ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 грудня 2007 р.

№ 2-13/8202-2007

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Кравчука Г.А.,

суддів:

Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 11.09.2007 р.

у справі

№ 2-13/8202-2007

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

ОСОБА_2

до

1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атракціон", 2) ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2:

ОСОБА_4

про

визнання незаконним та скасування
рішення

в судовому
засіданні 12.12.2007 р. взяли участь
представники:

позивача:

ОСОБА_3, дов. реєстр. № 84 від
23.01.2006 р.;

відповідача-1:

Жила Д.О., дов. № б/н від
10.09.2007 р.;

відповідача-2:

ОСОБА_1; ОСОБА_5, дов. реєстр. №
3514 від 23.11.2007 р.;

третьої особи:

- не з'явились;

У судове засідання 13.12.2007 р.
представники позивача, відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи не
з'явились.

В С Т А Н О В
И В:

У червні 2007 р. ОСОБА_2 (далі -ОСОБА_2.)
звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою,
у якій просила (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.07.2007
р., а. с. 50):

- застосувати положення про позовну
давність, визнати причину пропуску строку позовної давності поважною та
поновити пропущений строк;

- визнати незаконним та скасувати
рішення загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю
“Атракціон” (далі -Товариство), оформлене протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у
частині виділення ОСОБА_1(далі -ОСОБА_1) із статутного фонду частки
-домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки;

- визнати таким, що втратило
чинність, свідоцтво про право власності ОСОБА_1. на домоволодіння -пивний бар
поАДРЕСА_1, у м. Саки, видане Виконавчим комітетом Сакської міської ради від
22.07.1999 р.;

- визнати недійсним договір
дарування Ѕ частки домоволодіння -пивного бару поАДРЕСА_1, у м. Саки, від
15.03.2002 р., укладений ОСОБА_1 з нею, посвідчений приватним нотаріусом та
зареєстрований у реєстрі за № 978;

- визнати за Товариством право
власності на об'єкт нерухомості у цілому -домоволодіння -пивний бар,
розташований за адресою: м. Саки,АДРЕСА_1, загальною площею 112,7 кв. м.;

- зобов'язати ОСОБА_1. звільнити
домоволодіння -пивний бару поАДРЕСА_1, у м. Саки, загальною площею 112,7 кв. м.
та повернути його Товариству.

Позовні вимоги ОСОБА_2.
обґрунтовувала тим, що:

- статутний фонд Товариства було
створено у грошовій формі у розмірі 14 551,00 грн.;

- частка ОСОБА_1. у статутному
фонді Товариства становить 11 551,00 грн.;

- на підставі заяви ОСОБА_1. від
26.05.1999 р. рішенням загальних зборів засновників Товариства, оформлених
протоколом № 7 від 27.05.1999 р., було постановлено вивести ОСОБА_1. зі складу
засновників Товариства з виділенням із статутного фонду Товариства частки
-домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки, частини домоволодіння № АДРЕСА_2 і майна
вартістю 3 160,60 грн. та передати частину частки ОСОБА_1. вартістю 3 160,60
грн. ОСОБА_2;

- 22.07.1999 р. Виконавчим
комітетом Сакської міської ради ОСОБА_1. видано свідоцтво про право власності
на домоволодіння -пивний бар поАДРЕСА_1, у м. Саки;

- 15.03.2002 р. ОСОБА_1 подарувала
їй Ѕ частки домоволодіння -пивний бар по АДРЕСА_1, у м. Саки;

- рішення загальних зборів
учасників Товариства, оформлене протоколом № 7 від 27.05.1999 р., в частині
виділення ОСОБА_1. домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки та договір дарування від
15.03.2002 р. порушують її права та інтереси як співвласника цього майна, так і
як учасника Товариства, оскільки рішення не відповідає вимогам Закону України
“Про господарські товариства” та п. 4.6 Статуту Товариства, внаслідок чого
договір дарування також є недійсним, у відповідності до норм Цивільного кодексу
УРСР та Закону України “Про власність”;

- ОСОБА_1 незаконно володіє Ѕ
часткою домоволодіння -пивним баром по АДРЕСА_1, у м. Саки;

