ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 листопада 2007 р.

№ 9/51

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., -головуючого,

Мамонтової О.М.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну  скаргу

Приватного підприємства -
Правничо-консалтингової фірми "Юркона"

на постанову

Львівського апеляційного
господарського суду  від 25.06.2007 р.

у справі  господарського суду

№ 9/51
Рівненської області

за заявою

Управління Пенсійного Фонду
України в Рокитнівському районі Рівненської області

до

ЗАТ "Ярівський
гранкар'єр"

про

банкрутство,

арбітражний керуючий

ОСОБА_1,

за
участю предстваників сторін:

ЗАТ
"Ярівський гранкар'єр" -Коваленко Ю.О. (дов. від 30.11.06 р.)

встановив:

У провадженні господарського суду
Рівненської області знаходиться справа № 9/51 про банкрутство ЗАТ
"Ярівський гранкар'єр".

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 18.12.2006 р. (суддя Демидюк О.О.)  замінено
первісного кредитора ОСОБА_2. на нового кредитора -Приватне підприємство
"Правничо-консалтингова група "Юркона" з вимогами у розмірі 2
048,94 грн. Зобов'язано розпорядника майна ОСОБА_1. внести зміни до реєстру
вимог кредиторів щодо найменування кредитора.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 25.06.2007 р. (колегія суддів у складі:  Мирутенко О.Л. -головуючий, Гнатюк Г.М.,
Кравчук Н.М.) ухвалу господарського суду від 18.12.2006 р. скасовано. ПП
Правничо-консалтинговій фірмі "Юркона" відмовлено в задоволенні
клопотання про заміну кредитора в реєстрі вимог кредиторів.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції ПП - Правничо-консалтингова фірма "Юркона"
звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від
25.06.2007 р. та залишити в силі ухвалу господарського суду Рівненської області
від 18.12.2006 р. В обґрунтування посилається на неправильне застосування норм
матеріального права, зокрема, ст. 1 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 512 -518 ЦК
України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали
справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення
права вимоги).

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, 07.12.2006 р. між ОСОБА_2. та ПП ПФК "Юркона" було
укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) на підставі якого ПП ПФК
"Юркона" набуло право вимоги в розмірі 2 048,94 грн., належне
ОСОБА_2. у зв'язку з поставкою останнім
ЗАТ "Ярівський гранкар'єр" паливно-мастильних матеріалів.

Місцевий господарський суд,
задовольнивши клопотання ПП ПФК "Юркона"  частково, замінив первісного кредитора
ОСОБА_2. на нового кредитора -ПП Правничо-консалтингова фірма
"Юркона" з вимогами у розмірі 2 0480,94 грн. При цьому суд виходив з
того, що заміна кредитора в порядку правонаступництва в результаті відступлення
права вимоги (цесії) ГПК України не передбачено.

Апеляційний господарський суд,
скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у  задоволенні клопотання про заміну кредитора в
реєстрі вимог кредиторів виходив з того, що Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачає
можливості перегляду затвердженого реєстру кредиторських вимог  або ж внесення до нього будь-яких змін.

Разом з тим, в повному обсязі з
такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна, оскільки вони
зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають суттєве
значення для вирішення спору і можуть вплинути на результати розгляду спору.

В силу ст. 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" до конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких
вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Уступка права вимоги є заміною осіб
у зобов'язанні, тобто заміною первісного кредитора у зобов'язанні другим
кредитором, який є правонаступником прав та обов'язків за договором між первісним
кредитором та боржником.

Внаслідок укладання договору
уступки права вимоги змінюються лише сторони в основному зобов'язанні, при
цьому час виникнення основного зобов'язання залишається незмінним.

Ні місцевий господарський суд, який
замінив первісного кредитора на нового, ні апеляційний господарський суд, який
відмовив у задоволенні клопотання про заміну кредитора, не з'ясували період, за
який виникли грошові вимоги у первісного кредитора до боржника: до порушення
провадження у справі про банкрутство чи після; не перевірили, чи визнавався
договір про відступлення права вимоги недійсним, чи здійснювались сторонами
договору дії, направлені на його виконання.

Враховуючи, що встановлення
вищенаведених обставин входить до предмету доказування в даному спорі, оскільки
від цього залежать права та обов'язки сторін у спорі, а у судових рішеннях
відсутні будь які висновки, що свідчать про те, що вищезгадані обставини були
предметом дослідження, то судовими інстанціями порушена вимога ст. 43 ГПК України
щодо повного, всебічного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх
сукупності.

Відповідно до вимог ст. 1117
Господарського  процесуального  кодексу
України  касаційна  інстанція
не має  права  встановлювати
або  вважати  доведеними
обставини, які не були
встановлені  у рішенні або  постанові
господарського суду або відхилені
ним, вирішувати  питання про  достовірність
того чи іншого доказу,  про
перевагу  одних  доказів
над  іншими,  збирати
нові  докази  або додатково
перевіряти  докази.

За таких  обставин ухвала та постанова у даній справі
підлягають  скасуванню,  а справа -
передачі  на новий  розгляд
до суду першої  інстанції.

При новому  розгляді
справи суду необхідно  врахувати
викладене, повно та всебічно дослідити всі суттєві обставини, що мають значення
для правильного вирішення спору, перевірити ствердження та заперечення сторін,
всім зібраним  доказам надати належну
оцінку в їх сукупності та вирішити спір
відповідно  до вимог  закону.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11110, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства Правничо-консалтингової групи "Юркона" задовольнити
частково

Ухвалу господарського суду
Рівненської області від 18.12.2006 р. та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 25.06.2007 р. у справі № 9/51 скасувати. Справу
передати на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Головуючий                                                                      М.І.
Хандурін

Судді
О.М. Мамонтова

О.С.Удовиченко