ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 р.

№ 2-924/07

Вищий  господарський  суду
України  в складі колегії

суддів:

Грейц К.В. - головуючого,
Бакуліної С.В., Глос О.І.,

розглянувши касаційну  скаргу

ОСОБА_26

на  постанову

від 10.08.2007

Запорізького апеляційного
господарського суду

у справі Мелітопольського
міськрайонного суду № 2-924/07

за позовом

ОСОБА_1,  ОСОБА_2

до

ТОВ “Мелітопольський ринок”,   ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26

3-тя особа

Приватний нотаріус
Мелітопольського міського нотаріального округу -  ОСОБА_27

про

визнання недійсними та скасування
рішень, прийнятих на загальних зборах
учасників  товариства
02.11.2005, про визнання недійсним договору дарування корпоративних прав

за участю представників:
- позивачів

ОСОБА_28

- відповідачів

не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від 16.04.2007 у справі № 2-924/07
(суддя Міщенко Т.М.), залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного
господарського суду (колегія суддів у складі головуючого судді Шевченко Т.М.,
суддів Мойсеєнко Т.В., Юхименка О.В.), позовні вимоги задоволені, визнано
недійсним та скасоване рішення загальних зборів учасників ТОВ “Мелітопольський
ринок” від 02.11.2005, визнано недійсним договір дарування корпоративних прав,
укладений 04.11.2005 між ОСОБА_3 та ОСОБА_24, посвідчений приватним нотаріусом
Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_27, зареєстрований в
реєстрі за № 6176.

Рішення та постанова у справі
мотивовані приписами ст. ст. 10, 53, 61 Закону України “Про господарські
товариства”, ст. ст. 116, 203, 215 ЦК України, положеннями Статуту ТОВ
“Мелітопольський ринок”.

Не погоджуючись з рішенням та
постановою у справі, ОСОБА_26 в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати,
в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм процесуального (ст. 101 ГПК України) та матеріального
(ст. 147 ЦК України) права.

Відзивів на касаційну скаргу не
надходило.

Представники відповідачів своїм
процесуальним правом на участь в судовому засіданні касаційної інстанції не
скористались.

Перевіривши у відкритому судовому
засіданні повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної
оцінки в постанові апеляційного господарського та рішенні місцевого судів,
колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.12.2006 позивачі звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області з позовом до ТОВ “Мелітопольський ринок”, учасників
товариства -фізичних осіб та ОСОБА_24 з позовом (з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог) про визнання недійсним та скасування рішення
загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю
“Мелітопольський ринок” від 02.11.2005 та визнання недійсним договору дарування
корпоративних прав, укладеного 04.11.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_24,
посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_27

Свої вимоги позивачі обґрунтовували
посиланням на неправомочність загальних зборів, на яких приймалось спірні
рішення, проведених за відсутності більшості учасників товариства, в тому числі
і ОСОБА_3, якій на цих зборах надано згоду на дарування 50% своєї частки у
статутному фонді товариства іншій особі ОСОБА_24, а також не дотримання норм
чинного законодавства та положення Статуту товариства щодо порядку відчуження
частки у статутному капіталі та невідповідність договору дарування вимогам
чинного законодавства.

Судами попередніх інстанцій під час
розгляду справи встановлено, що відповідно до Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю “Мелітопольський ринок” в редакції, яка діяла на час
проведення оспорюваних зборів від 02.11.2005, товариство створене за рішенням
його засновників шляхом перетворення орендного підприємства “Мелітопольський
ринок” і є його правонаступником (п. 1.1 Статуту). Відповідно до розділу 5
Статуту засновниками (учасниками) товариства є 23 фізичні особи, перелічені у
п. 5.2 Статуту з зазначенням розміру внеску до статутного капіталу товариства
та визначенням частки у процентах, зокрема, учасниками ТОВ “Мелітопольський
ринок” є ОСОБА_3 з розміром внеску 94486 грн., що складає 59,47 % у статутному
капіталі товариства, ОСОБА_5 -розмір внеску 12991,16 грн. або 8,18%, ОСОБА_4 -
5875,02 грн. або 3,70%, інші учасники товариства мають частку у відсотках в
статутному фонді товариства, що дорівнює
від 1,66% до 0,35%, в тому числі позивачі ОСОБА_1 -0,35%, ОСОБА_2
-1,66%.

Оспорювані збори учасників ТОВ
“Мелітопольський ринок” оформлені протоколом №5 зборів від 02.11. 2005, в якому
зазначено, що на зборах присутні 23 учасника, тобто, 100 % загальної кількості
учасників товариства, а питанням № 1 порядку денного є відчуження частки
ОСОБА_3 в статутному фонді товариства.

В зазначеному протоколі також
вказано, що ОСОБА_3 у письмовій формі запропонувала кожному з учасників
товариства придбати у неї 50% її частки у статутному фонду товариства у розмірі
47243 грн., що складає 29,735%, але жоден з учасників товариства не виявив
бажання придбати дану частку, в зв'язку з чим збори вирішили надати згоду
ОСОБА_3 на дарування частини своєї частки у статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю “Мелітопольський ринок” ОСОБА_24, який мешкає у
АДРЕСА_1, з внесенням відповідних змін до Статуту, а також прийняти ОСОБА_24 до
складу учасників ТОВ “Мелітопольський ринок”.

04.11.2005 між ОСОБА_3 та ОСОБА_24
був укладений договір дарування корпоративних прав, нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_27 та зареєстрований у реєстрі за № 6167, відповідно
до умов якого, засновник ТОВ “Мелітопольський ринок” - громадянка ОСОБА_3, що
діє за згодою решти засновників ТОВ “Мелітопольський ринок”, на підставі
протоколу № 5 від 02.11.2005, подарувала, а громадянин ОСОБА_24 прийняв в дар
29,735 % корпоративних прав (прав на управління та отримання прибутку
підприємства), належні дарувальнику стосовно ТОВ “Мелітопольський ринок” на
підставі Статуту.

