ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

08.10.07                                                                                           Справа  № 14/178

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                                 Орищин Г.В.

суддів                                                                     Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Рівненський

завод надміцних залізобетонних конструкцій», с.Городок Рівненського р-ну (далі –

ВАТ) б/н і дати

на рішення господарського суду Рівненської області від 22.06.2007 р.

у справі № 14/178

за позовом ВАТ «Рівненський завод надміцних залізобетонних конструкцій»,

с.Городок Рівненського р-ну

до відповідача ТзОВ фірми «Імперія-К», м.Рівне

про визнання недійсним договору оренди та зобов’язання повернути об’єкт

оренди

за участю представників сторін:

від скаржника  не з’явився

від відповідача Cаюк Ю.В.

Права і обов’язки сторін, передбачені ст. 22 ГПК України, представникам роз’яснено.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 22.06.2007 р. у справі № 14/178 (суддя Марач В.В.) відмовлено в задоволенні позову відкритому акціонерному товариству «Рівненський завод надміцних залізобетонних конструкцій», с.Городок Рівненського р-ну (далі –ВАТ) про визнання недійсним договору оренди виробничого приміщення, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю Фірмою «Імепрія-К», м.Рівне (далі –ТзОВ) 22.05.2003 р., припинення його дії на майбутнє та зобов’язання відповідача повернути об’єкт оренди – виробниче приміщення з мостовим краном - формовочного цеху (лінія № 5) загальною площею 1200 кв.м., розташованого в с.Городок Рівненського району по вул.Промиловій,1.

Дане рішення оскаржується позивачем у справі –ВАТ «Рівненський завод надміцних залізобетонних конструкцій», оскільки, на його думку, рішення суду є необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що господарським судом не застосовано ст.153 ЦК УРСР, ст.638 ЦК України, норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна»; судом не взято до уваги і не досліджено висновок судово-технічного дослідження від 05.02.2007 р., яким підтверджується неможливість визначити частину нерухомого майна, яка орендується відповідачем, що свідчить про непогодження сторонами предмету договору (об’єкту оренди), тощо.

Відповідач  у відзиві на апеляційну скаргу визнає та погоджується з доводами позивача щодо недосягнення між сторонами договору оренди виробничого приміщення від 22.05.2003р. згоди по всіх істотних умовах , передбачених законом для даного виду договорів (оренди).

В судовому засіданні 08.10.2007р. представник відповідача також підтримав доводи апеляційної скарги.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

22 травня 2003 року між ВАТ  “РЗНЗБК” та ТзОВ фірмою “Імперія-К” був укладений договір оренди виробничого приміщення, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове володіння і користування частину виробничого приміщення з мостовим краном  формовочного цеху (лінія № 5), 1200 кв.м. розташованого за адресою: Рівненський район, с.Городок, вул.Промислова, 1.  Прийом-передача об»єкта оренди підтверджується актом від 26.05.2003р. (додаток до договору від 22.05.2003р., а.с.10).

На думку позивача (скаржника), вказаний договір не відповідає вимогам Цивільного Кодексу України в редакції від 16.01.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004р.,  в частині недосягнення між сторонами згоди по  істотних умовах, а саме, щодо предмета договору.

Судова колегія, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що  підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне:

Відповідність чи невідповідність  угоди вимогам законодавства повинно оцінюватись судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди.

Згідно з п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в редакції 2003р., цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004р.

Договір оренди виробничого приміщення укладений 22.05.2003р., тому  правовідносини, які виникли між сторонами на момент укладення договору регулювались дією Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963року.

За договором майнового найму наймодавець зобов»язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату (ст.256 ЦК України). Істотними умовами  визначено предмет договору –майно, строк договору, його оплатність.

Посилання скаржника на ту обставину, що між сторонами не досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, зокрема щодо об’єкта оренди, є безпідставним і спростовується матеріалами справи, зокрема:

- пункт 1.1 договору визначає предметом договору  частину виробничого приміщення з мостовим краном  формовочного цеху (лінія 5) площею 1200кв.м., розташованого за адресою: Рівненський район, с.Городок, вул.Промислова,1;

- підписанням двохстороннього акта прийому-передачі від 26.05.2003р. (а.с.10), згідно якого позивачем (орендодавцем) передано, а відповідачем (орендарем) прийнято дане приміщення згідно договору;

- фактом використання орендарем протягом терміну дії угоди виробничого приміщення відповідно до укладеного договору та схеми використання орендованої площі, затвердженої 09.07.2003р. (а.с.28); а також відсутністю будь-яких письмових претензій з боку як орендодавця так і орендаря  щодо невиконання іншою стороною умов договору, про що було відзначено у відзиві на позов відповідачем у справі (а.с.27).

Слід також зазначити, що посилання скаржника на Закон України «Про оренду державного та комунального майна»безпідставне, оскільки, згідно ч.4 ст.1 цього Закону  «оренда майна інших (крім державної та комунальної) форм власності може регулюватися положеннями цього закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди». В спірному  договорі відсутнє посилання на те, що в процесі укладення та виконання договору оренди, сторони керуються нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

З врахуванням викладеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ВАТ «Рівненський завод надміцних залізобетонних конструкцій»залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 22.06.2007 р. у справі №14/178 залишити без змін.

Дана постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в господарський суд Рівненської області.

Головуючий           суддя                                                       Орищин Г.В.

суддя                                                                Дубник О.П.

суддя                                                        Якімець Г.Г.