- про порушення рішенням загальних
зборів учасників Товариства, оформленим протоколом № 7 від 27.05.1999 р., та
договором дарування від 15.03.2002 р. її прав їй стало відомо внаслідок
звернення ОСОБА_1. до Сакського міськрайонного суду з позовом від 09.01.2006 р.
про анулювання спірної часткової власності на домоволодіння -пивний бар за
адресою: м. Саки,АДРЕСА_1, та визнання права власності на вказане домоволодіння
у цілому;

- вона, як і інші учасники
Товариства,  приймаючи рішення, оформлене
протоколом № 7 від 27.05.1999 р., була введена в оману щодо юридичних фактів і
наслідків прийняття цього рішення, та не розуміла значення вчинених дій.

Під час розгляду справи ОСОБА_2.
відмовилась від вимог про застосування позовної давності та поновлення строку
позовної давності, пояснивши, що вказаний строк нею не пропущено, оскільки про
порушення свого права внаслідок виділення на підставі рішення загальних зборів
учасників Товариства, оформленого протоколом № 7 від 27.05.1999 р., ОСОБА_1.
домоволодіння -пивного бару за адресою: м. Саки,АДРЕСА_1, вона довідалась лише
у січні 2006 р. після звернення ОСОБА_1. до Сакського міськрайонного суду з
позовом про анулювання спірної часткової власності на вказане домоволодіння та
визнання права власності на нього в цілому.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12.07.2007 р. (суддя Жукова А.І.) позовні вимоги
ОСОБА_2. задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.09.2007 р. (колегія суддів: Горошко
Н.П., Гоголь Ю.М., Прокопанич Г.К.) рішення господарського суду Автономної
Республіки Крим від 12.07.2007 р. залишено без змін.

Вказані рішення та постанова
прийняті з мотивів, наведених ОСОБА_2. у позовній заяві.

ОСОБА_1 звернулась до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.09.2007 р. та рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 12.07.2007 р. скасувати і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. Викладені у
касаційній скарзі вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що місцевим та апеляційним
господарськими судами при прийнятті судових актів, які оскаржуються, було
порушено норми матеріального та процесуального права: ст. 1 Закону України “Про
іпотеку”, ст. ст. 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст. 71
Цивільного кодексу УРСР, ст. 4, 54 Закону України “Про господарські
товариства”, ст. ст. 1, 12, 22, 27, 58, 63, 84 Господарського процесуального кодексу
України та неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для вирішення
спору.

ОСОБА_2. скористалась правом,
наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та
надіслала до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу
ОСОБА_1. та доповнення до нього, у якому просить залишити її без задоволення, а
постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.09.2007 р.
та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.07.2007 р.
-без змін. Викладені у відзиві вимоги ОСОБА_2. обґрунтовує тим, що господарські
суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових актів правильно
застосували норми матеріального та процесуального права.

Товариство скористалось правом,
наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та
надіслало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу
ОСОБА_1., у якому просить залишити її без задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.09.2007 р. -без змін.
Викладені у відзиві вимоги Товариство обґрунтовує тим, що місцевим та
апеляційним господарськими судами при вирішенні спору не було порушено норм
матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 не скористався правом,
наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та
відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1. до Вищого господарського суду України не
надіслав, що не перешкоджає касаційному перегляду судових актів, які
оскаржуються.

12.12.2007 р. від Товариства
надійшла заява, у якій воно заперечує проти оголошення у судовому засіданні
вступної та резолютивної частин постанови Вищого господарського суду України та
просить видати повний текст вказаної постанови, у зв'язку з чим у судовому
засіданні оголошувалась перерва до 13.12.2007 р. для підготовки до оголошення
повного тексту постанови Вищого господарського суду України по даній справі.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами
першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при
прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду
України вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню, враховуючи
наступне.

ОСОБА_2., звертаючись з позовом до
господарського суду Автономної Республіки Крим, просила:

- визнати незаконним та скасувати
рішення загальних зборів засновників Товариства, оформлене протоколом № 7 від
27.05.1999 р., у частині виділення ОСОБА_1. із статутного фонду частки
-домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки;

- визнати таким, що втратило
чинність, свідоцтво про право власності ОСОБА_1. на домоволодіння -пивний бар
поАДРЕСА_1, у м. Саки, видане Виконавчим комітетом Сакської міської ради від
22.07.1999 р.;

- визнати недійсним договір
дарування Ѕ частки домоволодіння -пивного бару поАДРЕСА_1, у м. Саки, від
15.03.2002 р., укладений ОСОБА_1 з нею., посвідчений приватним нотаріусом та
зареєстрований у реєстрі за № 978.

