ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2007
Справа №2-7/18711-2006

За позовом Селянського фермерського господарства «Полес» (м. Сімферополь, вул. Київська, 41, офіс 717)

До відповідача  Відкритого акціонерного товариства  «Крименерго» (м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6)

Про стягнення 123723,08 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Король С. М., предст., дов. №21 від 18.06.2006 р., Шифрін Є. К., предст., дов. №17 від 18.01.2006 р.

Від відповідача  - Ющенко Т. А., предст., дов. №021-Д від 04.01.2007 р.

Суть справи: Селянське фермерське господарство «Полес» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Відкритого акціонерного товариства  «Крименерго» про стягнення 123723,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі п. 6.45 Правил користування електричною енергією СФГ «Полес» листом №0901/05 від 09.01.2006 р. запросило представників ВАТ «Крименерго» для проведення перевірки дотримання постачальником електроенергії ПКЕЕ. Після проведення відповідної перевірки, на яку представники ВАТ «Крименерго» не з’явилися, позивачем був складений акт «Про порушення ПКЕЕ» від 20.01.2006 р., на підставі якого була розрахована вартість недопоставленої електричної енергії у розмірі 123 723,08 грн., яку позивач кваліфікує як заподіяну шкоду. Враховуючи те, що рахунок-фактура №060828 від 28.08.2006 р. на суму 123 723,08 грн. відповідачем до часу подачі позову до суду сплачений не був, СФГ «Полес» просить стягнути з ВАТ «Крименерго» вказану суму заподіяної шкоди в примусовому порядку.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків (шкоди) потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. На думку ВАТ «Крименерго», позивач не надав доказів наявності усіх умов, необхідних для відшкодування шкоди, через що вимоги СФГ «Полес» є неправомірними. Крім того, відповідач зазначив, що рішенням ГС АР Крим від 11-19.07.2006 р. у справі №2-3/8527-2006 встановлено, що СФГ «Полес» було правомірно відключено від електричної енергії через наявність заборгованості споживача на початку 2003р., а статтею 24 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому порядку. Відповідач також звернув увагу на те, що згідно зі ст. 226 Господарського кодексу України сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього. ВАТ «Крименерго» зазначило, що СФГ «Полес» було належним чином повідомлено про майбутнє припинення поставки електричної енергії, але відповідач ніяких дій щодо запобігання відключенню не вчинив, через що збитки відшкодуванню не підлягають. Також відповідач зауважив, що акт про порушення ПКЕЕ від 20.01.2006 р. та здійснений на підставі нього розрахунок шкоди, всупереч викладеним в позові обставинам, відкритим акціонерним товариством «Крименерго» отриманий не був.

09.01.2007 р. до ГС АР Крим від ВАТ «Крименерго» надійшло доповнення до відзиву, в якому відповідач зазначив додаткові обставини для відмови в позові. Вказане доповнення прийнято судом до розгляду.

Ухвалою ГС АР Крим від 15.01.2006 р. провадження у справі було зупинено до розгляду Севастопольським апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення ГС АР Крим від 11-19.07.2006 р. у справі №2-3/8527-2006.

Ухвалою ГС АР Крим від 03.07.2007 р. провадження у справі було поновлено.

Ухвалою ГС АР Крим від 23.08.2007 р. провадження у справі було зупинено до розгляду Верховним судом України касаційної скарги СФГ «Полес» у справі №2-3/8527-2006 по суті.

Ухвалою ГС АР Крим від 04.10.2007 р. провадження у справі було поновлено.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,  підстав для відкладення розгляду справи судом не вбачається.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України. По справі оголошувалася перерва. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

За клопотанням позивача здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

09.06.1999 р. між Підприємством ДАЕК «Крименерго», правонаступником якого є ВАТ «Крименерго» (Енергопостачальна організація), Підприємством ОДЗЗ при Рескомнаці (Споживач) та Селянським фермерським господарством «Полес» (Субспоживач) був укладений договір №2298 на оплату електричної енергії, п. 1.1 якого передбачено, що предметом Договору є умови та порядок оплати Субспоживачем електричної енергії, яка отримується Субспоживачем від мереж, належних Споживачу, на рахунок Електропостачальної організації.

