Відповідачем згідно акту складає 14 836 грн. 18 коп.

Відповідно до пункту 5 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 ТОВ „РИФ" було направлено листа з вимогою відшкодувати збитки завдані міській раді внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки згідно акта про визначення збитків власнику землі № 64, однак до цього часу збитки не відшкодовані.

Згідно п.4 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства до компетенції адміністративних судів належать зокрема спори за зверненням суб'єктів владних повноважень у випадках, визначених законом. Окрім того належність даного спору до компетенції адміністративного суду випливає зі змісту Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005р. Окрім загального змісту вказаного листа, варто звернути увагу на твердження Верховного Суду про те, що пріоритет визначення підвідомчості справ адміністративної юрисдикції належить Вищому адміністративному суду України, який відповідно до положень частини 3 статті 125 Конституції України є вищим судовим органом для спеціалізованих адміністративних судів. При цьому Вищий адміністративний суд в Ухвалі від 29.06.2006р. по справі № К-338305, враховуючи Ухвалу Вищого господарського суду від 22.12.2005р. по справі № 04/2382 (нумерація справи відмінна у зв'язку зі зміною підвідомчості) визначив ідентичний спір, як публічно-правовий та такий, що підлягає розгляду адміністративним судом.

Представник позивача вимоги підтримав.

Представники відповідача вимоги заперечили та пояснили, що даний спір не може розглядатися як адміністративний, оскільки наявні відносини з оренди землі, спір про право на використання земельної ділянки та стягнення збитків.

Представники пояснили, що всі необхідні документи на виділення земельної ділянки були подані міській раді, але власник землі тривалий час ухиляється від розгляду заяви відповідача про виділення земельної ділянки товариству «РИФ».

Просять припинити провадження за нормами КАС України.

Оцінюючи зібрані докази та матеріали, пояснення сторін, господарський суд дійшов висновку, що:

-          поданий позов з посиланням на норми КАС України не відповідає завданням адміністративного судочинства, що викладені у п. 1-2  ст. 2 КАСУ, оскільки завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб –при здійсненні ними владних управлінських функцій;

-          до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень;

-          в даному випадку вимога сформульована як стягнення збитків власнику землі - як упущена вигода, що ґрунтується на вимогах земельного та цивільного законодавства;

-          позивачем не вказано, яке рішення чи дія органу влади оскаржується;

-          позивач діє як власник землі і суб’єкт господарювання, що передає земельну

ділянку в користування (в оренду), а не як орган адміністрування;

-          даний спір не охоплюється вимогами ст. 17 КАС України, а тому провадження у

справі  належить закрити. Спір має розглядатися господарським судом за вимогами ГПК України з відповідним посиланням на норми матеріального права. В даному випадку наявні земельні  відносини.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 94 КАС України належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись вимогами ч.1 п. 1 ст. 157, ст. 165  КАС України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі закрити.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому Законом порядку.

Суддя                                                                       Г.М. Скиба