- визнати за Товариством право
власності на об'єкт нерухомості у цілому -домоволодіння -пивний бар,
розташований за адресою: м. Саки,АДРЕСА_1, загальною площею 112,7 кв. м.;

- зобов'язати ОСОБА_1. звільнити
домоволодіння -пивний бару поАДРЕСА_1, у м. Саки, загальною площею 112,7 кв. м.
та повернути його Товариству.

Між тим, відповідно до частин
першої та другої ст. 1 Господарського процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі -підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Згідно з частиною першою ст. 12
Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають
при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому
числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до
відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх компетенції.

4) справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Таким чином, господарські суди
попередніх інстанцій, вирішуючи спір у частині позовних вимог ОСОБА_2. про
визнання таким, що втратило чинність, свідоцтва про право власності ОСОБА_1. на
домоволодіння -пивний бар поАДРЕСА_1, у м. Саки, виданого Виконавчим комітетом
Сакської міської ради від 22.07.1999 р., про визнання недійсним договору
дарування Ѕ частки домоволодіння - пивного бару поАДРЕСА_1, у м. Саки, від
15.03.2002 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2., посвідченого приватним
нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за № 978, про визнання за Товариством
права власності на об'єкт нерухомості у цілому -домоволодіння -пивний бар,
розташований за адресою: м. Саки,АДРЕСА_1, загальною площею 112,7 кв. м. та про
зобов'язання ОСОБА_1. звільнити домоволодіння -пивний бару поАДРЕСА_1, у м.
Саки, загальною площею 112,7 кв. м. та повернути його Товариству, порушили ст.
ст. 1 та 12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказані
норми не надають ОСОБА_2 як фізичній особі
права на звернення до господарського суду з відповідними позовними
вимогами.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що у частині позовних вимог
ОСОБА_2. про визнання таким, що втратило чинність, свідоцтва про право
власності ОСОБА_1. на домоволодіння -пивний бар поАДРЕСА_1, у м. Саки, виданого
Виконавчим комітетом Сакської міської ради від 22.07.1999 р., про визнання
недійсним договору дарування Ѕ частки домоволодіння -пивного бару поАДРЕСА_1, у
м. Саки, від 15.03.2002 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2., посвідченого
приватним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за № 978, про визнання за
Товариством права власності на об'єкт нерухомості у цілому -домоволодіння
-пивний бар, розташований за адресою: м. Саки,АДРЕСА_1, загальною площею 112,7
кв. м. та про зобов'язання ОСОБА_1. звільнити домоволодіння -пивний бару
поАДРЕСА_1, у м. Саки, загальною площею 112,7 кв. м. та повернути його
Товариству провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 частини
першої ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, який встановлює,
що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає
вирішенню в господарських судах України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2. про
визнання незаконним рішення загальних зборів засновників Товариства,
оформленого протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у частині виділення ОСОБА_1. із
статутного фонду частки -домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки, колегія суддів
Вищого господарського суду України зазначає, що відповідний спір підлягає
розгляду господарським судом на підставі ст. 1 та п. 4 частини першої ст. 12
Господарського процесуального кодексу України.

Проте, при його вирішенні місцевий
та апеляційні господарські суди передчасно прийшли до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2. у відповідній частині.

Так, задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2. про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів
засновників Товариства, оформленого протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у частині
виділення ОСОБА_1. із статутного фонду частки -домоволодіння №АДРЕСА_1 у м.
Саки, господарські суди першої та другої інстанції виходили з того, що ОСОБА_2.
не пропустила строк позовної давності, оскільки про порушення вказаним рішенням
її прав їй стало відомо внаслідок звернення ОСОБА_1. до Сакського
міськрайонного суду з позовом від 09.01.2006 р. до ОСОБА_2. про анулювання
спірної часткової власності на домоволодіння -пивний бар за адресою: м.
Саки,АДРЕСА_1, та визнання права власності на вказане домоволодіння у цілому,
після одержання відповідної позовної заяви.

