ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

09.11.07
Справа №11/510д/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Колодій Н.А.  , Кричмаржевський В.А.

при секретарі: Лолі Н.А.,

за участю представників:

позивача: ШоніяМ.В. - довіреність № б/н від
09.11.2007р.;

відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 2356 від
26.06.2007р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя на рішення господарського
суду Запорізької області від 05.09.2007 р. у справі № 11/510д/07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю
«Торговий дім «Світ напівфабрикатів», м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Запоріжжя

про визнання договору недійсним

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ
напівфабрикатів» звернулося до господарського суду Запорізької області з
позовною заявою про визнання недійсним договору поставки, укладеного між
Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ напівфабрикатів»,
м. Запоріжжя та Приватним підприємцем ОСОБА_1, м. Запоріжжя 01.07.2005 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Гончаренко С.А.)
від 05.09.2007 року у справі № 11/510д/07 позов задоволено. Визнано недійсним
договір поставки товару б/н           від
01.07.2005р. Стягнуто з відповідача на користь позивача 85грн. 00коп.
державного мита та 118грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішення
суду мотивовано тим, що спірний договір є недійсним, оскільки не відповідає
вимогам чинного законодавства, не містить істотних умов договору поставки, а
саме: ціну, специфікацію, номери та індекси стандартів та технічних умов.

Приватний підприємець ОСОБА_1, м. Запоріжжя не погодився із рішенням
господарського суду першої інстанції та звернувся до апеляційної інстанції з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької
області від 05.09.2007 р. у справі № 11/510д/07 скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вважає, що місцевим господарським
судом при прийнятті оскаржуваного рішення порушені норми матеріального та
процесуального права. Посилається на порушення судом ст. 208 Господарського
кодексу України щодо наслідків визнання договору недійсним. Посилається на те, що
той факт, що умови договору були погоджені сторонами підтверджується тим, що
договір підписаний позивачем, частково виконувався з його сторони, а також
повністю прийняте виконання договору з боку відповідача. Вказує на те, що
сторонами було досягнуто домовленості по умовах формування ціни та до кументах,
які підтверджують якість товару, і ці положення не суперечать вимогам
цивільного законодавства.

Ухвалою
Запорізького апеляційного господарського суду від 23.10.2007 року у справі  № 11/510д/07 апеляційну скаргу прийнято до
розгляду.

Розпорядженням Першого заступника голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 2993 від 08.11.2007 року справу № 11/510д/07 передано
колегії суддів у складі: головуючий суддя: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді:
Колодій Н.А., Кричмаржевський В.А., якою апеляційна скарга прийнята до
розгляду.

В
судовому засіданні 09.11.2007 року
присутній представник відповідача підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі.

Позивач
відзив на апеляційну скаргу не надав. Представник позивача в судовому засіданні
заперечив проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив
суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду -
без змін.

За заявою присутніх представників сторін, апеляційний
розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів судового
процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою присутніх представників
сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99 Господарського процесуального
кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду
у повному обсязі.

Вислухавши представників позивача та відповідача,
розглянувши матеріали справи та апеляційних скарг, Запорізький апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Світ напівфабрикатів», м.Запоріжжя (покупцем) та Приватним підприємцем
ОСОБА_1, м. Запоріжжя (постачальником) укладено договір поставки товару.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов'язався в порядку та
строки, встановлені договором, виготовити та передати у власність покупцю
заморожені напівфабрикати, у визначеній кількості, відповідної якості та по
узгодженій ціні, а останній прийняти товар і оплатити його на умовах,
визначених у договорі.

Визнання
недійсним вказаного договору поставки, на підставі ст. 207 Господарського
кодексу України, у зв'язку з відсутністю у договорі всіх істотних умов,
передбачених законодавством для договорів даного виду, було предметом судового
позову у цій справі.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін,
розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального
права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню, в силу наступного:

Згідно
ст.207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не  відповідає вимогам закону, або вчинено з
метою, яка завідомо суперечить інтересам держави  і
суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності),
може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст.208 цього ж кодексу, якщо господарське зобов'язання
визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,  то за
наявності  наміру  в
обох  сторін  -
у  разі виконання  зобов'язання
обома  сторонами - в доход держави
за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі
виконання  зобов'язання однією стороною з
другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне
з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише
у однієї із  сторін  усе одержане
нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного стягується  за рішенням
суду  в  доход держави. У  разі
визнання  недійсним зобов'язання з
інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане
за зобов'язанням,  а за неможливості
повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші
наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Так, вимагаючи
визнати недійсним договір поставки від 01.07.2005 року, позивач вказує на те,
що спірний договір не містить декілька істотних умов, передбачених чинним
законодавством для договорів даного виду: в порушення ч.2 ст.189 Господарського
кодексу України в договорі взагалі відсутня ціна товару, що буде поставлятися
по договору; в порушення ч.2 ст.266 Господарського кодексу України, сторони не
узгодили специфікацію якою б визначили загальну кількість товарів, що
підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортимент,
номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами; в порушення ч.2 ст.268 Господарського кодексу України, в договорі не
зазначені номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про
якість товарів.

