ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.

№ 19/7

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого судді
Кота О.В.,

суддів
Владимиренко С.В.,
Шевчук С.Р.,

розглянувши
касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Судмашпром"

на рішення
господарського суду м. Києва від 05.04.2005р.

по справі
№19/7

за позовом
Міністерства промислової політики України

до
Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод"

треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:
1)          Фонд державного майна України;
2)          Кабінет Міністрів України;
3)          Служба безпеки України

про
усунення перешкод у здійсненні права користуватися та розпоряджатися державним майном

За участю представників сторін:

від скаржника:
Гальчевська С.І., дов. б/н від 07.08.2007р.

від позивача
Кропот О.О., дов. №20/5-4-373 від 29.08.2007р.

від відповідача:
не з’явився

від третьої особи1:
не з’явився

від третьої особи2:
не з’явився

від третьої особи3:
Колесник Ю.В., дов. №22/333-Д від 12.07.2006р.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2005р. Міністерство промислової політики України звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонду державного майна України, про зобов'язання Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод" припинити вчинення дій, що створюють перешкоди у здійсненні Міністерством промислової політики України функцій з управління об'єктами державної власності щодо права користуватися та розпоряджатися державним майном та передати матеріальні носії, які містять державну таємницю, що зазначені в Акті інвентаризації секретної документації Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод" б/н до Державної агенції інтелектуальної власності у суднобудуванні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1114 «Про забезпечення захисту державної таємниці під час приватизації (корпоратизації) державних підприємств», якою міністерство зобов'язано забезпечити попереднє проведення інвентаризації матеріальних носіїв таємної інформації, їх вилучення із цілісного майнового комплексу та збереження, відповідач ігнорує відповідні звернення позивача, зазначені матеріальні носії не передає і чинить перешкоди здійсненні права користування та розпорядження ними.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.03.2005р. у справі №19/7 залучено до участі у розгляді справи третіми особами, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача Кабінет Міністрів України та Службу безпеки України.

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.04.2005р. у справі №19/7 (суддя Саранюк В.І.) позов задоволено. Зобов'язано Державну акціонерну холдингову компанію "Чорноморський суднобудівний завод" припинити чинення перешкод у здійсненні Міністерством промислової політики України функцій з управління об'єктами державної власності щодо права користуватися та розпоряджатися державним майном - матеріальними носіями, які містять державну таємницю, що зазначені в Акті інвентаризації секретної документації Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод". Зобов'язано Державну акціонерну холдингову компанію "Чорноморський суднобудівний завод" передати Державній агенції інтелектуальної власності у суднобудуванні матеріальні носії, які містять державну таємницю, що зазначені в Акті інвентаризації секретної документації Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод".

Додатковим рішенням господарського суду м. Києва від 20.05.2005р. у справі №19/7 (суддя Саранюк В.І.) стягнуто з Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод" на користь Міністерства промислової політики України 85грн. державного мита та 118грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням, заявник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.04.2005р. у справі №19/7 та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову Міністерства промислової політики України відмовити повністю, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування обставин справи, прийняття судом першої інстанції рішення, яке безпосередньо стосується прав та обов'язків не залученого до участі у справі заявника щодо відповідача.

У поясненнях на касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Судмашпром" Служба безпеки України повністю заперечує підстави скасування судового рішення першої інстанції та просить залишити його без змін.

Відзиви на касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Судмашпром" позивачем, Фондом державного майна України, Кабінетом Міністрів України не надані, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, письмові пояснення-заперечення Служби безпеки України на неї, заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників судового процесу, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено місцевим господарським судом, наказом Міністерства промислової політики України від 10.09.1999р. №328, виданим на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.1998р. №1959, на базі Державного підприємства «Чорноморський суднобудівний завод»створено Державну акціонерну холдингову компанію «Чорноморський суднобудівний завод».

Відповідно до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного підприємства «Чорноморський суднобудівний завод»від 30.04.1999р. №171, під час корпоратизації матеріальні носії у вигляді проектно-конструкторської, технологічної, нормативно-технічної та іншої документації, у т.ч. з грифом обмеження доступу, передано для обліку та зберігання на баланс ДАХК «Чорноморський суднобудівний завод», а право користування та розпорядження ними як об'єктами державної власності залишилося за Міністерством промислової політики України.

