СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

21.06.2007

Справа №2-7/4801-2007А

За позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

До відповідача: Сімферопольської
міської ради (95000, м. Сімферополь, вул. Толстого, 15)

Третя особа - Управління
містобудування та архітектури Сімферопольської міської ради (м. Сімферополь,
вул. Толстого, 15)

Про скасування рішення.

Суддя господарського суду АР Крим І. І.
Дворний

Секретар судового засідання В. Є. Євген'єва

представники:

Від позивача -  ОСОБА_2, предст., дов. від 20.03.2007 р.

Від відповідача  - не з'явився.

Від третьої особи - не з'явився.

Суть адміністративної  справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою, в якій
просить суд скасувати рішення Сімферопольської міської ради 12 сесії 5
скликання №141 від 14.12.2006 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
спірне рішення не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки на
підставі рішення виконавчого комітету Сімферопольської міської ради від
24.12.2004 р. №2567 був розроблений робочий проект магазину, який є капітальною
спорудою та в рішенні №95 від 12.10.2006 р. було помилково вказано, що
розміщення магазину буде здійснено у тимчасових конструкціях.

Третя особа в письмових поясненнях
від 11.06.2007 р. повідомив, що рішенням виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради від 24.12.2004 р. №2567 був наданий дозвіл на виконання комплексу
проектних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_2 з організацією додаткового
входу та будівництвом прибудови на земельній ділянці площею 56 кв. м. для
розміщення магазину. Рішенням сесії №95 від 12.10.2006 р. була надана земельна
ділянка для будівництва прибудови до квартири під магазин у тимчасових
конструкціях. Вказані документи, на думку третьої особи, не є підставою для
фактичного знесення квартири та початку здійснення будівельних робіт.
Управління містобудування та архітектури повідомило, що у позивача відсутній
договір оренди земельної ділянки, що суперечить ст. 125 Земельного кодексу
України. Крім того, третя особа звернула увагу на те, що СПД ОСОБА_1 не
отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції ДАБК. На підставі
викладеного третя особа просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечення на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив,
про час та місце слухання справи був проінформований належним чином
рекомендованою кореспонденцією.

Третя особа у судове засідання не
з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце слухання
справи була проінформована належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався у порядку
ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

02.08.2002 р. між 15.06.1999 р. між
ОСОБА_1 (Покупець) та ОСОБА_3 (Продавець) був укладений договір
купівлі-продажу, згідно з п. 1 якого Продавець продає, а Покупець купує квартиру
АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 5 вказаного
договору продаж квартири, що відчужується, здійснена сторонами за 31866,00
грн., які сплачені Покупцем Продавцю повністю до підписання цього договору.

Рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради №1743 від 23.10.2003 р. були затверджені акти
міської міжвідомчої комісії про визнання квартир непридатними для постійного
проживання: АДРЕСА_2. Вказаним рішенням власникам квартир було рекомендовано
оформити переобладнання квартир у встановленому законом порядку.

Рішенням виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради №2567 від 24.12.2004 р. були внесені пропозиції
сесії Сімферопольської міської ради:

-          погодитися з місцем розташування та
розмірами земельної ділянки площею 56,0 кв. м. для будівництва прибудови до
квартири №9 з організацією додаткового входу по АДРЕСА_2 для розміщення
магазину;

-          дозволити СПД ОСОБА_1 виконати проект
відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Крім того, вказаним рішенням був
затверджений акт вибору та обстеження земельної ділянки та дозволено СПД
ОСОБА_1 виконати комплекс проектних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_2 з
організацією додаткового входу та будівництва прибудови на земельній ділянці
площею 56,0 кв. м. для розміщення магазину.

Рішенням Сімферопольської
міської ради 26 сесії ІУ скликання №406 від 21.04.2005 р. СПД ОСОБА_1 був
наданий дозвіл на розроблення проектів землеустрою по відведенню земельної
ділянки площею 0,0056 га по АДРЕСА_2 для будівництва прибудови до квартири АДРЕСА_2  під приміщення магазину.

На підставі вказаних рішень позивачем
був розроблений робочий проект двоповерхового магазину промтоварів по АДРЕСА_2
в м. Сімферополі, який був погоджений у відповідних державних органах.

Проте, як свідчать матеріали справи
Рішенням Сімферопольської міської ради 12 сесії 5 скликання №141 від 14.12.2006
р. був задоволений протест прокурора м. Сімферополя №534исх/06 від 06.11.2006
р. та скасований п. 1.2 рішення 8-ї сесії Сімферопольської міської ради У
скликання від 12.10.2006 р. №95 «Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,0056 га по АДРЕСА_2 в короткострокову оренду строком
на 2 роки для будівництва прибудови до квартири, що реконструюється, під
розміщення магазину у тимчасових конструкціях».