Згідно
ст.180  Господарського кодексу України:

1.Зміст  господарського  договору становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на встановлення,  зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті,
що  приймаються  ними
як  обов'язкові  умови
договору відповідно до законодавства.

2.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених
законом порядку та формі досягнуто  згоди
щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного
виду,  а  також
умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута
згода.

3.
При  укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

4. Умови
про предмет у  господарському договорі
повинні визначати  найменування
(номенклатуру,  асортимент) та кількість
продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх
якості.  Вимоги щодо якості
предмета договору визначаються
відповідно до обов'язкових для
сторін  нормативних  документів, зазначених у статті 15 цього
Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов,
що забезпечують захист  інтересів
кінцевих споживачів товарів і послуг.

5.
Ціна  у
господарському  договорі  визначається в порядку, встановленому  цим
Кодексом,  іншими  законами,
актами  Кабінету Міністрів
України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено
доплати до встановленої  ціни  за
продукцію (роботи,  послуги) вищої
якості  або виконання робіт у скорочені
строки порівняно з нормативними.

Відповідно до ч.2 ст.189 Господарського кодексу України, ціна  є
істотною  умовою  господарського договору. Ціна зазначається в
договорі у гривнях. Ціни у
зовнішньоекономічних договорах
(контрактах)  можуть  визначатися в іноземній валюті за згодою
сторін.

Згідно
ч.2 ст.266 вказаного кодексу, загальна кількість товарів, що підлягають  поставці,
їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за
сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються   специфікацією   за
згодою  сторін,  якщо
інше не передбачено законом.

Статтею
268 Господарського кодексу України визначено, що: 1.Якість  товарів,
що  поставляються, повинна
відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації,  яка встановлює вимоги до  їх
якості,  або  зразкам
(еталонам),  якщо сторони  не визначать у договорі більш високі вимоги
до якості товарів. 2.Номери та індекси стандартів,  технічних
умов або  іншої документації  про
якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не
опубліковано у загальнодоступних виданнях, її
копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця
на його вимогу. 4.Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що
поставляються, належним
товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо
інше не передбачено в договорі.

Як
встановлено колегією суддів, розділом 2 спірного договору, сторони узгодили, що
якість товару, його упаковка та маркіровка повинні відповідати державним
стандартам та технічним умовам, діючими на території України. Постачальник зобов'язався
на кожну партію постачаємої продукції видавати якісне посвідчення. Вартість
товару визначається на підставі прайс-листів постачальника і може бути змінена
за попередньою згодою з покупцем.

Розділом
3 договору сторони також дійшли до згоди, що якість, асортимент, ціна за
одиницю постачаємого товару зазначається у видатковій накладній, складеній на
підставі офіційної заявки покупця; поставка партії товару здійснюється
постачальником на підставі заявки покупця.

Як
свідчать матеріали справи, відповідач поставляв позивачу товар за телефонними
заявками, на підставі накладних, складених відповідно до умов договору.
Зазначені накладні містять назву (асортимент) товару, кількість та ціну,
підписані відповідальними особами з боку обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, за умовами спірного договору, сторони узгодили
ціну товару, що буде поставлятися по договору; кількість товарів, що підлягають
поставці,  зазначили про якість
товарів.

Також
слід зазначити, що спірний договір повністю виконувався з боку відповідача та
частково - з боку позивача. Інших договірних відносин між сторонами не
існувало.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2007 року,
підписаного з боку відповідача та позивача по справі, заборгованість позивача
перед відповідачем складає 353045грн.08коп.

При
прийнятті цієї постанови, колегія суддів також враховує, що до виконання
господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу
України. Статтею 14 Цивільно го кодексу України передбачено, що цивільні
обов'язки виконуються у межах, встановле них договором. Однак, згідно ст.6
Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень
актів цивільного законодавства та врегулюва ти свої відносини на власний
розсуд. В свою чергу, ст.628 цього ж кодексу, дозволяє сторонам укласти
договір, в якому містяться елементи різних договорів, а умови можуть бути
визначені сто ронами на свій розсуд і погоджені ними.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Колегія
суддів вважає, що позивачем не доведено правомірність заявлених позовних вимог
щодо наявності законних підстав для
визнання спірного договору недійсним. До того ж, позивач посилається на
невідповідність спірного договору вимогам закону, обґрунтовуючи свої вимоги
відсутністю істотних умов договору.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку  що спірний договір
не відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, висновки господарського суду не
відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, у
зв'язку з чим, рішення господарського суду першої інстанції у цій справі слід
скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача
у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Судові
витрати за позовом (державне мито в сумі 85грн.00коп. та 118грн.00коп. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу) та державне мито за
апеляційною скаргою в сумі 42грн.50коп.
відносяться на позивача.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 49, 99, 101, п.2  ст. 103, п. 3
та п. 4 ч.1 ст. 104, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України,  апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя задовольнити.

Рішення
господарського суду Запорізької області від 05.09.2007р. у справі   №11/510д/07 скасувати та прийняти нове
рішення.

У
задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Стягнути з
Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ напівфабрикатів»,
м. Запоріжжя на користь Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя
42грн.50коп. державного мита за апеляційною скаргою. Видати наказ.

Зобов'язати господарський суд Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову оформлено у повному обсязі та підписано
14.11.2007 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Колодій Н.А.  Кричмаржевський В.А.