ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"12" грудня 2007 р.                                                            Справа №9/692-НА

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Городоцького

консервного  комбінату" м. Городок

до      Державної податкової інспекції у Городоцькому районі м. Городок

про      визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від

05.12.2006 р.

Суддя  Олійник Ю.П.       Секретар судового засідання Морзюк О.А.

Представники сторін:

від позивача -    Хмельовська  Л.П. –директор згідно статуту,

від відповідача –Цвігун А.І.- за дов. від 10.01.07  , Хорошова Н.В. –за довіреністю

Постанова  приймається у   судовому   засіданні   12.12.07, оскільки  у   судовому засіданні   23.11.07    оголошувалась перерва.

Позивач  у  позовній  заяві та його представник у судовому   засіданні  просять  визнати недійсним податкове повідомлення-рішення № /0 від 05.12.2006 р. яким визначено суму податкового зобов’язання зі збору за спеціальне використання водних ресурсів загальнодержавного значення на суму 1544,88 грн. за основним платежем та 462,99 грн. штрафних (фінансових) санкцій.   При  цьому  звертається увага, що основний платіж було донараховано на підставі даних про спожиту енергію та даних про потужність насосів. Позивач вважає зазначений розрахунок необ’єктивним та не достовірним , оскільки строк експлуатації насосів, що становить 15 років сплив у 1993 р. , та визначена у технічній характеристиці потужність не може вважатись реальною. Крім того, помилково обчислено час роботи насосів  відповідно до даних про спожиту електроенергію, оскільки на водозборі часто проводились ремонтні роботи , під час яких використовувались електрозварювальний апарат  потужністю 4 кВт в годину та інше обладнання. .Також проводився обігрів насосів у насосній станції в зимовий період  за допомогою електрообігрівальних приладів. Крім того, до системи водозбору підключено населення м.Городок у кількості 61 чоловік , серед яких є пільгові категорії населення. У період з 1.11.05  по 1.06.06 , підприємство не працювало, однак вимушене було подавати воду для населення. Тому збитки, нанесені комбінату по водозбору за 1-ше півріччя 2006 р., становлять 6468,67 грн. У зв’язку з вищезазначеним позивач вважає помилковою та необґрунтованою відповідачем методику обрахунку використаної води, а донарахований платіж - необґрунтованим. Звертається увага , що позиваче не доведено зазначених  у акті перевірки    обставин.

Відповідач  у запереченнях  на позов та його  представники у   судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що у ході перевірки правильності визначення суми збору за спеціальне використання водних ресурсів встановлено, що у періоді, що перевірявся, для визначення кількості використаної води позивач не використовував лічильники. Відповідно до пп.4.3 п. IV Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженої наказом Міністерства фінансів України, ДПА України, Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 1.10.99 №231/539/118/219 та зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 19.12.1999 р. № 711/4004 із змінами та доповненнями, обсяг використаної води визначається водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку за показниками вимірювальних приладів. У разі відсутності вимірювальних приладів, як виняток, обсяг використаної води визначається за технологічними даними ( тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи наданих послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за одиницю часу тощо). Тому застосована методика розрахунку обсягів спожитої води за кількістю витраченої електроенергії є правомірною. Звертається увага, що  технічні характеристики насоса для розрахунку обсягів використаної води надані головним інженером ТОВ "Городоцький консервний комбінат",  що обсяг води, який використано для розрахунку збору  визначено з  врахуванням  кількості води , використаної для забезпечення санітарно-гігієнічних  потреб.

Розглядом матеріалів справи  встановлено наступне.

