ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
17.07.07                                                                                           Справа  № 1/155-11/39
ПОСТАНОВА

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: Кузь В.Л. /головуючий/, Городечна М.І., Юркевич М.В., розглянувши апеляційні скарги регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (м. Львів) та приватного підприємства «Юридичне агенство»(м. Львів)

на рішення господарського суду Львівської області

від 30.03.2007р. у справі № 1/155-11/39

за позовом закритого акціонерного товариства «Ірокс» (м. Львів)

до відповідача-1 регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (м. Львів)

відповідача-2 приватного підприємства «Юридичне агенство»(м. Львів)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1. закритого акціонерного товариства «Львівське підприємство обчислювальної техніки та інформатики»(м. Львів); 2. закритого акціонерного товариства «Воютицький цегельний завод»(м. Самбір)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва та акта приймання-передачі об’єкта незавершеного будівництва

за участю представників:

від прокуратури: Макогон Ю.І.

від позивача: Микичак І.П., Матвіїв С.І., Тильчик В.П.

від відповідача-1: Бриковський О.Я.;

від відповідача-2: Гринчук В.З., Данилевич Д.О.

від третьої особи: 1. Кузьмінська Х.М.; 2. Шимчишин І.С.

З правами та обов’язками, передбаченими ст. 22 ГПК України представники учасників судового процесу ознайомлені.

Листом №05.154.07 від 17.07.2007року прокурор Львівської області повідомив Львівський апеляційний господарський суд про вступ у справу з метою захисту інтересів держави, в порядку ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»та відповідно до змісту ст. 29 ГПК України на стороні відповідача-1.

Рішенням від 30.03.2007р. у справі №1/155-11/39 господарського суду Львівської області (суддя Сало І.А.) задоволено позов закритого акціонерного товариства «Ірокс»(м. Львів) до регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (м. Львів) та приватного підприємства «Юридичне агентство»(м. Львів) про визнання недійсним договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва та акта приймання-передачі об’єкта незавершеного будівництва.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, приватним підприємством «Юридичне агентство» (м. Львів) подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить зазначений процесуальний документ господарського суду Львівської області скасувати, з огляду на наступне:

- висновок суду про те, що позивач довів те, що він є власником спірного об’єкта нерухомого майна, на думку ПП «Юридичне агентство», є хибним та не відповідають обставинам справи;

- вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен був встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків інше.

Окрім того, регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, яке не згідне з рішенням господарського суду Львівської області, також подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, посилаючись на наступні обставини:

- об’єктом продажу, згідно з договором купівлі-продажу від 30.08.2002року та актом приймання-передачі від 14.02.2003року, був об’єкт незавершеного будівництва –інженерно-лабораторний корпус по вул. проф. Буйка, 27 у м. Львові, а не будь-який інший об’єкт, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. проф. Буйка, 17 а;

- суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 27 ГПК України, відмовив відповідачу-1 та відповідачу-2 в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ЗАТ «Львівське підприємство обчислювальної техніки», тощо.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Львівської області підлягає скасуванню, з огляду на наступне:

Предметом позовної заяви, поданої ЗАТ «Ірокс»на розгляд господарського суду Львівської області, було визначено визнання недійсним з моменту їх укладення договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва –інженерно-лабораторного корпусу по вул. проф. Буйка, 27 у м. Львові, який укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (відповідач-1) та приватним підприємством «Юридичне агентство»(відповідач-2) від 30.08.02 та акта прийому-передачі цього об’єкта купівлі-продажу, складеного між відповідачами від 14.02.03.

Підставою позовних вимог було визначено наступні аргументи:

- позивач є власником майна, яке зазначено в договорі від 30.12.92 та в акту приймання-передачі від 08.06.97, що встановлено рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.08.05;

- в оспорюваному договорі відсутні дані про об’єкт незавершеного будівництва, його площа, характеристика, яка його частка у відсотковому відношенні до загальної готовності об’єкта, тобто відсутні істотні умови договору, що передбачені ЦК УРСР в редакції 1993 року;

- про наявність даного договору позивачу стало відомо під час розгляду справи №11/1156-2/149 в господарському суді Львівської області в грудні 2006року.

Позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції на змінював ні підстав, ні предмету позову.

З огляду на зазначене та надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню Львівський апеляційний господарський суд встановив:

Відповідно до вимог ст. 1 ГПК України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Тобто, позивач повинен довести в суді на підставі належних і допустимих доказів та відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України порушення свого права чи інтересу.

Згідно з нормою ст. 48 ЦК УРСР, чинного на час укладення оспорюваного договору, угода визнається недійсною у разі невідповідності її вимогам закону, в тому числі ущемлення особистих або майнових прав неповнолітніх дітей.

Як зазначено вище, позивач обґрунтовує свій позов тим, що даним договором порушено його право як власника майна, перелік якого визначено в рішенні Перемишлянського районного суду від 17.08.05 у справі №2-417/05, зокрема на будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Буйка, 17 А –контора працівників капітального будівництва площею 93,4 м кв.; фундамент складського приміщення площею 225 м кв. та за адресою: м. Львів, вул. Буйка, 29 –роздягальня з підвальним приміщенням площею 22,7 м кв. та комори з підвальним приміщенням площею 46,5 м кв. Однак, виходячи з даного переліку Львівський апеляційний господарський суд встановив, що за даним рішенням не визнавалось право власності на об’єкт незавершеного будівництва –інженерно-лабораторний корпус.

Разом з цим, ухвалою від 22.03.2007року Перемишлянського районного суду про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами скасовано згадане рішення від 17.08.05 Перемишлянського районного суду та зобов’язано Львівське ОДКБТІ та ЕО анулювати реєстрацію права власності на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. професора Буйка №17А і №29.

Відповідно до цього у позивача припинились підстави його доводів, заявлених у позовній заяві про порушення будь-якого права власності укладенням оспорюваного договору купівлі-продажу.

Стосовно доводів скаржника в суді апеляційної інстанції, які не наводились при розгляді справи в місцевому господарському суді, то Львівським апеляційним господарським судом встановлено наступне:

Позивачем, незважаючи на вимоги місцевого господарського суду (ухвала від 14.03.07, а.с. 56-58) та Львівського апеляційного господарського суду (ухвали від 11.05.07, 05.06.07), не були подані оригінали угоди №5 від 30.12.92 та акта прийняття-передачі від 08.06.1997року. Відповідачами у справі та третьою особою –ЗАТ «Львівське підприємство обчислювальної техніки та інформатики»було заявлено, що такі документи не укладались, а тому долучені до матеріалів справи копії не можуть визнаватись належними доказами.

Судом апеляційної інстанції визнано обґрунтованими такі твердження відповідачів. Окрім цього суд встановив, що ні подана позивачем копія угоди №5 від 30.12.92 (а.с. 11-12) про спільну діяльність для організації будівництва інженерно-лабораторного корпусу по вул. проф. Буйка, ні акт прийняття-передачі (а.с. 13) не спростовують права відповідача-1 як органу приватизації здійснити продаж відповідачу-2 об’єкта незавершеного будівництва –інженерно-лабораторного корпусу, який не увійшов до статутного фонду третьої особи-1 під час приватизації та перебував лише на балансі останньої.

Даний висновок суду апеляційної інстанції обґрунтовується тим, що позивач не довів поданими документами свого права власності на об’єкт незавершеного будівництва, що був предметом оспорюваного договору купівлі-продажу в обсязі та вартості, зазначених в цьому договорі.

Разом з цим, Львівський апеляційний господарський суд встановив, що оскільки незавершене будівництво інженерно-лабораторного корпусу не увійшло до статутного фонду як об’єкт приватизації, бо таким не був, то у третьої особи-1 не було жодних законних підстав вчиняти щодо нього будь-які дії, пов’язані з відчуженням чи зміною складу та стану даного об’єкта без згоди органів, які здійснюють повноваження щодо управління державною власністю (міністерства, ФДМ України), зокрема укладення акта від 08.06.97р. Додані позивачем до клопотання від 10.05.07 №130 акти виконаних робіт Львівським СУ-584 стосуються об’єкта –«Склад № 1 у м. Львові по вул. Бука, 7»і відповідно не стосуються інженерно-лабораторного корпусу як об’єкта незавершеного будівництва для Львівського підприємства обчислювальної техніки та інформатики.

