ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.08.07 р.
Справа № 4/228

Представниками сторін не надані
письмові клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу.
Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді  Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання
Кужель А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
позовної  заяви:

за позовом -               Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 м. Харків

до відповідача -          Закритого акціонерного товариства
“Керамік” м. Артемівськ

про
стягнення 36859,15грн., з яких: 27178,14грн. - сума боргу, 2459,92грн. -
пеня, 4917,81грн. - штраф, 581,33грн. - 3% річних, 1721,95грн. - сума інфляції

за участю представників
сторін:

від позивача -  ОСОБА_2-довіреність,

від відповідача - Василюк Л.М. -
довіреність від 10.05.07року,

в с т а н о в и в:

Позивач заявив позовні вимоги про
стягнення з відповідача 36859,15грн., з яких: 27178,14грн. - сума боргу,
2459,92грн. - пеня, 4917,81грн. - штраф, 581,33грн. - 3% річних, 1721,95грн. -
сума інфляції.

В підтвердження позову позивач посилається
на укладений з відповідачем договір поставки НОМЕР_1 від 10.05.2006року,
рахунки -фактури №426 від 25.07.2006року, №545 від 17.08.2006року, №671 від
11.09.2006року, №840 від 10.10.2006року, накладні №369 від 03.08.2006року, №456
від 22.08.2006року, №565 від 13.09.2006року, №741 від 12.10.2006року,
довіреності ЯМГ №603048 від 03.08.2006року, ЯМУ №354520 від 21.08.2006року, ЯМУ
№354546 від 13.09.2006року, ЯМУ №354577 від 12.10.2006року, банківські виписки
про зарахування оплати, вимогу №23 від 28.11.2006року.

Відповідач заперечив проти вимог
позову, вважаючи, що позивачем  вказана в
позові невірно сума боргу, так як частка одержаного товару не одержана, тому і
нараховані фінансові санкції не вірно.

В підтвердження своїх заперечень
документів не надано.

Дослідивши матеріали справи та,
заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що між сторонами
10.05.2006року підписаний договір поставки НОМЕР_1, в якому передбачені всі
істотні умови для договорів поставки, тому він вважається судом укладеним.

За цим договором ОСОБА_1 взяла на
себе зобов'язання постачальника, а саме до закінчення строку договору -
31.12.2007року, поставляти покупцю - ЗАТ “Керамік” пакувальне обладнання та
інші матеріали (п.1.1) в строки не більше 5-ти календарних днів з часу
одержання заявки від покупця і її узгодження по асортименту, кількості партії
та ціни (п.2.2, 2.1) на умовах СРТ- склад покупця (п.2.4) та оплати в термін не
пізніше 10-ти банківських днів з моменту поставки, але не пізніше
передостаннього банківського дня місяця в якому була здійснена поставка
(п.3.1). Оплата рахунку-фактури чи довіреності на одержання товару, є
підтвердженням узгодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару.

Приймаючи до уваги, що відповідно
до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб'єкти
господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином
відповідно до закону, договору, господарський суд, аналізує надані документи, в
підтвердження виконання умов договору сторонами.

2

Судом з матеріалів справи
встановлено, що відповідачем на підставі:

1.
довіреності ЯМГ №603048 від 03.08.2006року поставлено по накладній № 369
від 3.08.2006р. продукцію на загальну суму 23026,34грн.;

2.    довіреності ЯМУ №354520 від 21.08.2006року
поставлено по накладній № 456 від 22.08.2006р. продукцію на загальну суму
10875,43грн.;

3.    довіреності ЯМУ №354546 від 13.09.2006року
поставлено по накладній № 565 від 13.19.2006р. продукцію на загальну суму
16890,86грн.;

4.    довіреності ЯМУ №354577 від 12.10.2006року
поставлено по накладній № 741 від 12.10.2006р. продукцію на загальну суму
14120,94грн.;

Крім цього поставлено за цим же
договором відповідачу товар по накладним № 270 від 12.07.2006р. на суму
11986,85грн. та по накладній № 350 від 28.07.06р. на суму 1215,00грн.