21.11.06 ДПІ у Городоцькому районі, проведено виїзну планову  перевірку  позивача щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.05 по 30.06.06. , за наслідками якої складений акт  від 21.11.06.  Перевіркою встановлено,  крім    іншого,  порушення позивачем п.п.4.1 п 4  Інструкції  про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту. Встановлено , що при визначені суми збору за спеціальне використання водних ресурсів кількість використаної води за 9 місяців  2005 р. завищена на 880 куб. м. та завищена на 4075 куб. м. за 2005 р., на 4814 куб. м. за 1-й квартал 2006 р. та на 2951 куб. м. за 1-ше півріччя 2006 р.  Внаслідок чого, занижено суму збору за спеціальне водокористування на 1544,88 грн.  При цьому   надано додатки №№ 11 та   12  до акту перевірки  з розрахунками збору.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 05.12.2006 р. №/0, яким визначено суму податкового зобов’язання  2007,87 грн. з яких 1544,88грн. за основним платежем та застосовано 462,99 грн. штрафних санкцій на підставі п.17.1.3 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" .

Позивач, вважаючи прийняття зазначеного  рішення протиправним, звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи  надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне.

Згідно ч.1  п. 13  ст. 14  Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991  із змінами і доповненнями  до загальнодержавних  податків  і  зборів (обов'язкових платежів) , крім   інших  віднесено      збір за спеціальне використання природних ресурсів.

Згідно ст. 48 Закону України  «Про охорону навколишнього природного середовища»від 25.06.1991  іх змінами і доповненнями  збір за спеціальне використання природних ресурсів встановлюється на основі нормативів зборів і лімітів їх використання.   Нормативи збору за використання природних ресурсів, а також порядок його стягнення встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею ст.   42   Водного  кодексу  України  визначено, що водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства. Водокористувачі можуть бути первинними і вторинними. Первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води. Вторинні водокористувачі (абоненти) - це ті, що не мають власних водозабірних споруд і отримують воду з водозабірних споруд первинних водокористувачів та скидають стічні води в їх системи на умовах, що встановлюються між ними. Вторинні водокористувачі можуть здійснювати скидання стічних вод у водні об'єкти також на підставі дозволів на спеціальне водокористування.

Згідно   ст.   46   Водного   кодексу   водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне, а згідно п.  11  ст.  44  Водного кодексу України  водокористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати збори за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства.

Згідно п.п. 3,5,13, 14  Порядку     справляння збору за спеціальне використання водних  ресурсів та збору за користування водами для потреб  гідроенергетики і водного транспорту , затв. постановою Кабінету Міністрів України  від 16.08.99 N 1494,  платниками збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту є підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, а також громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що використовують водні ресурси та користуються водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту. Об'єктом обчислення збору за спеціальне використання водних ресурсів є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання. Обсяг використаної води визначається водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку за показниками вимірювальних приладів. У разі відсутності вимірювальних приладів, як виняток, обсяг використаної води визначається за технологічними даними (тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи надання послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за одиницю часу тощо). Збір за спеціальне використання водних ресурсів та збір за  користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту обчислюється платниками самостійно. При цьому згідно п. 14 Порядку  збір за використання водних ресурсів не справляється,   крім    іншого. за воду, що використовується для задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб населення.

Крім того, згідно  п. 18 зазначеного Порядку порядок справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів і збору за користування водами для потреб гідроенергетики та водного транспорту визначаються Інструкцією про порядок обчислення і сплати збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту.

Наказом Міністерства  фінансів України,  Державної податкової адміністрації України, Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 1.10.99  N 231/539/118/219  затверджено Інструкцію про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту.   Згідно п. 4.6.  Обсяг використаної води визначається водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку за показниками вимірювальних приладів.  У разі відсутності вимірювальних приладів, як виняток, обсяг використаної води визначається за технологічними даними (тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи наданих послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за одиницю часу тощо).    Приклади їх обчислення наведені в розділі 1 додатка 1 до цієї Інструкції,  у   т.ч. згідно п.1.3 останнього  обчислення відбувається  шляхом визначення обсягу використаної води за непрямими методами  за обсягом витраченої електроенергії. Згідно останнього  відповідачем проведений розрахунок збору.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на  відповідача, якщо  він заперечує проти адміністративного позову.