Стосовно доводів позивача, заявлених в суді апеляційної інстанції про те, що він є власником будівельних матеріалів, які увійшли до складу об’єкта незавершеного будівництва на підставі оспорюваного договору –фундаментних блоків та залізобетонних плит, то суд не визнає їх належними, оскільки такі будматеріали не наділені індивідуальними ознаками, а позивач не довів правомірності можливості складування свого майна на земельній ділянці, де розташований об’єкт незавершеного будівництва і яка перебувала в користуванні третьої особи після її приватизації.

При цьому, суд зазначає, що з моменту приватизації третьої особи (1994 рік), ні третя особа, ні позивач, як сторони по договору про спільну діяльність, не вправі були вчиняти будь-яких дій щодо даного незавершеного будівництва як об’єкта державної власності без згоди відповідача-1, який здійснює повноваження щодо управління даним майном. Разом з цим, згідно акта від 17.02.00 прийому-передачі від ЗАТ «Воютицький цегельний завод»до ЗАТ «Ірокс»певні будматеріали, в тому числі фундаментні блоки та плити перекриття були завезені на буд майданчик по вул. професора Буйка, 17 А, а позивачем не доведено, що об’єкт незавершеного будівництва, який є об’єктом договору купівлі-продажу знаходиться за цією адресою.

Окрім цього, відповідачем-2 подано суду апеляційної інстанції листи від 30.05.07 №389/31 Галицької районної адміністрації та від 10.05.07 №780 Сихівської районної адміністрації, згідно з якими будинки №17 А №29 на вул. професора Буйка не значаться, що спростовує подану позивачем довідку від 20.09.02 №6809 Львівського ОДКБТІ та ЕО.

Інші доводи позовної заяви стосовно того, що в договорі купівлі-продажу не зазначені такі, на думку позивача, істотні умови, як: площа, з яких матеріалів збудований і яка частка незавершеного будівництва до загальної готовності об’єкта –не визнаються Львівським апеляційним господарським судом як підстава визнання договору недійсним, оскільки зазначені умови не є істотними для договорів купівлі-продажу (ст. 656; 669; 691 ЦК України). Окрім цього, визначення сторонами умов договору (як спосіб вільного волевиявлення), які не впливають на права третьої особи, не може бути підставою для їх оспорювання такою особою.

Відповідно, позов щодо визнання договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги позивача про визнання недійсним акта прийому-передачі від 14.02.03 (а.с. 10), то суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до тексту даного документа такий складений на виконання договору від 30.08.02 купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва інженерно-лабораторного корпусу по вул. професора Буйка, 27 у м. Львові і лише підтверджує факт передачі об’єкта купівлі-продажу. Нормою ст. 12 ГПК України визначено справи, які підвідомчі господарським судам. Оскільки, акт прийому-передачі по своїй суті не є окремим правочином, тобто дією, що спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків, а лише технічним документом, що засвідчує виконання сторонами укладеного договору купівлі-продажу як двостороннього правочину, то визнання такого акта недійсним не відноситься до спорів, підвідомчих господарським судам.

На підставі цього, Львівським апеляційним господарським судом встановлено, що провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним акта прийому-передачі від 14.02.03 підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Відповідно до наведеного, Львівський апеляційний господарський суд встановив, що рішення місцевого господарського суду прийнято при неповному з’ясуванні усіх обставин справи і неправильному застосуванні норм процесуального права.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 80, 99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги задоволити частково.

2. Рішення від 30.03.2007р. у справі №1/155-11/39 господарського суду Львівської області скасувати. Прийняти нове рішення: відмовити у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва інженерно-лабораторного корпусу по вул. проф. Буйка, 27, м. Львів, укладений 30.08.2002р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області та приватним підприємством «Юридичне агентство». Припинити провадження у справі в частині визнання недійсним акта прийому-передачі об’єкта незавершеного виробництва –інженерно лабораторного корпусу по вул. проф. Буйка, 27, м. Львів від 14.02.2003року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий          суддя                                                  Кузь В.Л.

суддя                                                  Городечна М.І.

суддя                                                  Юркевич М.В.