ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.12.07 р.                                                                               Справа № 22/286пн

Суддя господарського суду Донецької області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання Настич Л. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: прокурора Ленінського району м. Донецька в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Донецької міської ради

до відповідача: Приватного виробничо-комерційного підприємства „Триумф” м. Донецьк

про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0129 га, розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Іонова, 5 та привести вказану земельну ділянку у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан,  та зобов’язання відповідача оформити правоустановчі документи на земельну ділянку площею 0,0204 га, розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Іонова, 5 у відповідності до чинного законодавства.

за участю

прокурора: Кілійчук С.І.

представників

від позивача: Волік В.В. - за довір.

від відповідача: не з’явився

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

Прокурор Ленінського району м. Донецька звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Донецької міської ради до Приватного виробничо-комерційного підприємства „Триумф” м. Донецьк про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0129 га, розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Іонова, 5 та привести вказану земельну ділянку у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан,  та зобов’язання відповідача оформити правоустановчі документи на земельну ділянку площею 0,0204 га, розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Іонова, 5 у відповідності до чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,0329 га, яка розташована у м. Донецьк по вул. Іонова, 5  під розміщення торгівельного павільйону, з яких 0,0204 га використовується згідно договору на право тимчасового та на умовах оренди користування землею, а 0,0129 га використовується самовільно під розширення території (ведеться будівництво). Прокурор зазначив, що на сьогоднішній день відсутнє рішення Донецької міської ради про надання відповідачу спірної земельної ділянки.

Позивачем позов прокурора підтримано.

Відповідач про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але відзиву на позовну заяву не подав, не використав своє право на участь у судовому засіданні, представника в судове засідання не направив.

Враховуючи, що наявних в матеріалах справи документів та пояснень достатньо для прийняття рішення, суд вважає за можливе відповідно до ст.75 ГПК України вирішити спір по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд  ВСТАНОВИВ:

11.07.2007 р. фахівцями Управління з контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства України, результати якої викладені в акті перевірки від 11.07.2007р.

Перевіркою встановлено, що на час проведення перевірки, відповідачу в особі директора Мусієвої В.А. надана земельна ділянка площею 0,0204 га із земель житлової та громадської забудови  по вул. Іонова, 5, м. Донецьк для функціонування торгівельного павільйону згідно договору на право тимчасового користування та на умовах оренди, зареєстрованого 10.03.1999 р. за № 7-281. Станом на 11.07.2007 р. строк дії договору закінчився (копія цього договору долучена до матеріалів справи).

За результатами перевірки директору Приватного виробничо-комерційного підприємства „Триумф” м. Донецьк видано припис від 11.07.2007 р. за № 011992, яким відповідачу приписано усунути порушення земельного законодавства.

11.07.2007 р. фахівцями Управління з контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства України, результати якої викладені в акті перевірки від 11.07.2007 р.

Перевіркою встановлено, що Приватним виробничо-комерційним підприємством „Триумф” м. Донецьк фактично використовується земельна ділянка площею 0,0329 га із земель житлової та громадської забудови по вул. Іонова, 5 у Ленінському районі м. Донецька для функціонування торгівельного павільйону, з яких 0,0204 га використовується згідно договору на право тимчасового користування землею, а 0,0129 га використовується самовільно під розширення території (ведеться будівництво).

Правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

За результатами перевірки, відповідачу видано припис від 11.07.2007р. № 011993, яким приписано усунути порушення земельного законодавства.

01.11.2007 р. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області здійснено повторну перевірку відповідача з питання дотримання вимог земельного законодавства, якою встановлено, що директор Приватного виробничо-комерційного підприємства „Триумф” м. Донецьк не виконав вимоги приписів від 11.07.2007 р. № 011992 та від 11.07.2007 р. № 011993 щодо усунення порушень вимог земельного законодавства.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Головного управління містобудування і архітектури Донецької міської ради від 10.07.2007 р. № 01/14-3729, в архіві ГУМА правоустановчі документи на проведення відповідачем робіт по розширенню існуючого торгівельного павільйону відсутні, об’єкт будівництва не зареєстрований в інспекції ГАСК, та дозволу на виконання будівельних робіт не надавалося.

За результатами розгляду матеріалів справи суд вважає, що прокурору Ленінського району м. Донецька має бути відмовлено у задоволенні позовних вимог за наступними підставами.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною другою ст. 19 Конституції України закріплено обов’язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (зі змінами та доповненнями) визначені основні засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 10, ст. 11 Закону ради є представницькими органами місцевого самоврядування, а створювані ними виконавчі комітети – виконавчими органами, які відповідно до глави 2 цього Закону наділені як власними, так і делегованими повноваженнями.

Відповідно до п. “а” ч. 1 ст. 33 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів.

Комплексний аналіз положень ст. 116 Земельного кодексу України та приписів вказаної вище норми свідчить про те, що остаточне вирішення питання про надання або вилучення земельних ділянок належить до компетенції відповідної місцевої ради.

Зазначене свідчить про те, що позивачем в такій категорії спорів повинен виступати саме представницький орган місцевого самоврядування – відповідна рада.

З огляду на наведене прокурором Ленінського району м. Донецька помилково визначена особа, яка має бути позивачем у справі.

Крім того прокурорм заявлена вимога щодо зобов’язання відповідача оформити правоустановчі документи на земельну ділянку площею 0,0204 га, розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Іонова, 5 у відповідності до чинного законодавства.

Главою 15 Земельного кодексу України визначені два види користування землею – право постійного користування земельною ділянкою та право оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Порядок надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування або в оренду визначений ст. 123, ст. 124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України “Про оренду землі”.

Відповідно до приписів вказаних норм юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки, має звернутись з відповідним клопотанням до повноважного органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, додавши до нього відповідні документи, передбачені ст. 151 Земельного кодексу України. В свою чергу, повноважний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржене в судовому порядку.

Зазначене свідчить про те, що право ініціювати одержання земельної ділянки у користування надане юридичним особам, а обов’язок розглянути це питання та прийняти рішення у строки, встановлені законом, покладено на відповідний повноважний орган.

Тобто обов’язок щодо оформлення правовстановлюючих документів на використання земельної ділянки покладено саме на відповідний повноважний орган.

В свою чергу ч. 3 ст. 125 Земельного кодексу містить заборону використовувати земельні ділянки до відведення їх меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на відповідну земельну ділянку, та державної реєстрації.

Порушення приписів вказаної вище норми є підставою для здійснення заходів, передбачених ст. 212 Земельного кодексу України.

Враховуючи той факт, що в силу приписів земельного законодавства суб’єкти господарювання, зацікавлені в одержанні земельних ділянок і правовстановлюючих документів на них, безпосередньо цих документів не оформлюють, прокурору Ленінського району м. Донецька у задоволенні позову у цій частині також повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 116, 125, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 21,22, 32, 33, 36, 43, 75, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Прокурору Ленінського району м. Донецька у задоволенні позову, позаного в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Донецької міської ради до Приватного виробничо-комерційного підприємства „Триумф” м. Донецьк про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0129 га, розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Іонова, 5 та привести вказану земельну ділянку у первинний, придатний для використання за цільовим призначенням стан,  та зобов’язання відповідача оформити правоустановчі документи на земельну ділянку площею 0,0204 га, розташовану за адресою м. Донецьк, вул. Іонова, 5 у відповідності до чинного законодавства, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Волошинова Л.В.