Однак,  відповідачем  не доказано зазначеного , оскільки  визначення    об’єкта  оподаткування (обсягу використаної води) проведено орієнтовно. Зокрема, не доведено  кількості спожитої електроенергії  для подачі води ( не надано рапортів відповідача   за весь період перевірки ,  технічного паспорта насосної станції , паспортів насоса та двигун без яких неможливо  розрахувати    розрахунковий тиск , коефіцієнт корисної дії насоса  та електродвигун , кількість  поданої води  за годину роботи насова). Посилання  відповідача про   отримання   таких даних за словами працівника  позивача  не підтверджується  і   не може  встановити зазначених даних .

Судом враховується  , що збір за використання водних ресурсів не справляється, зокрема, за воду, що використовується для задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб населення (п. 16 Порядку N1494  та п. 4.8 Інструкції N 231/539/118/219 ).   Відповідачем у розрахунку ( гр. 3 додатку № 12   до акту перевірки)   визначалась  зазначена сума , однак,  при цьому не надано суду   жодних доказів  на   її підтвердження

Згідно п. 4.5 вищезазначеної Інструкції N 231/539/118/219  визначено, що при використанні водокористувачами води одночасно для  власних потреб і для потреб об'єктів соціально-культурного призначення, житлово-комунального господарства (за винятком обсягу води, переданої населенню), підсобного сільського і рибного господарства або інших допоміжних служб вони вносять збори до бюджетів за всю фактично використану воду з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.    Тому під час складання розрахунку суми збору за спеціальне використання водних ресурсів  необхідно відмінусовувати  обсяги  води , передані    населенню, що не роболось    відповідачем .   При    цьому   позивачем надані   в матеріали справи  договори    з громадянами , які    підтверджують , що певна     кількість води відпускалась позивачем населенню.

Крім того, судом при   вирішенні спору    враховується, що  п.1.3.  розділу 1 додатка 1 до  Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затв. наказом  Міністерства  фінансів України,  Державної податкової адміністрації України, Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 1.10.99  N 231/539/118/219 ,  передбачено  можливість  обчислення  збору  шляхом визначення обсягу використаної води за непрямими методами  за обсягом витраченої електроенергії, що використано відповідачем.    Однак,    визначення   податкових зобов’язань із застосуванням   непрямих методів передбачено п.4.3.3 ст. 4   Закону  України " Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р із змінами і  доповненнями , згідно зазначеної норми Методика   визначення   податкових зобов’язань за непрямими методами  повинна затверджуватися Законом. Проте на момент проведення перевірки  такого закону не прийнято , відповідно методика відсутня, що унеможливлює  застосування   непрямих методів.

У зв’язку з цим  спірне  податкове повідомлення-рішення  є протиправним , підлягає визнанню недійсним, відповідно  позов   підлягає задоволенню.

Враховуючи    задоволення   позову  , згідно ч. 3 ст. 94 КАСУ  судові    витрати, здійснені позивачем (держмито згідно  квитанції Ощадбанку  від 18.10.07  на суму 3,40 грн. , присуджуються    останньому з врахуванням , що судовий   збір  визначений  згідно    п.п. 2    п.  3   Розділу VII    ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ  КАС України  в розмірі  3, 40 грн. (відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" ) .  В решті судові витрати є зайво сплаченими позивачем.  При цьому згідно ч. 1 ст. 94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного  бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД

П О С Т А Н О В И В :

ПОЗОВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Городоцького консервного  комбінату" м. Городок  до Державної податкової інспекції у Городоцькому районі м. Городок про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 05.12.2006 р.  задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Городоцькому районі м. Городок № /0 від 05.12.2006р.  про визначення  Товариству з обмеженою відповідальністю "Городоцького консервного  комбінату" м. Городок податкового зобов’язання   1544,88грн. по збору за  спеціальне використання  водних ресурсів та 462,99 грн. штрафних санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Городоцького консервного  комбінату" м. Городок ( вул. Чернишевського, 17, код  32330906) 3,40 грн. ( три гривні 40 коп. )  відшкодування  сплаченого  судового збору.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до  апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова  суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя