ПОСТАНОВА

"20" листопада 2007 р.

Справа № 7а/187-4127

15год. 00хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі   судді Стадник М.С.

при секретарі судового
засідання  Підлубній О.В.

Розглянув справу

за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
Козівської міжрайонної державної податкової інспекції, вул. Грушевського, 48,
смт.Козова, Козівського району, Тернопільської області,47600

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1
-свідоцтво  НОМЕР_1  від 03.04.1996р

відповідача: ОСОБА_3
-  довіреність   № 7655/Ю-10
від 19.10.07р.,

ОСОБА_5-  довіреність
№ 7527/К-10  від 15.10.07 р..

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1 звернувся з позовом про скасування рішень від
13.08.2007р. №/0, №/0 прийнятих Козівською міжрайонною
державною податковою інспекцією.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

Податкова інспекція проти позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що спірні рішення прийняті у відповідності
до чинного законодавства, а саме санкції застосовані за порушення підприємством
норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

ОСОБА_2 допитана в якості свідка.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, встановлено:

- Козівською міжрайонною державною
податковою інспекцією 13.08.2007р.прийняті рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій яким до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції за порушення норм Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” № 265/95-ВР від 06.07.1995р. (далі Закон про РРО):

1/
рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій №
/0 застосовано штрафні санкції в сумі 61,75 грн.

Підставою для застосування санкцій,
як стверджує інспекція ,став акт № 228-23/  від 03.08.2007р., оформлений за результатами
проведеної в магазині, що знаходиться за адресою: с. Покропивна, Козівського
району, Тернопільської області та належить суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1, перевірки на предмет дотримання ним встановленого законом порядку
проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), яким інспекцією  встановлено
порушення п.п. 1, 2 ст. 3 Закону про РРО а саме: підприємцем не
проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (12,35 грн.) через
зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у
фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідного розрахункового документа та не видано розрахунковий документ
споживачу встановленої форми.

Позивач, оскаржуючи спірне рішення,
посилається на те, що в акті перевірки зазначено, що дана перевірка
здійснювалась в присутності продавця ОСОБА_2, однак остання не є його  працівником, більше того є окремим суб'єктом
підприємницької діяльності та працює в його магазині на підставі договору
оренди від 01.02.2007р. та перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Допитана в якості свідка ОСОБА_2 пояснила суду, що вона не перебуває в трудових
відносинах з позивачем, але на його прохання, коли його немає, відпускає товар.
Під час здійснення контрольної закупки, розрахунковий документ не встигла
роздрукувати у зв'язку із ненаданням такої можливості самими перевіряючими,
оскільки один із них розвернув РРО в свою сторону та не допустив її до нього.

2/
рішенням про застосування штрафних (фінансових) санкцій №
/0 застосовано штрафні санкції в сумі 2207,75 грн.

Підставою для застосування санкцій,
як стверджує інспекція, стало доведене
актом  перевірки №
228-23/  від 03.08.2007р.
порушення суб'єктом господарювання  п. 13
ст. 3 Закону про РРО, а саме не забезпечено відповідність сум готівкових коштів
на місці проведення розрахунків (458,00 грн.) сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті реєстратора розрахункових операцій (4,10 грн.).

Позивач, оскаржуючи спірне рішення,
просить суд звернути увагу на те, що у магазині здійснюють діяльність два
підприємці -ОСОБА_1та ОСОБА_2, а тому виручка від реалізації товарів
знаходилась в одному приміщенні і перевіряючими безпідставно порахована виручка
двох підприємців, хоча здійснювалася перевірка тільки ОСОБА_1

Допитана в якості свідка ОСОБА_2
пояснила суду, що готівка перерахована нею в сумі 458,00 грн. знаходилася у відділі
продовольчих товарів , де здійснює підприємницьку діяльність вона , як суб'єкт
підприємницької діяльності . Кошти належні позивачу знаходилися у ящику РРО.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України,
давши оцінку поданим сторонами доказам ,наведеним доводам, показам свідка,
прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

При цьому, суд виходив із  наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 11 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової
служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку передбаченому законом;

- до суб'єктів підприємницької
діяльності за порушення вимог Закону про РРО застосовуються фінансові санкції в
порядку передбаченому п. 3 „Інструкції про порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами державної податкової служби” затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.2001р., шляхом
прийняття органами Державної податкової служби рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, прийнятих на підставі матеріалів планової або
позапланової перевірки (15, 16, 17 Закону про РРО), результати яких
оформляються актом перевірки, відповідно до „Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства
суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними особами” затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації України № 326 від 11.06.2004р. розробленого
відповідно до Закону „Про державну податкову службу в Україні".

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень
обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на
відповідача.

В даному випадку, доказом
правомірності притягнення підприємства до відповідальності за порушення норм
чинного законодавства є акт перевірки.