Всього поставлено товару за спірним
договором на загальну суму 78115,42грн.

Позивачем виставлені відповідачу
рахунки-фактури:

-
№ 318 від 06.07.06р. на суму 11986,85грн. за поставку по накладній № 270
від 12.07.06р., який сплачений відповідачем попередньо поставці 11.07.06р.
платіжним дорученням № БВ-0000055 в повному обсязі;

-
№ 426 від 25.07.06р. на суму 24241,34грн. за поставку по двом накладним
№ 350 від 28.07.06р. та № 369 від 03.08.06р., який сплачений відповідачем
частково в сумі 6075,00грн. платіжним дорученням № БВ-0000071 від 01.08.06р.;

-
№ 545 від 17.08.2006р. на суму 10875,43грн., за поставку по накладній №
546 від 22.08.06р., який сплачений відповідачем повністю платіжним дорученням №
БВ-0000101 від 11.09.06р.;

-
№ 671 від 11.09.06р. на суму 16890,86грн., за поставку по накладній №565
від 13.09.06р.,

-
№ 840 від 10.10.06р. на суму 14120,94грн. за поставку по накладній № 741
від 12.10.06р.

відповідачем перераховані кошти
платіжними дорученнями: № БВ-0000105 від 15.09.06р. на суму 10000,00грн., №
БВ-0000122 від 09.10.06р. на суму 10000,00грн., № БВ-0000073 від 16.04.07р. на
суму 2000,00грн.

Всього сплачено відповідачем за
одержаний товар 50937,28грн.

Одержаний покупцем товар мусив бути
оплачений в термін не пізніше 10-ти банківських днів з моменту поставки, але не
пізніше передостаннього банківського дня місяця в якому була здійснена поставка
(пю3.1).

Заборгованість відповідача перед позивачем
на час розгляду справи склала 27178,14грн.

Відповідно до загальних умов
виконання зобов'язання викладених в статтях 526,530 Цивільного кодексу України,
боржник повинен сплатити одержаний товар в строки передбачені умовами договору
і суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином у відповідності з діючим законодавством та укладеним між сторонами
договором як вимагає ст. 193  Господарського
кодексу України.

Відповідно до пункту другого статті
625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення,
а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів
не встановлений договором або законом.

Оскільки, господарський суд вважає
доведеними факт несвоєчасного виконання грошового зобов'язання відповідачем, як
і факт заборгованості в розмірі 27178,14грн., він стягує  з відповідача доведену суму боргу -
27178,14грн. з урахуванням індексу інфляції, яка становить 1721,95грн., а також
три проценти річних від простроченої суми, що становить 581,33грн.

У відповідності з ст.216
Господарського кодексу України (далі - ГК України), учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на
підставах і в порядку, передбачених цим кодексом та договором.

3

Відповідно до частини 1 статті 530
ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами передбачена пунктом 5.3
договору відповідальність за порушення строків оплати у вигляді пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від суми не оплаченого товару за кожен
календарний день простроченого платежу, а у разі затримки платежу більш 10
банківських днів, додатково оплачує штраф в розмірі 10% від суми
заборгованості.

Недотримання умови щодо строку
виконання зобов'язання є його порушенням, яке передбачено ст. 612 ЦК України як
прострочення.

Стаття 611 ЦК України серед правових
наслідків порушення зобов'язання передбачає, зокрема, сплату неустойки.

Згідно з положенням ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є  неустойка, що обчислюється у відсотках від
суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання
за кожен день прострочення  виконання.

Приймаючи до уваги, що матеріалами
справи доведено неналежне виконання взятих відповідачем зобов'язань, останній
повинен нести відповідальність у відповідності з діючим законодавством та
договором.

За порушення строків оплати
сторонами пунктом 5.3 договору передбачена відповідальність  у вигляді пені за кожен день прострочення
строків платежу і штраф в розмірі 10% від суми заборгованості за прострочення
платежу більш за 10 банківських днів.

