ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.

№ 8/31/б

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г., -головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач),

Самусенко С.С.

розглянувши  касаційну скаргу

Дочірньої компанії «Укртрансгаз»в
особі відділення Богородчанське лінійне виробниче управління магістральних
газопроводів

на ухвалу

господарського суду Чернівецької
області від 15.03.2007

у справі
господарського суду

№ 8/31/б
Чернівецької області

за заявою

Дочірньої компанії «Укртрансгаз»в
особі відділення Богородчанське лінійне виробниче управління магістральних
газопроводів

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Букекспортторг ЛТД»

про

визнання банкрутом

ліквідатор

ОСОБА_1.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від заявника

Ткачук О.В. (дов. №2232 від
18.12.2006)

від боржника

не з'явились

В С Т А Н О В
И В  :

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 13.02.2006 порушено провадження у справі про визнання
Товариства з обмеженою відповідальністю «Букекспортторг ЛТД»(далі -боржника)
банкрутом за заявою дочірньої компанії «Укртрансгаз»в особі відділення
Богородчанське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів (далі -
кредитор).

Постановою господарського суду
Чернівецької області від 21.02.2006 боржника визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого
ОСОБА_1.

В березні 2007 року до
господарського суду Чернівецької області на затвердження надано звіт
ліквідатора про проведену роботу з додатками та ліквідаційний баланс.

Ухвалою суду від 15.03.2007 звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника було затверджено, боржника
ліквідовано, провадження у справі було припинено, стягнуто з ініціюючого
кредитора на користь ліквідатора ОСОБА_1. вартість виконаних робіт на суму 8991
грн. та видано наказ.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою,
в якій просив скасувати ухвалу суду першої направити справу на новий розгляд,
аргументуючи порушенням норм матеріального права, зокрема, статті 3-1 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом»(далі -Закону).

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду
першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши
застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За приписами частин 10, 12-14
статті 3-1 Закону оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за
рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.
Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією,
ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про
порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання
комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та
відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або
боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі,
визначеному цією статтею. Кредитори можуть створювати фонд для оплати послуг,
відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому
(розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору). Формування фонду та
порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та
затверджуються ухвалою господарського суду. Звіт про оплату послуг,
відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету
кредиторів та ухвалою господарського суду.

Відповідно до вимог частин 1, 2
статті 52 Закону в разі, якщо громадянин -підприємець - боржник або керівні
органи боржника  - юридичної особи  відсутні за її місцезнаходженням, або у разі
ненадання боржником протягом року до
органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових
декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших
ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява
про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана
кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання
зобов'язань.

В такому випадку провадження у
справі про банкрутство здійснюється за спрощеною процедурою без публікації
оголошення про порушення справи про банкрутство, без формування реєстру вимог
кредиторів за наслідками проведеного публічного конкурсу, комітету кредиторів
та з переходом в підготовчому засіданні суду до ліквідаційної процедури,
визначеної з особливостями, передбаченими статтею 52 Закону. Відтак,
законодавець не передбачає обов'язку ініціюючого кредитора оплатити
арбітражному керуючому усі надані ним послуги у процедурі банкрутства.
Системний аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про обов'язок
ініціюючого кредитора оплатити послуги арбітражного керуючого з моменту
призначення та до винесення постанови про визнання боржника банкрутом (у
випадку призначення розпорядника майна в момент порушення провадження у
справі). В подальшому кредитори (комітет кредиторів) повинні прийняти рішення
про   утворення фонду для оплати послуг
та покриття витрат арбітражного керуючого (ліквідатора) за відсутності активів
боржника. За відсутності комітету кредиторів звіт арбітражного керуючого
повинен затверджуватися в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної
процедури або в окремому судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 32
Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до
господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються:
показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з
даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують
погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Отже, законодавцем передбачено, що
затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу повинно відбуватися
тільки в судовому засіданні, з викликом учасників провадження у справі та
заслуховуванням їхньої думки.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою господарського суду Чернівецької області від 21.02.2006 боржника
визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника
призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

07 березня 2007 року до
господарського суду на затвердження подано звіт про проведену роботу з
додатками та ліквідаційний баланс ліквідатора ОСОБА_1.

Судове засідання з розгляду звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу не призначалось, ініціюючий кредитор про
судове засідінання не повідомлявся та не був присутній, що є безумовною
підставою скасування  прийнятого у справі
судового акту.

Ухвалою суду від 15.03.2007 звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника було затверджено, боржника
ліквідовано, провадження у справі припинено, затверджено оплату послуг
арбітражного керуючого ОСОБА_1. на суму 8991грн. та видано наказ на примусове
стягнення.

Матеріалами справи підтверджується,
що ухвала суду першої інстанції про затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу не містить аналізу звіту ліквідатора; ліквідаційного
балансу, який свідчить про відсутність пасиву боржника, що унеможливлює його
ліквідацію за наслідками ліквідаційної процедури; не дає оцінки наявності
(відсутності) необхідних додатків до звіту ліквідатора, зокрема, реєстру
(переліку) вимог кредиторів; не встановлює переліку кредиторів, чиї вимоги виявились
незадоволеними за наслідками проведеної ліквідаційної процедури, зокрема, не
дає оцінки заявам кредиторів Чернівецького міського центру зайнятості та ДПІ у
м. Чернівці про визнання їх грошових вимог; не дає оцінки повноті дій
ліквідатора по виявленню майна боржника в ході ліквідаційної процедури, зокрема
поданим ним доказам про відсутність нерухомості за пів року до моменту
порушення провадження у справі, а не в ході ліквідаційної процедури як вимагає
закон (довідка ОБТІ 19.10.2005, а.с. 60); не мотивує висновків суду про
необхідність ліквідації юридичної особи боржника, не обґрунтовує нормами права
висновків суду про затвердження ліквідатору оплати послуг на суму 8991грн.

Ухвала суду про затвердження звіту
ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим
рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно
відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних
дій ліквідатором по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема,  встановлення судом обставин неможливості
відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів,
встановлення неможливості задоволення визначених за звітом ліквідатором вимог
кредиторів та необхідності у зв'язку з цим ліквідації боржника, обґрунтування
оплати послуг арбітражного керуючого, якщо до звіту ліквідатора додається звіт
про його витрати та оплату послуг), висновки суду про встановлені обставини і
їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та
підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні
(Постанова Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 №11).

З врахуванням викладеного
оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною та
обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню на новий
судовий розгляд на стадії ліквідаційної процедури в іншому складі суду.

При новому розгляді справи суду
першої інстанції необхідно врахувати викладене та прийняти судовий акт за
наслідками ліквідаційної процедури з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК
України Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Касаційну скаргу дочірньої компанії
«Укртрансгаз»в особі відділення Богородчанське лінійне виробниче управління
магістральних газопроводів задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 15.03.2007 скасувати, справу № 8/31/б направити на
новий судовий розгляд до господарського суду Чернівецької області на стадії
ліквідаційної процедури.

Головуючий
Н. Ткаченко

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

С. Самусенко