Однак, з цього приводу суд вважає
за необхідне повідомити наступне.

Питання визначення системи та
гарантій місцевого самоврядування  в  Україні, засади    організації   та
діяльності,   правового   статусу
та відповідальності   органів    та
посадових    осіб    місцевого самоврядування, обсяг повноважень
при здійсненні своєї діяльності органів місцевого самоврядування визначаються
Законом України «Про місцеве самоврядування».

Відповідно п. 1,2 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування» ради в межах своїх повноважень приймають
нормативні та  інші акти у формі
рішень.

Ст. 4 Закону України «Про місцеве
самоврядування» серед основних принципів здійснення місцевого самоврядування
передбачає, зокрема, принцип законності. Принцип законності визнається судом
таким, що кореспондується зі статтями 1 і 8 Конституції України, які визначають
Україну як правову державу та закріплюють державний принцип верховенства права.
Крім того, ст. 19 Конституції України встановлює, що органи місцевого
самоврядування діють на підставі діючого законодавства та у межах  повноважень й шляхом, передбаченим
Конституцією України та нормативно-правовими актами. Додержання принципу
законності передбачає також прийняття суб'єктами владних повноважень законних
актів, тобто певної форми актів, виданих у визначеному порядку компетентними
органами в межах їх повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до
Роз'яснень Президії Вищого Арбітражного суду України N 02-5/35 від
26.01.2000  «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних   з
визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання
акта недійсним  є  невідповідність його  вимогам
чинного  законодавства  та/або
визначеній  законом
компетенції  органу,  який
видав  цей  акт.

Ст. 26 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні” встановлений виключний перелік повноважень сільських,
селищних, міських рад, серед яких, зокрема, передбачено право представницького
органу місцевого самоврядування на ухвалення рішень. П. 15 ч. 1 ст. 26 цього
закону відповідним радам надані повноваження лише щодо скасування актів
виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України,
іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її
повноважень.

Суд зазначає, що чинним
законодавством України не передбачено право органів місцевого самоврядування на
скасування раніше ухвалених рішень. Так, ч. 10 ст. 59 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні” встановлено, що акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або
законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Вказані положення
визнаються судом такими, що кореспондуються з вищенаведеною ст. 19 Конституції
України та ст. 144 Конституцї України, які зобов'язуть органи місцевого
самоврядування діяти лише в межах чинного законодавства та, відповідно,
приймати законні акти. Скасування ж органами місцевого самоврядування раніше
виданих рішень суперечить принципу законності та ставить під сумнів
проголошений Конституцією України державний принцип верховенства права.

Отже, Сімферопольська міська рада
при прийнятті рішення №141 від 14.12.2006 р. про скасування раніше прийнятого
рішення від 12.10.2006 р. №95, вийшла за межі своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,
чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що спірне
рішення не відповідає зазначеним вимогам, що є підставою для його скасування.

За таких обставин, позовні вимоги
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсягу.

Судовий збір у розмірі 3,40 грн. у
порядку ч. 1 ст. 94, п. 1, 2 ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, п. п. „б” п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”, підлягає стягненню з Державного бюджету
України на користь позивача.

У порядку п. 3 ст. 160, п. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного
судочинства України вступна та резолютивна частини постанови оголошені та
підписані у судовому засіданні 21.06.2007 р. Повний текст постанови складений
та підписаний 26.06.2007 р.

Приймаючі до уваги викладене,
керуючись ст. ст. 158 - 163, п. 4 ст. 167
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати рішення
Сімферопольської міської ради 12 сесії 5 скликання №141 від 14.12.2006 р. «Про
протест прокурора м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 06.11.2006 р.
№534исх/06 на п. 1.2 рішення 8-ї сесії Сімферопольської міської ради У скликання
від 12.10.2006 р. №95 «Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 земельної
ділянки площею 0,0056 га по АДРЕСА_2 в короткострокову оренду строком на 2 роки
для будівництва прибудови до квартири, що реконструюється, під приміщення
магазину у тимчасових конструкціях».

3. Стягнути з Державного бюджету
України (р/р 0002 в банку одержувача: Управління держказначейства в
АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет, м. Сімферополь, ОКПО 34740405) на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 3,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

Виконавчий лист видати
після вступу постанови в законну силу за заявою особи, на користь якої ухвалено
рішення.

Судом роз'яснено сторонам положення
ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій
території України.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне
оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на
адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.