За твердженнями позивачів -
учасників товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - про проведення 02.11.2005 загальних
зборів ТОВ “Мелітопольський ринок” їх належним чином не повідомили, придбати
частку у статутному капіталі товариства ОСОБА_3 їм не пропонувала, участь в
зборах вони не приймали, вважають, що були порушені їх корпоративні права на
участь в управлінні товариством і переважне право на придбання частки у
статутному капіталі, у зв'язку з чим звернулись до суду з позовною заявою щодо
захисту та відновлення порушених прав шляхом визнання незаконним рішення,
прийнятого на загальних зборах товариства 02.11.2005 та визнання недійсним
договору дарування від 04.11.2005 як такого, що укладено на підставі
незаконного рішення.

Задовольняючи позов, суди
попередніх інстанцій виходили з наступних приписів діючого законодавства.

Згідно зі ст. 10 Закону України
“Про господарські товариства” учасники господарського товариства мають право
брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в
установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Аналогічні норми містяться у
Цивільному (ст. 116) та Господарському (ст. 88) кодексах України, що набрали
чинності з 01.01.2004

Відповідно до ст. 61 Закону України
“Про господарські товариства” про проведення загальних зборів товариства
учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і
місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено
не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

У пункті 6.7 Статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю “Мелітопольський ринок” зазначено, що про проведення
зборів товариства учасники повідомляються в письмовій формі головою товариства,
з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Таке
повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до дати призначення
зборів учасників.

Пунктом 6.12 Статуту встановлено,
що збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (або
їх представники), що володіють у сукупності більш як 60 % голосів.

Судами першої та апеляційної
інстанцій достеменно встановлено, що  в
порушення зазначених законодавчих та статутних приписів належні докази
повідомлення всіх учасників товариства про загальні збори відсутні, в загальних
зборах 02.11.2005 участі не приймали учасники товариства, яким в сукупності
належить більш ніж 60 % у статутному капіталі (ОСОБА_3, ОСОБА_21, ОСОБА_9,
ОСОБА_1, ОСОБА_2), що є підставою для визнання зборів неповноважними, а рішень,
прийнятих такими зборами, недійсними.

Крім того, загальні підстави і
наслідки недійсності угод встановлені положеннями ст. ст. 203, 215 Цивільного
Кодексу України, згідно з якими недійсною визнається угода, що не відповідає
вимогам закону.

Відповідно до статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 116 ЦК України,
учасник товариства має право здійснити відчуження часток у статутному капіталі
товариства у порядку, встановленому законом.

Статтею 53 Закону України “Про
господарські товариства” в редакції, що діяла на час укладення спірного
договору дарування, учасник товариства з обмеженою відповідальністю може за
згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи
кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше не передбачено установчими
документами, то і третім особам. Учасники товариства користуються переважним
правом придбання частки (її частини) учасника, який її відступив, пропорційно
їх часткам у статутному фонді товариства або в іншому погодженому між ними
розмірі.

Аналогічні приписи містяться в
пункті 7.1.5 Статуту ТОВ “Мелітопольський ринок”, яким закріплено право
учасника товариства відступити свою частку в статутному капіталі іншому
учаснику або третій особі за згодою інших учасників.

Отже, виходячи зі змісту наведених
норм закону та приписів Статуту, відступлення учасником товариства своєї частки
у статутному капіталі товариства як учаснику товариства, так і третій особі
повинно відбуватися лише за згодою решти учасників.

Оскільки судами встановлена
відсутність участі 100 % складу учасників товариства у зборах 02.11.2005, де б
вони могли надати згоду на відчуження частки у статутному фонді товариства
третій особі, а також відсутність доказів інформування всіх учасників про намір
учасника ОСОБА_3 відступити свою частку третій особі та доказів надання згоди
всіма учасниками товариства у будь-який іншій спосіб, слід погодитись з
висновком судів попередніх інстанцій про те, що рішення, прийняті такими
зборами, а також договір дарування, укладений на виконання цього рішення, є
недійсними з огляду на їх суперечливість вищевказаним вимогам чинного
законодавства.

Посилання скаржника на неврахування
судами попередніх інстанцій встановленого частиною 2 ст. 147 ЦК України права
учасника на відчуження своєї частки в статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю третім особам не спростовують зазначеного висновку
суду, оскільки згідно цієї норми таке відчуження допускається за умови, якщо
інше не встановлено статутом товариства, а, як зазначалось вище, Статутом ТОВ
“Мелітопольський ринок” встановлені обмеження на відступлення частки у вигляді
отримання попередньої згоди інших учасників.

Крім того, колегія суддів зазначає,
що надання згоди всіма учасниками товариства на відступлення частки у
статутному капіталі третій особі унеможливлюється встановленими судами
попередніх інстанцій обставинами невиконання учасником товариства передбаченого
пунктом 7.2.8 Статуту зобов'язання повідомити інших учасників про свій намір
продати (відступити) свою частку у статутному капіталі.

Беручи до уваги встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи та унормовані статтею 1117 ГПК
України межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів
погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про підставність та
ґрунтовність позовних вимог та вважає доводи касаційної скарги такими, що не
спростовують цих висновків, а, отже, підстав для скасування або зміни прийнятих
у справі судових актів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11111  Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 10.08.2007 у
справі Мелітопольського міськрайонного суду № 2-924/07 залишити без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_26 залишити без задоволення.

Головуючий   суддя
К.Грейц

Судді
С.Бакуліна

О.Глос