ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.11.07
Справа № 17/417-07.

За позовом: Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумськоїміської ради

до відповідача: Об‘єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моя оселя»

про зобов‘язання вчинити певні дії

Суддя  КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача:          Лиманська С.В.

Від відповідача:          Чорних О.І.

У засіданні брали участь: секретар судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд зобов‘язати відповідача встановити побудинкові лічильники, а також спонукати до укладення договору Об‘єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моя оселя» з КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про водопостачання та водовідведення; стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов‘язані з розглядом справи в суді.

Згідно листа від 24.09.2007 р. позивач запропонував змінити пункт 5.1. спірного договору викласти в новій редакції: «п.5.1.. Межа розподілу водопроводу та каналізації визначається: а) згідно схем водопостачання та прийому стічних вод, доданих до договору; б) «Виробник» обслуговує водопровідні мережі до зовнішнього зрізу будинку, каналізаційні мережі до першого каналізаційного колодязя будинку (Підставап.1.12, 1.17 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. №65).

Відповідач в письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач повинен укладати договори безпосередньо зі споживачами, а також додав, що з умовами, викладеними в  запропонованій позивачем редакції договору він не згоден.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд встановив:

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №732814 Об‘єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моя оселя» зареєстровано виконавчим комітетом Сумської міської ради 09.11.2006 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом №11 від 22.01.2007 р. звернувся до позивача з пропозицією укласти договір на водопостачання та прийом стічних вод з 01.02.2007 р.

Проте, з отриманим від позивача проектом договору відповідач не погодився, про що повідомив КП «Міськводоканал» Сумської міської ради листом від 14.02.2007 р. №17, де зазначив, що вважає за доцільне залишити попередню практику укладання договорів безпосередньо зі споживачами, а не з ним як з юридичною особою.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що в розумінні Закону України «Про об‘єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідач є споживачем комунальних послуг, а  тому на підставі п.п. 1, п.3 ст. 20 Закону України  «Про житлово-комунальні послуги» зобов‘язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений позивачем згідно типового договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об‘єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про об‘єднання співвласників багатоквартирного будинку» за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 22 Закону України «Про об‘єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що за відсутності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг управитель зобов'язаний за рахунок коштів балансоутримувача встановити загальнобудинкові прилади обліку.

Так, позивач не подав суду доказів відсутності у відповідача технічної можливості проведення по квартирного обліку споживання водо-, тепло-, гарячого водопостачання та інших послуг власниками жилих і нежилих приміщень.

Крім того, представник відповідача пояснив в судовому засіданні, що на даний час близько 80% власників квартир встановили поквартирні прилади обліку споживання водо-, тепло-, гарячого водопостачання.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача в частині зобов‘язати відповідача встановити побудинкові лічильники є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі за текстом - «Закон»)відносини між учасниками (власник, споживач, виконавець, виробник, балансоутримувач, управитель) у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Підпункт 2 п. 3 ст. 21 Закону зобов‘язує виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно вимог ст. 29 Закону договір на надання житлово-комунальних послуг укладається між власником квартири (споживачем) та балансоутримувачем, якщо останній є виконавцем послуги. В разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договір з іншим виконавцем.

Рішенням №720 від 27.12.2005 р. «Про визначення виробників послуг і виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» з 01.10.2005 р. КП «Міськводоканал» Сумської міської ради визначене виробником і виконавцем послуги населенню по місту Суми з водопостачання та водовідведення.

Крім того, даним рішенням на позивача покладений обов‘язок укласти договори на надання послуг з теплопостачання, холодне та   гаряче водопостачання, а також водовідведення із споживачами за формою Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що позивач повинен укладати договори про водопостачання та водовідведення безпосередньо зі споживачами послуг (власниками квартир), які ним надаються на підставі затвердженого Типового договору, а тому вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК витрати по сплаті державного мита та витрати  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача

Керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити.

Суддя                                                                                О.В. Коваленко