ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007 р.
№ 12/1-9/259

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М.- головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.,

Панової І.Ю.

розглянувши
касаційну скаргу

ТОВ “Корнів ЛТД” в особі ліквідатора

на постанову

та рішення
від 19.06.2007 р. Львівського апеляційного господарського суду
від 22.03.2007 р. господарського суду Івано-Франківської області

у справі
№ 12/1-9/259 господарського суду Івано-Франківської області

за позовом
ТОВ “Корнів ЛТД”, с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області

до
ТОВ “Айсберг”, с. Підпечари Тисменицького району Івано-Франківської області

про
стягнення коштів в сумі 102 500,00 грн.

в судовому засіданні взяв участь представник:

відповідача
Гладун В.Я., директор

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “Корнів ЛТД” звернулося до суду з позовною заявою до ТОВ “Айсберг” про стягнення коштів в сумі 102 500,00 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказував те, що відповідачем отримано від нього зерно пшениці в кількості 250 тонн, вартістю 112 500,00 грн. Розрахунок за яке проведено частково і заборгованість становить 102 500,00 грн.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.03.2007 р. (суддя Фанда О.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. (судді: Мельник Г.І. –головуючий, Новосад Д.Ф., Михалюк О.В.) апеляційну скаргу ТОВ “Корнів ЛТД” залишено без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.03.2007 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, ТОВ “Корнів ЛТД” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. і рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.03.2007 р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ “Корнів ЛТД” до ТОВ “Айсберг” на суму 102 500,00 грн. задовольнити.

На думку заявника касаційної скарги, судами першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, зокрема ст. ст. 11, 42, 202, 509, 524, 526, 533, 655 Цивільного кодексу України.

Заслухавши пояснення представника сторони, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з встановлених у даній справі обставин.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами існували тривалі господарські відносини щодо поставки один одному товарів та інших матеріальних цінностей без оформлення їх відповідними письмовими угодами.

Так, судами встановлено, що відповідно до накладної №20-02 від 20.02.2002 р., за довіреністю №ЯЕШ 170249 від 29.11.1999 р., позивач одержав від відповідача товарно-матеріальні цінності на загальну суму 139 494,00 грн., що не оспорюється позивачем.

05.11.2002 р. відповідач надіслав позивачу претензію №86, в якій вказував на те, що станом на 01.11.2002 р. відповідач має заборгованість перед позивачем за поставлений раніше товар в сумі 103 500,00 грн., а також вимагав терміново розрахуватися за поставлений товар або відпустити в рахунок заборгованості зерно (а.с. 85 том І).

У відповіді на вказану претензію від 05.11.2002 р. за №93 позивач зазначив, що не має можливості провести оплату грошовими коштами, а в рахунок погашення заборгованості пропонує розрахуватися зерном (пшениця та ячмінь) (а.с. 86 том І).

У зв'язку з чим, згідно з накладною №969 від 27.11.2002 р., за довіреністю серія НАЖ №373061 від 27.11.2002 р., позивачем відвантажено відповідачу 250 тонн пшениці вартістю 112 500,00 грн., а відповідачем прийнято товар.

При цьому, враховуючи те, що відповідно до претензії заборгованість позивача перед відповідачем за поставлений товар становила 103 500,00 грн., а позивач в рахунок її погашення поставив відповідачу товару на  112 500,00 грн., відповідач здійснив доплату позивачу у розмірі 10 000,00 грн. платіжним дорученням №74 від 16.04.2003 р.

Погашення заборгованості між учасниками цивільних відносин може відбуватися і шляхом заліку зустрічних вимог, що передбачено ст. 601 Цивільного кодексу України.

Таким чином, заборгованість одного з кредиторів була погашена іншим кредитором матеріальними цінностями з доплатою суми різниці.

За таких обставин справи попередні судові інстанції дійшли правомірного висновку про те, що подані позивачем докази не підтверджують існування у відповідача заборгованості перед ним в розмірі 102 500,00 грн.

Відтак, доводи позивача, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи  наведене, винесені у справі судові рішення відповідають вимогам чинного законодавства та підстави для їх зміни або скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись  ст. 601 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ТОВ “Корнів ЛТД” в особі ліквідатора залишити без задоволення.

2.          Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 р. та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.03.2007 р. у справі № 12/1-9/259 залишити без змін.

Головуючий                                                                            Б.М. Поляков

Судді                                                                                       Л.Й. Катеринчук

І.Ю. Панова