Пунктом 6 ст.231 ГК України
визначений розмір штрафних санкцій за порушення грошових зобов'язань, розмір
яких коригується ще і обліковою ставкою Національного банку України за увесь
час користування чужими коштами. Зміст цієї статті закріплений і статтею 3
Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”,
яка є імперативною нормою і встановлює граничний розмір неустойки за
прострочення платежу - не більш подвійної облікової ставки Національного банку
України, яка діяла у період, за який стягується неустойка.

Строк, в межах якого нараховуються
штрафні санкції - це проміжок часу, протягом якого триває відповідне порушення,
за яке ці санкції встановлені договором (триваюче порушення).

Відповідно до ч. 6 ст.232 ГК
України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане. Тобто спеціальним
законодавством встановлено припікальний строк нарахування штрафних санкцій в
межах строку позовної давності.

Що стосується строку позовної
давності, то за загальними правилами - це строк, у межах якого особа, чиї права
порушені, може звернутися за захистом своїх порушених прав або інтересів шляхом
зверненням до суду (ст.256 ЦК України).

Відповідно до ст.223 ГК України при
реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері
господарювання застосовуються загальні та скорочені строки позовної давності,
передбачені ст.ст.257,258 ЦК України.

Так, згідно підпункту 1 пункту 2
ст.257 ЦК України скорочена позовна давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Приймаючи до уваги діюче
законодавство та укладений сторонами договір, пеня та штраф повинен бути
нарахований з дня, наступного за днем, коли зобов'язання повинно було бути
виконано, за період шість місяців.

Оскільки позивач звернувся у межах
одного року за захистом свого порушеного права з дня, коли відповідач повинен
був сплатити виставлені рахунки, але за шість місяців, господарський суд
задовольняє вимоги позивача щодо стягнення однієї санкції - за порушення
відповідачем грошового зобов'язання, але в сумі 2180,20грн. з урахуванням
ч.2ст.343 ГК України, яка прямо вказує на те, що пеня за прострочення платежу
встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується
пеня.

4

Щодо вимог позову про стягнення
штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання від суми заборгованості
у випадку прострочення оплати більше 10 банківських днів в розмірі 4917,81грн.,
суд відмовляє в цій частині, оскільки пеня нарахована з урахуванням діючого
законодавства (укладеного сторонами договору, шестимісячного строку позовної
давності, ставки НБУ).

В позовної заяві позивач просить
суд з метою забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові кошти
відповідача.

Вирішуючи це питання, господарський
суд виходить з наступного:

Забезпечення позову як засіб
запобігання можливим порушенням інтересів юридичної або фізичної особи, може
забезпечуватись на будь-який стадії процесу.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за
якістю на момент виконання рішення.

Оскільки позивач не довів суду
такого обґрунтовування, господарський суд відмовляє в забезпечені позову.

Суд покладає судові витрати в розмірі
прямо пропорційно стягнутої суми на відповідача з вини якого виник цей спір на
підставі ст.ст.44,49 ГПК України.

На підставі статей
256,526,546,549,610,625 Цивільного кодексу України, статей
175,193,216,229,п.6ст.231 Господарського кодексу України та, керуючись статтями
49,66-67,80,82,84, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м. Харків про
стягнення 36859,15грн. з Закритого акціонерного товариства “Керамік” м.
Артемівськ частково.

Стягнути з Закритого акціонерного
товариства “Керамік” м. Артемівськ на користь суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 м. Харків суму боргу з урахуванням індексу інфляції -
28900,09грн., три проценти річних від простроченої суми - 581,33грн.,
2180,20грн. - пені, державне мито - 316,62,грн. та 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Всього підлягає стягненню
31661,62грн. В решті позову відмовити.

Суддя

Рішення
господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного
господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений
ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений 06.08.2007року.

Надруковано
у 3прим.:

1-до
справи

1-позивачу

1-відповідачу