З посиланням на приписи ст.326 Цивільного кодексу України, згідно якої у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна, а право власності від імені та в інтересах держави Україна здійснюють відповідно органи державної влади, місцевий господарський суд зазначив, що позивач відповідно до покладених на нього завдань згідно п.п.7 п.4 Положення про Міністерство промислової політики України, затвердженого Указом Президента України від 21.09.2001р. №849, виконує функції з управління об'єктами державної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення захисту державної таємниці під час приватизації (корпоратизації) державних підприємств»від 17.07.2003р. №1114, передбачено, що міністерствам необхідно забезпечити на підприємствах, що займаються діяльністю, пов'язаною з державною таємницею, і підлягають приватизації (корпоратизації), попереднє проведення інвентаризації матеріальних носіїв секретної інформації, їх вилучення із цілісного майнового комплексу та збереження.

Як зазначено судом першої інстанції, з пояснень представника позивача, Міністерство промислової політики України на виконання вимог зазначеної постанови КМУ забезпечило здійснення інвентаризації матеріальних носіїв секретної документації, що знаходяться на балансі Державної акціонерної холдингової компанії «Чорноморський суднобудівний завод»згідно Акту інвентаризації секретної документації.

Для збереження носіїв секретної інформації та відкритої конструкторсько-технологічної документації Міністерства промислової політики України за наказом цього Міністерства від 16.07.02р. № 319 створено Державну агенцію інтелектуальної власності у суднобудуванні на базі Українського державного науково-дослідного інституту стандартизації та сертифікації в суднобудуванні.

Враховуючи покладення на Міністерство промислової політики України функції з управління об'єктами державної власності, направлення позивачем листів від 03.12.02р. № 01/4-3-4-936, від 25.11.03р. № 01/4-1-2-1136, від 25.11.03р. № 4-1/122, від 28.07.04р. № 10/7-1-1469 та від 10.11.04р. № 10/7-1-2234 до відповідача з вимогою передати матеріальні носії з грифами обмеження доступу до Державної агенції інтелектуальної власності у суднобудуванні, які за твердженням представника позивача проігноровані, а матеріальні носії Державній агенції інтелектуальної власності у суднобудуванні не передані, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідачем створюються перешкоди у здійсненні позивачем функцій з управління об'єктами державної власності щодо прав користування та розпорядження матеріальними носіями, які містять державну таємницю.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення” (зі змінами та доповненнями), рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в яком повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Пункт 6 цієї Постанови передбачає, що мотивувальна частина рішення має містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. При цьому, мотивувальна частина рішення повинна мати посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права і обов’язки сторін у спірних відносинах.

Проте, рішення місцевого господарського суду вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Місцевий господарський суд зобов’язав відповідача передати Державній агенції інтелектуальної власності у суднобудуванні матеріальні носії, які містять державну таємницю, що зазначені в Акті інвентаризації секретної документації Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод", без дослідження зазначеного Акту інвентаризації секретної документації Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод", відсутнього в матеріалах справи, без залучення до участі у справі у певному процесуальному статусі Державної агенції інтелектуальної власності у суднобудуванні (зобов’язаного судом у резолютивній частині прийняти зазначені матеріальні носії), на права та законні інтереси якої впливає рішення у даній справі.

Поряд з цим, місцевий господарський суд, без посилання на норми законодавчих актів та без відповідного з'ясування обставин справи, не надав належної оцінки доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву щодо розроблення документації технічного характеру проектантами підприємствами та відповідачем, без їх витребування, без визначення випливаючих з цього подальших наслідків на розгляд даної справи.

У зв’язку з цим суд першої інстанції припустився неправильного застосування приписів частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ст.107 Господарського процесуального кодексу України касаційну скаргу мають право подати також особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов’язків.

Викладене заявником у касаційній скарзі свідчить про прийняття судом рішення стосовно його обов’язків щодо відомостей технічного та виробничого характеру діяльності товариства, розголошення яких може завдати останньому збитків.

Згідно імперативних вимог ст.1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 3 частини 2 ст.11110 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов’язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Допущені порушення норм процесуального права призвели до неповного з’ясування обставин справи, які не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, у зв’язку з чим відсутні підстави вважати, що судом дана правильна юридична оцінка спірним правовідносинам та зроблений відповідаючий чинним нормам матеріального права висновок, а відтак прийняте судове рішення підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення зазначених порушень та для достовірного з’ясування усіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, відповідно до вимог ст.ст.21, 24 27 ГПК України визначити коло учасників процесу та їхнє процесуальне положення, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та об'єктивно дослідити всі докази, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору по суті, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 107, 1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, п.3 ч.2 ст.11110, ст.ст.11111- 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Судмашпром" задовольнити частково.

Рішення господарського суду м. Києва від 05.04.2005р. та додаткове рішення господарського суду м. Києва від 20.05.2005р. у справі №19/7 скасувати.

Справу №19/7 передати на новий розгляд до господарського суду м. Києва в іншому складі суду.

Головуючий суддя
О. Кот

Судді
С. Владимиренко

С. Шевчук