В преамбулі зазначеного договору сторони передбачили, що при виконанні умов цього Договору, а також вирішенні інших питань, не обумовлених цим Договором, сторони зобов’язуються керуватися Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, іншими чинними законодавчими актами України.

П. 6.45 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28 (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17 жовтня 2005 р. N 910), передбачено, що у разі порушення цих Правил або умов договору постачальником електричної енергії та/або електропередавальною організацією споживач, у якого укладені із зазначеними суб'єктами господарювання відповідні договори, викликає представника постачальника електричної енергії та/або електропередавальної організації для складання двостороннього акта порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається постачальнику електричної енергії або електропередавальній організації. Представник постачальника електричної енергії та/або електропередавальної організації має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови представника постачальника електричної енергії або електропередавальної організації від підпису або неприбуття у визначений споживачем термін в акті робиться відповідний запис. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі вказаного положення Селянським фермерським господарством «Полес» була направлена на адресу Сімферопольських міських електричних мереж Відкритого акціонерного товариства  «Крименерго» та ВАТ «Крименерго»  заява №0901/05 від 09.01.2006 р. з проханням надати певні документи для перевірки дотримання Енергопостачальною організацією Правил користування електричною енергією та направити представників СМЕМ для складання актів про порушення ПКЕЕ.

Відповідний акт «Про порушення Правил користування електричною енергією Електропостачальною організацією «Сімферопольські міські електромережі» за відсутністю представників енергопостачальника був складений СФГ «Полес» 20.01.2006 р. (а. с. 10) та направлений на адресу СМЕМ та ВАТ «Крименерго» разом із супровідним листом «3001/06/2-КЭ від 30.01.2006 р.

Згідно з п. 6.46 ПКЕЕ (в редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17 жовтня 2005 р. N 910) у разі переривання електропостачання уповноваженими представниками споживача, постачальника електричної енергії та електропередавальної організації (основного споживача) складається акт про застосування обмеження, у якому зазначаються час перерви та обсяг недовідпущеної споживачу електричної енергії, інші необхідні дані. Сторони можуть додати до акта документи, які підтверджують вину іншої сторони або відсутність своєї вини. Час переривання визначається спільно за документацією споживача, постачальника електричної енергії та електропередавальної організації (основного споживача) з моменту припинення або обмеження постачання електричної енергії до відновлення електропостачання відповідно до диспетчерських оперативних документів електропередавальної організації. Якщо переривання в електропостачанні викликане технологічними порушеннями в роботі мереж електропередавальної організації, то у разі визначення обсягу недовідпущеної електричної енергії час перерви зменшується на проміжок часу, який регламентується ПУЕ відповідно до категорії надійності електропостачання струмоприймачів. Час спрацювання пристроїв автоматичного підключення резерву та автоматичного повторного підключення не вважається перериванням електроспоживання. Обсяг електричної енергії, що недовідпущена споживачу, визначається як різниця між обсягом електричної енергії, який мав бути поставлений споживачеві у період обмеження відповідно до договору (визначається, виходячи із значення договірної величини обсягу споживання та часу переривання), і фактично отриманим споживачем обсягом електричної енергії за цей період. Нарахована за актом величина відшкодування за перерву в електропостачанні враховується в наступних розрахункових періодах або за заявою споживача перераховується на його поточний рахунок.

На підставі зазначеного положення позивачем була розрахована вартість недопоставленої електричної енергії у розмірі 123 723,08 грн., яку СФГ «Полес» кваліфікує як шкоду, заподіяну внаслідок порушення ВАТ «Крименерго» Правил користування електричною енергією. Розрахунок заподіяної шкоди разом із рахунком-фактурою на її оплату був направлений позивачем на адресу ВАТ «Крименерго» та СМЕМ ВАТ «Крименерго» разом із супровідним листом №2808/06-КЭ від 28.08.2006 р. Враховуючи те, що вартість заподіяної шкоди не була відшкодована відповідачем в добровільному порядку, СФГ «Полес» звернулося з відповідним позовом до суду.

Оцінивши в сукупності наявні  в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Селянського фермерського господарства «Полес» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина правопорушника.

З огляду на викладене, можна зробити висновок, що відшкодуванню підлягає завдана шкода, тобто шкода, причиною якої є порушення зобов’язання, якого припустився боржник. Отже, між порушенням та шкодою має бути причинний зв’язок. За відсутністю такого зв’язку шкода не відшкодовується. При вирішенні питання про наявність чи відсутність причинного зв’язку слід враховувати, що необхідно виявляти зв’язок між саме між порушенням зобов’язання та шкідливими наслідками (шкодою), а не між діями (бездіяльністю) боржника взагалі та шкодою.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від 27.03.1992 р. №6 (з подальшими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв’язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст.456 ЦК.

В Роз’ясненнях №02-5/215 від 01.04.1994 р. „Про деякі питання практики вирішення спорів пов’язаних з відшкодуванням шкоди” Вищий арбітражний суд України зазначив, що для правильного вирішення спорів, пов’язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов’язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального Кодексу України). Виходячи з цього, відповідно до статті 441 Цивільного кодексу України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівниками відповідача під час виконання ними своїх трудових (службових) обов’язків, безпосередній причинний зв’язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Як свідчать матеріали справи, заявлений позивачем до відшкодування розмір шкоди СФГ «Полес» обгрунтовує порушенням відповідачем Правил користування електричною енергією при відключенні СФГ «Полес» від електропостачання, що призвело до недопоставки електричної енерігії в розмірі ціни позову.

Проте, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням ГС АР Крим від 11-19.07.2006 р. у справі №2-3/8527-2006 була встановлена правомірність дій ВАТ «Крименерго» по відключенню СФГ «Полес» від енергопостачання у зв’язку з тим, що позивач мав заборгованість по сплаті спожитої електроенергії станом на початок 2003 р. Ці висновки також були відображені в висновку Кримського територіального представництва НКРЕ від 02.03.2006 р. Рішення господарського суду першої інстанції в цій частині було залишено без змін Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2007 р.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, факт правомірності відключення позивача від електричної енергії є преюдиціальним, який спростовує твердження СФГ «Полес» про порушення ВАТ «Крименерго» Правил користування електричною енергією.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому порядку.

Аналогічне положення щодо звільнення від відповідальності у вигляді відшкодування збитків закріплено в статті 226 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше.

Таким чином, враховуючи відсутність факту порушення відповідачем господарського зобов’язання (протиправної поведінки), як необхідної складової частини цивільного правопорушення, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог СФГ «Полес».

Більш того, суд звертає увагу на порушення позивачем порядку складання та оформлення акту про порушення ПКЕЕ від 20.01.2006 р. Так, як вже було зазначено раніше, Правилами користування електричною енергією передбачено, що акт про порушення складається з обов’язковим викликом представника постачальника електричної енергії та електропередавальної організації (основного споживача).

Згідно з приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, способом, передбаченим чинним законодавством України для доведення такого роду фактів. У той же час, суд не надав суду належних доказів направлення на адресу відповідача заяви  №0901/05 від 09.01.2006 р. про виклик представників ВАТ «Крименерго» для складання відповідного акту, яка, згідно з Правилами надання послуг поштового зв’язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. N 1155, повинна була бути надіслана на адресу відповідача з оголошеною цінністю та описом вкладення.

Крім того, судом встановлено, що позивачем здійснений розрахунок шкоди за період з 20.04.2002 р. по 20.08.2006 р., у той час як акт про порушення ПКЕЕ складений 20.01.2006 р., що не відповідає п. 6.46 ПКЕЕ, яким передбачено, що обсяг електричної енергії, що недовідпущена споживачу, визначається як різниця між обсягом електричної енергії, який мав бути поставлений споживачеві у період обмеження відповідно до договору (визначається, виходячи із значення договірної величини обсягу споживання та часу переривання), і фактично отриманим споживачем обсягом електричної енергії за цей період.

Суд також зазначає, що статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, приймаючи до увагу те, що позовна заява була направлена СФГ «Полес» до суду 12.11.2006 р. (здана до відділу зв’язку), та враховуючи наявне в матеріалах справи клопотання відповідача про застосування позовної давності, заявлені позивачем вимоги про стягнення шкоди за період з 20.04.2002 р. по 12.11.2003 р. також не підлягають задоволенню з причини пропуску позовної давності.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.