1/Щодо правомірності прийнятого
рішення № /0 від 13.08.2007р. то суд
визнає правомірним застосування до позивача санкцій в сумі  61,75 грн .передбачених п.1 ст.17  Закону про РРО за порушення п.п.1,2 ст.3
даного Закону, що складає п'ятикратний
розмір вартості проданого товару, оскільки позивачем не спростовані
належними доказами факти викладені в акті щодо продажу чотирьох пляшок пива та
однієї пачки сигарет вартістю 12,55 грн. без проведення розрахункової операції
на повну суму покупки через РРО та без видачі відповідного розрахункового
документа.

Так, відповідно п.23 „Порядку
провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування
населення” затвердженого постановою КМУ від 15.06.2006р. №833 (далі Порядок) ,
касир чи інший працівник, з яким споживач розраховується за товар, під час
проведення розрахунку  повинен чітко
назвати суму, що підлягає сплаті та  суму одержану від споживача,  покласти кошти окремо на видному місці, після
чого оформити  розрахунковий документ
на повну суму покупки, назвати споживачеві належну йому суму здачі та видати її
разом з розрахунковим документом.

В процесі судового розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_2, яка реалізовувала товар,  порушила порядок здійснення розрахунку
передбаченого вищезазначеним Порядком , який є обов'язковим для виконання
суб'єктами господарювання які здійснюють торговельну діяльність , а саме не
вибивши розрахунковий документ на повну суму покупки  пішла розмінювати кошти у відділ продовольчих
товарів.

Відповідно до норм Порядку ,
суб'єкт господарювання самостійно вирішує питання, що забезпечують торгівельну
діяльність у відповідності з нормами чинного законодавства  та несе відповідальність за порушення порядку
провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування
населення.

2/Щодо правомірності прийнятого
рішення № /0 від 13.08.2007р. то податкова
інспекції не довела правомірність застосування до підприємця 2207,75 грн.
санкцій, передбачених ст.22 Закону про РРО за порушення п. 13 ст. 3 Закону про
РРО,  що складає  п'ятикратний
розмір невідповідності суми готівки на місці проведення
розрахунків (458грн.), сумі зазначеній в денному звіті, оскільки:

-          відповідно п.37 „Порядку провадження
торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення”
перевірка дотримання цих порядку та правил, проводиться особою органу контролю
пред'явленням службового посвідчення та направлення на перевірку в присутності
особи, що здійснює продаж товарів та представника суб'єкта господарювання , що
перевіряється.

Як випливає з матеріалів справи,
перевірка проведена в магазині за адресою: с.Покропивна, Козівського району, в
якому здійснюють торгівельну діяльність два підприємці: -  ОСОБА_1, здійснює торгівлю алкогольними та
тютюновими виробами на підставі ліцензій
із застосуванням РРО;  ОСОБА_2 ,
зареєстрована суб'єктом підприємницької діяльності 22.01.2007р. Козівською
районною державною адміністрацією Тернопільської області та  здійснює діяльність у сфері роздрібної
торгівлі продовольчих та промислових товарів, знаходиться на спрощеній системі
оподаткування згідно Свідоцтва про сплату єдиного податку від 01.02.2007р.
виданого Козівською міжрайонною державною податковою інспекцією та орендує у
підприємця  ОСОБА_1 частину приміщення
магазину згідно договору оренди від 01.02.2007р..

Місцем проведення розрахунків, згідно ст. 2 Закону про РРО є місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та
зберігаються готівкові кошти отримані за реалізовані на протязі дня товари і
дана інформація заноситься в денний звіт, як підсумок розрахункових операцій.

Представники податкової інспекції
не заперечували проти того, що зазначені в акті перевірки та Описі наявних
готівкових коштів від 03.08.2007р., складають суму з двох відділів , в якому
здійснюють торгівлю  підприємець ОСОБА_2
та підприємець ОСОБА_1 , та що ОСОБА_2 не перебуває в трудових відносинах з
позивачем, що підтверджено також додатком до акту перевірки від 03.08.2007р.

Приймаючи до уваги, що:

-          направлення на перевірку №4611/23-3
від 02.08.2007р.та №4612/23-3 від 02.08.2007р. видані  Державною податковою адміністрацією в
Тернопільській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4
для проведення, в період з 03.08. по 07.08.2007р.,планової перевірки
підприємця ОСОБА_1, який був відсутній під час перевірки ;

-                      ОСОБА_2 не представляла
його інтереси як повноважний представник та
не являється продавцем його товарів;

-           актом перевірки №
228-23/  від
03.08.2007р.охоплено перевірку двох суб'єктів господарювання, що чинним
законодавством не передбачено, а тому зазначений акт  не може бути належним доказом , що
підтверджує факт порушення позивачем п.13.ст.3 Закону про РРО.

Крім того, рішення податковою
інспекцією прийнято на підставі акту перевірки від 09.08.2007р., якого
відповідач не надав, за його відсутністю.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні
положення  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Скасувати рішення Козівської
міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від 13.08.2007р.  про застосування до суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 2207,75грн. штрафних (фінансових) санкцій .

3.В частині скасування рішення
Козівської міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від
13.08.2007р. про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 61,75грн. штрафних (фінансових) санкцій відмовити.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право
подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі (21.12.2007р.) до Львівського апеляційного
адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати
апеляційну скаргу.

Суддя
М.С. Стадник