СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"18" грудня 2007 р.
Справа №18/571-НА

за позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Хмельницький

до Управління Пенсійного фонду
України м. Хмельницький

про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату фіксованого страхового внеску за 1 квартал 2005
року.

Суддя                      Секретар судового
засідання

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2
-представник

від відповідача: Герасимова
Л.Я.  -за довіреністю №18829/12
від 07.10.2007 р.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про
сплату фіксованого страхового внеску за 1 квартал 2005 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач звертає увагу суду на те, що 7 серпня 2007р. отримано рекомендованою
кореспонденцією лист з господарського суду Хмельницької області про порушення
адміністративної справи № 215449-А за позовом Управління Пенсійного фонду
України у м.Хмельницькому про стягнення з мене 230,82грн. заборгованості
фіксованого страхового внеску за 1 квартал 2005р.

Серед інших матеріалів  отримано : -копію листа управління Пенсійного
фонду №202810 від 23.01.07р. з пропозицією з'явитись в управління для
визначення суми фіксованого внеску, - копію поштового повідомлення про вручення
цього листа з поштовим штемпелем від 20.01.07р.,тобто датою в три дні раніше
ніж датований лист.,

-копію акта №298 від 25.04.07р. про
розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового внеску з
урахуванням частини фіксованого податку;

-копію корінця вимоги за
вих.№6877/10 25.06.07р.,

-копію поштового повідомлення з
поштовим штемпелем місця приймання поштового відправлення від 28.04.07р., на
якому знову ж таки стоїть підпис  не ПП
ОСОБА_1

Оскільки  не було отримано вимоги про сплату
фіксованого страхового внеску 28.04.07р., отримано лише копію корінця цієї
вимоги разом з ухвалою суду по справі №215449-А, відповідач  не міг раніше оскаржити незаконну вимогу.

Вимога управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому про сплату 230,82грн. заборгованості фіксованого
страхового внеску за 1 квартал 2005р. є протиправною і підлягає скасуванню,
оскільки у відповідача не має заборгованості перед управлінням Пенсійного фонду
у м.Хмельницькому за період з І січня 2005р. по 31.03.05р. в силу Закону
України „Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004року-І кварталу 2005року".

Статтею 1 вищевказаного Закону
постановлено суми внесків до Пенсійного фонду суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України
протягом 2004року-І кварталу 2005року, але не були зараховані на їх особові
рахунки в Пенсійному фонді у зв'язку із застосуванням Державним казначейством
України норм діючого на той час Закону України „Про Державний бюджет України на
2005рік" від 23.12.2004р.№2285-ІУ, не вважати заборгованістю.

Згідно ст. 2 цього Закону
донарахування та фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності
щодо сум фактично сплачених внесків у 2004році- Ікварталі 2005року , не
застосовуються.

Відповідно до ст. З облік страхового
стажу для нарахування витрат, пов'язаних з наданням матеріального забезпечення
від Пенсійного фонду України застрахованим особам проводиться до фактично
зарахованих сум внесків , які були сплачені протягом 2004 та 2005р.

Відповідно до п.4 ст.8 розділу ХУ
„Прикінцеві положення" Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб оподаткування ( фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового патенту) на період дії законодавчих актів з
питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим законом у фіксованому розмірі.

Обґрунтування вимоги Закону
України  „Про Державний Бюджет України на
2005рік" на думку позивача є протиправним, оскільки рішенням
Конституційного Суду України №6-рп від 9 липня 2007р.(п.5) визнано, що
встановлення законом про Державний бюджет іншого (додаткового) правового
регулювання відносин,ніж передбачено законами України, не відповідає статтям
1,3, ч.2 стб, ч.2 ст.8, ч.2 ст.19, ст.21,,22, п.1 ч.2 ст.92, ч.ч. 1,2,3, ст.95
Конституції України.

Верховна Рада не повноважна при
прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про
внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України
та будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове
регулювання суспільних відносин.

Позивач сплатив фіксований розмір
страхового внеску разом з фіксованим податком, відповідачу зарахований
страховий стаж відповідно до внесених сум, згідно ст.2 Закону України  „Про вирішення питання щодо заборгованості
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004року-І кварталу 2005року",
проведене відповідачем донарахування є протиправним.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в
повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов та його
представник в судовому засіданні, щодо позовних вимог, а саме про визнання
протиправною та скасування вимоги про сплату фіксованого страхового внеску за 1
квартал 2005 року  заперечував.

Досліджуючи  надані докази, оцінюючи  їх
в  сукупності, судом  враховується
наступне.

Відповідно до п.5 ст.14 та п.1 ст.15
Закону страхувальниками та платниками страхових внесків с фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
в    тому    числі
ті,     які    обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно п.п. 4 та 6 пункту 2 статті 17
Закону №1058-4 ві 09.07.2003 р. позивач як страхувальник - фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності зобов'язаний подавати звітність
територіальному органу Пенсійного фонду України у строки, в порядку та за
формою, встановленими Пенсійним фондом, а також зобов'язаний нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові
внески.

Відповідно до п.п. 4 пункту 8
Прикінцевих положень Закону №1058-4 фізичні особи- суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування ( фіксований податок,
єдиний податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей
зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу
оподаткування, сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у
фіксованому розмірі.

Статтею 45 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік" №2285 від 23.12.2004 року
встановлено фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності ,
які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок),
та членів сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, у розмірі мінімального страхового внеску,
визначеного Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Вказаний закон прийнятий законодавчим
органом держави, у встановленому порядку набрав чинності з 01 січня 2005 року
та підлягає обов'язковому та неухильному виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-4
від 09.07.2003 року мінімальний страховий внесок - це сума коштів, що
визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір
страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати
(доходу).

За період з 01.01.2005 року по
30.03.2005 року ОСОБА_1, як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності,
яка обрала особливий спосіб оподаткування, відповідно до статті 45 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2005 рік" №2285-4 від 23.12.2004
року (редакція якого була чинна до 31.03.2005 року) зобов'язана сплатити до
Пенсійного фонду України фіксований розмір страхових внесків за січень, лютий,
та 30 днів березня 2005 року із розрахунку 83 грн.84 коп. на місяць, де 262
грн. - мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2005 р.( передбачений
законодавством розмір мінімального страхового внеску в першому кварталі 2005
року).

Посилання позивача на Закон України
„Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності,
які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з
неперозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - 1 кварталу 2005 року»№3583-4 не є переконливим, оскільки даним
Законом врегульовано питання, які виникли у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України протягом 2004 року - 1 кварталу 2005 року
частини від фіксованого податку до Пенсійного фонду України.

Відповідно до преамбули цього Закону
ним регулюються суперечності, які виникли при прийнятті Закону України від
23.12.2004 року №2285-4 „Про Державний бюджет України на 2005 рік „  та Закону України від 25.03.2005 року №2505-4
„Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік” у суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності щодо сплати внесків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду   соціального   страхування
на   випадок   безробіття
і   виникнення   у
них заборгованості.

Положеннями статті 1 вищезазначеного Закону
визначено, що суми внесків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування
на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування,, обліку та звітності, які були сплачені ними в
складі податків згідно з чинним законодавством України протягом 2004 року - 1
кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у
зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм діючого на той час
Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” не вважати
заборгованістю.

Управлінням Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому, зважаючи на вищезазначену норму Закону України
№3583 від 16.03.2006 року, п.4 ч.8 Прикінцевих положень Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, абз.8 п.8 ст.45 Закону
України „Про Державний бюджет України на 2005 рік„ №2285 від 23.12.2004 року
проведено розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового
внеску з урахуванням частини фіксованого податку, про що складено акт. При
розрахунку враховано, що ОСОБА_1сплачувала у 1 кварталі 2005 року фіксований
податок, 10% якого спрямовується до Пенсійного фонду. Як вбачається з листа ДПІ
у М.Хмельницькому №44709/10/28 від 29.12.2006 р. ОСОБА_1сплачено фіксований
податок за 1 квартал 2005 р. в сумі 180 грн.( 60 грн. в місяць), з яких
відповідно 18 грн. ( по 6 грн. на місяць) складають внески до Пенсійного фонду
України. Норми Закону України „Про вирішення питання щодо заборгованості
суб”єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування,   обліку   та
звітності,   у   зв'язку
з   неперерозподілом   Державним казначейством України частини
податків до Пенсійного фонду України......протягом 2004 року-1 кварталу 2005
року” управлінням не порушено, оскільки до скаржника не застосовувалися пеня та
штрафні санкції, а 230 грн.82 коп.- це сума заборгованості тільки по фіксованому
розміру страхових внесків.

Крім цього складений акт спеціалістом
управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області носить назву „ акт
про розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового внеску з
урахуванням частини фіксованого податку”.

Нормами ст.106 Закону №1058
передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків
страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових
внесків своєчасно не нараховані або не сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених ч.З ст.20 цього Закону, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі недоїмка) і
стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.
Територіальні органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Протягом 10 робочих днів з дня одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити суму недоїмки або узгодити вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду, або оскаржити вимогу в судовому порядку .

Управлінням ПФУ у м.Хмельницькому
відповідно до п.З ст.106 Закону, було пред'явлено до боржника вимогу про сплату
боргу від 25.04.07 р..№ 640 на суму 230 грн.82 коп., яку надіслано на адресу
ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ( факт   проживання   за
зазначеною   адресою
підтверджується довідкою відділу державної реєстрації) і яка нею отримана
28.04.07р..

Згідно частини 1,2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_1
м. Хмельницький до Управління Пенсійного фонду України м. Хмельницький про
визнання протиправною та скасування вимоги про сплату фіксованого страхового
внеску за 1 квартал 2005 року.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94,
104, 158-163, 167, 254, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення”
Кодексу адміністративного судочинства України, СУД, -

П О С Т А Н О
В И В :

В позові приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Хмельницький до Управління Пенсійного фонду України м. Хмельницький
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату фіксованого
страхового внеску за 1 квартал 2005 рок на суму 230,82 грн. відмовити.

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та
інші   особи, які   беруть участь у  справі
мають право  оскаржити  в апеляційному  порядку Постанову повністю або частково.
Заява про апеляційне    оскарження   подається протягом  10 днів дня проголошення, апеляційна скарга  подається протягом 20 днів після подання
заяви по апеляційне оскарження.

Згідно ст. 254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після
закінчення строку  подання   заяви
про апеляційне   оскарження , якщо
таку    заяву не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя

Віддрук.
3 прим. :

1
- до справи,

2
- позивачу,

3
- відповідачу.