ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" листопада 2007 р.
Справа  № 26/270-07-6042

За  позовом  :  Управління  праці  та  соціального  захисту  населення  Суворовської

райадміністрації

до відповідача :  Одеського міського відділення № 7860  ВАТ „Державний ощадний

банк України”;

про стягнення  3883,84  грн.

Суддя   Никифорчук  М. І.

за  участю  представників  сторін :

від  позивача  :   Зухін О.О.   за довіреністю;

від  відповідача  :   Зеленюк Р.ВА. за довіреністю;

Суть спору :  заявлена вимога про стягнення  збитків  в сумі  3883,84 грн.

Представник  позивача  вимоги  підтримує.

Представник відповідача  вимоги  не  визнає,  про що зазначив  у відзиву  на позов.

Розглянувши матеріали справи,  вислухавши представників сторін,  господарський суд, -

у с т а н о в и в:

Управління  праці  та  соціального  захисту  населення  Суворовської   райадміністрації  до Одеського міського відділення № 7860 ВАТ „Державний ощадний банк  України”  про стягнення  збитків в сумі  3883,84  грн. посилаючись на наступне.

П'ятого квітня 2003р. був укладений Договір №1 (додаткові угоди №1 від 28.04.04р., №2 від 28.08.04р., №3 від 04.01.05р.) та Договір №69 від 30.12.2005р.  між Управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси та Управління праці та соціального захисту населення Суворовської райадміністрації  ( далі –Позивач)  та                ВАТ «Державний ощадний банк України» ( далі –Банк) на зарахування  та виплату пенсій і грошової допомоги через Одеське міське відділення № 7860 ВАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно вказаних  Договорів Одеське міське відділення № 7860 взяло на себе виконання функцій із забезпечення проведення виплати пенсій та грошової допомоги, що передбачені Постановою КМУ № 1596 від 30.08.1999р. „Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках”.

У відповідності з п.14 Постанови КМУ № 1596 від 30.08.1999р.   «Якщо суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше, як один рік    або   не  одержуються   з   поточного   рахунка   більше,   як   один   рік  уповноважений   банк   зобов'язаний   повідомити   про   це   відповідний   орган Пенсійного   фонду   або   орган   соціального   захисту   населення...»,   також   у відповідності до вимог п.3.14 Договору №1 від 05.04.03р. та п.5.1 Договору №69 від   30.12.2005р.  Банк   зобов'язаний письмово   повідомити Позивача, у разі, якщо суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше, як один рік або не одержуються з поточного рахунка більше, як один рік, з метою виявлення громадян які не знаходяться  за місцем проживання або померли.

Банк не виконав покладені на нього обов’язки, а саме не повідомив про те, що отримувач допомоги Шликов Ю.О. - постійно,    власноруч    не    отримував    грошову    допомогу    на    продукти харчування,    як    громадянин    постраждалий    в    наслідок    Чорнобильської катастрофи більш як один рік (протягом 20 місяців).

Не    виконання   даних   вимог  з   боку   Банку   призвело до  переплати  бюджетних  коштів отримувачу грошової допомоги   Шликову   Юрію   Олексійовичу   (рахунок  №30022П)   через   філію Банку №7860/0312 та нанесення збитків Державному бюджету в особі Позивача в сумі 3883,84 грн.

Отримувач допомоги Шликов Юрій Олексійович рахунок №3002211 згідно  з довідкою Відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб за №51/24-4881 від 14.07.06 р.  виїхав на ПМП до Російської Федерації та відповідно до картки  прописки               (форма А) ЖБК «Іллічівський-24»Шликов Ю.О. 06.09.2004р. знятий з  реєстраційного  обліку та вибув до м. Владивосток Російської Федерації.

З боку  позивача «05» квітня 2007р.за №3022 було надіслано на адресу Банка  претензію з вимогою сплатити кошти на суму нанесених збитків (отримано Банком 10.04.2007р. згідно повідомлення про  вручення), але Відповідач не виконав свої договірні зобов'язання. Згодом «18»травня 2007р. за №4264 було надіслано повторну Претензію (отримано Банком 21.05.2007 р. згідно повідомлення про вручення), але Банк  повторно відмовився виконати свої договірні зобов'язання.

На даний час заборгованість Банку   перед позивачем  складає 3883,84 грн., згідно Довідки за №3022/1 від 05.04.2007р. «Про нарахування на продукти харчування»                                 Шликову Ю.О.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 2,61,64 ГПК, ст. 1166 ЦК України, п.14 Постанови КМУ № 1596 від 30.08.1999р. «Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках»,  позивач просить  вимоги  задовольнити.

Заперечуючи  проти  позову,  Банк зазначає у відзиву на позов наступне.

Відповідно до умов вказаних договорів №  1 від 05 квітня 2003 р.  та № 69 від 30.12.2005 р.,  на думку Банку,   не передбачено інформації щодо особистого отримання коштів клієнтом, а також у договорі не вказаний момент відліку річного строку одержання суми пенсій та грошової допомоги за довіреністю більше,  ніж один рік, тому Банк, згідно із ст. 251 ЦК України, починає відлік даного строку з моменту, коли став відомий даний  факт, а саме  з моменту першого звернення клієнта  за довіреністю.

У даному випадку, перше звернення клієнта до Банку на отримання пенсій за довіреністю № 3640 від 03.06.2005 р. було 10 березня 2006 р.

Оскільки між  зверненнями  до Банку для одержання  пенсії по довіреності   річний строк не пройшов, а  саме минуло лише 8 місяців, то Банк не порушив взяті на  себе зобов’язання.

Приведене було направлено до Позивача перший раз  листом № 15646 від 19.04.07 р. та  повторно  надіслано 25.05.07 р. вих. № 15/1124.

На  підставі викладеного Банк просить у позові відмовити.

Аналізуючи  надані  сторонами докази, суд  прийшов до наступного висновку.

Згідно  вимог  статті  33 ГПК України  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини  на  які  вона  посилається  як  на  підставу  своїх вимог  та  заперечень.

З вищеприведених заперечень Банку, на думку суду,  вбачається,  що ним не порушені взяті  на  себе   вищевказаними  договорами  зобов’язання.

Тлумачення Банком  умов вищевказаних договорів №  1 від 05 квітня 2003 р.  та № 69 від 30.12.2005 р.,  приведеним вище способом,  на думку суду, є правильним.

Таким чином,  на думку суду, шкоди в порядку ст. 1166 ЦК України, як заявлено позивачем,  Банком не заподіяно, отже   правових  підстав для задоволення позову немає.

Враховуючи викладене і, керуючись ст.ст. 44, 49 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні  позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної  сили згідно зі ст. 85 ГПК України.

Суддя                                                                                       Никифорчук М.І.