Частина перша ст. 55 Конституції
України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Ст. 2 Закону України “Про
судоустрій України” встановлює, що суд, здійснюючи правосуддя, на засадах
верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та
законами прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів
юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до частини першої ст. 6
Закону України “Про судоустрій України” усім суб'єктам правовідносин
гарантується захист їх прав, свобод і законних інтересів незалежним і
неупередженим судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно з п. 5 частини першої ст. 3
Цивільного кодексу України однією з основних засад цивільного законодавства є
судовий захист цивільного права та інтересу.

Частина перша ст. 16 Цивільного
кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, звернення особи до
суду за захистом своїх прав, свобод і законних інтересів гарантовано
законодавством України та не є порушенням прав інших осіб, зокрема, відповідних
відповідачів.

Тобто, звернення ОСОБА_1. до
Сакського міськрайонного суду з позовом від 09.01.2006 р. до ОСОБА_2. про
анулювання спірної часткової власності на домоволодіння -пивний бар за адресою:
м. Саки,АДРЕСА_1, та визнання права власності на вказане домоволодіння у
цілому, здійснено на підставі норм законодавства України та не свідчить про
порушення ОСОБА_1. прав ОСОБА_2.

Яким саме чином вказане звернення
впливає на порушення прав ОСОБА_2. рішенням загальних зборів засновників
Товариства, оформленим протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у частині виділення
ОСОБА_1. із статутного фонду частки -домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки,
господарські суди попередніх інстанцій у судових актах, які оскаржуються, не
зазначили, чим порушили ст. 84 Господарського процесуального кодексу України,
яка встановлює вимоги до змісту судового рішення.

За таких обставин колегія суддів
Вищого господарського суду України вважає необґрунтованим та зробленим з
порушенням ст. 43 Господарського процесуального кодексу України висновок
господарських судів першої та другої інстанцій про те, що ОСОБА_2., звертаючись
з позовом про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів засновників
Товариства, оформленого протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у частині виділення
ОСОБА_1. із статутного фонду частки -домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки, не
пропустила строк позовної давності, так як вказаний висновок зроблено без
з'ясування обставин справи.

Крім того, приймаючи рішення про
скасування рішення загальних зборів засновників Товариства, оформленого
протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у частині виділення ОСОБА_1. із статутного
фонду частки -домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки, місцевий та апеляційний
господарські суди припустились порушень ст. ст. 12 та 84 Господарського
процесуального кодексу України, які не надають господарським судам права
скасовувати будь-які акти, а передбачають можливість визнання таких актів
недійсними.

Тобто, позовні вимоги ОСОБА_2. про
скасування рішення загальних зборів засновників Товариства, оформленого
протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у частині виділення ОСОБА_1. із статутного
фонду частки -домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки, не можуть бути розглянуті
господарськими судами, у зв'язку з чим провадження у цій частині також підлягає
припиненню на підставі п. 1 частини першої ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини першої ст.
11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для
скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або
постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки передбачені процесуальним
законом (ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України)
межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти
докази, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова
Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.09.2007 р. та рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.07.2007 р. в частині
позовних вимог про визнання незаконним рішення загальних зборів засновників
Товариства, оформленого протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у частині виділення
ОСОБА_1. із статутного фонду частки -домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки,
підлягають скасуванню, а справа у цій частині -передачі на новий розгляд до господарського
суду Автономної Республіки Крим.

Під час нового розгляду справи
місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті,
і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове
рішення.

Керуючись п. 1 частини першої ст.
80, ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110
та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В:

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.09.2007 р. та рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 12.07.2007 р. у справі № 2-13/8202-2007
скасувати та передати справу на новий розгляд до господарського суду Автономної
Республіки Крим у частині позовних вимог про визнання незаконним рішення
загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю
"Атракціон", оформленого протоколом № 7 від 27.05.1999 р., у частині
виділення ОСОБА_1із статутного фонду частки -домоволодіння №АДРЕСА_1 у м. Саки.

Щодо іншої частини позовних вимог
провадження у справі припинити.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

Суддя
Г.М. Мачульський

Суддя
В.І. Шаргало