СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.08.07
Справа №  20/366д/07

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1, м.Запоріжжя

до відповідачів: 1.
Товариства з обмеженою відповідальністю “ВС”, м.Запоріжжя

2. Товариства з
обмеженою відповідальністю “Українські ювеліри”, м.Київ

про  визнання договору оренди частини нежитлового
приміщення частково недійсним

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача   -ОСОБА_1
(приватний підприємець);

ОСОБА_2 (довіреність ВЕМ №593263 від
22.01.2007р.);

Від відповідача  1-Фаненко А.А. (довіреність  №207 від 20.03.2007р.);

Від відповідача  2 -Білецький  А.Л. (довіреність  б/н від 20.08.2007р.);

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про
визнання частково  недійсним договору
оренди частини нежитлового приміщення №10-7 від 20.11.2006р., укладеного між
відповідачами.

Ухвалою господарського суду від
23.07.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/366д/07,  судове засідання  призначено на 21.08.2007р. У судовому
засіданні 21.08.2007р. на підставі ст.77 ГПК України оголошено  перерву до 27.08.2007р.

27.08.2007р. справу розглянуто, за
згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги,
просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір оренди частини
нежитлового приміщення №10-7 від 20.11.2006р., укладений між ТОВ “ВС” та ТОВ
“Українські ювеліри”, в частині передачі в оренду частини приміщення загальною
площею 19,6 кв.м, розташованого в торговому центрі “Центральний” за адресою:
м.Запоріжжя, бульвар Центральний, 4, зал №3. Позовні вимоги мотивовані
наступним. Між відповідачами укладений договір №10-07 від 20.11.2006р. стосовно
оренди нежитлового приміщення площею 61,2 кв.м. у ТК “Центральний”. Строк
оренди -з 02.01.2007р. пл. 31.12.2007р., мета -використання приміщення для
реалізації ювелірних виробів ВАТ “Київський ювелірний завод”. Договір №10-07
суперечить закону, не відповідає вимогам до його дійсності, оскільки договором
передбачено надання у користування відповідачеві-2 частини приміщення площею
19,6 кв.м, що раніше орендувалася позивачем, у порушення його переважного
права, як попереднього орендаря, на укладення договору оренди на новий строк  відповідно до ст.777 ЦК України, ч.1 ст.285
ГК України.  Позивач користувався   приміщенням площею 19,6 кв.м на підставі
договору оренди частини нежитлового приміщення від №66-06 від 05.12.2005р. для
реалізації товарів для дітей, строк дії договору -з 02.01.2006р. по
31.12.2006р. Згідно з п.11.1 договору №66-06 для переукладення договору оренди
на новий строк орендар повинен за 30 днів до закінчення строку дії договору в
письмовому вигляді звернутися до орендодавця з відповідною заявою, що і було
зроблено позивачем. 16.11.2006р. та повторно 22.11.2006р. відповідачу-1 було
вручено заяву про переукладення договору №66-06 від 01.12.2005р. на новий
строк. Відповідач-1 у переукладенні договору на новий строк відмовив,
посилаючись на відсутність наміру надавати приміщення в оренду та наявність
бажання використовувати його для власних потреб. Насправді відмова була
обумовлена наміром передати приміщення в оренду ТОВ “Українські ювеліри”,
Укладаючи договір №10-07, відповідач-1 приховав факт виявлення бажання
попереднього орендаря продовжити користування
приміщенням, не вказав в договорі про наявність обмежень у вигляді прав
інших осіб на оренду. Просить задовольнити позов на підставі ч.1 ст.285 ГК
України, ст.ст. 13, 16, 203, 215, 777 ЦК України.

Відповідач-1 проти задоволення
позову заперечує, мотивуючи наступним.
Свої зобов'язання за договором №66-06 від 05.12.2005р. відповідач-1
виконав у повному обсязі, передав позивачу за актом приймання-передачі в оренду
частину приміщення залу №3 Торгівельного комплексу “Центральний” за адресою:
м.Запоріжжя, бул.Центральний, 4, загальною площею 26,1 м2 для
використання під реалізацію дитячого одягу, взуття та іграшок. Строк дії
договору відповідно до п.3.1 складав 89 днів -з 0000 год.
02.01.2006р. до 2400  год.
31.03.2006р. Додатковою угодою від 10.02.2006р. строк дії договору був
встановлений до 31.12.2006р. включно, а також позивачеві згідно викопіровки та
акту приймання-передачі від 01.04.2006р. передано інше приміщення загальною
площею 19,6 м2 .  У листопаді
2006р. відповідачем-1 було прийнято рішення, що по закінченню строку дії
договору №66-06 на новий строк він переукладатися не буде. Підставою такого
рішення стало бажання відповідача-1 використовувати частину приміщення зала №3
торгівельного комплексу (в тому числі і приміщення розміром 19,6 м2
, яке раніше було передане в оренду позивачеві за договором №66-06 від
05.12.2006р.) за власними господарськими
потребами. Основним видом діяльності відповідача-1 є здача у найм
(оренду) власного нежитлового приміщення торгівельного комплексу “Центральний”.
У даний час з'явилася велика кількість підприємств подібного типу, що призвело
до загострення конкуренції у цій сфері діяльності. З метою створення дослідного
відділу з відбору персоналу, соціальної роботи, реклами, маркетингового дослідження,
цінової політики, моніторингу ринку та конкурентів відповідачем-1 з третіми
особами були укладені договори підряду для проведення капітального ремонту
приміщення та виконання робіт з розробки дизайну проекту торгівельних площ. Не
маючи наміру з цієї причини переукладати на новий термін договір оренди №66-06
від 05.12.2005р., листом №136 від 10.11.2006р. відповідач-1 попередив про це
позивача. У відповідь позивач 22.11.2006р., 23.11.2006р. подав заяви з
проханням переукласти договір №66-06 на новий строк  та виявив готовність розглянути пропозиції
відносно умов оренди, в тому числі відносно територіального розташування
орендуємого приміщення. Листом №149 від 27.11.2006р. позивачеві було
запропоновано інше приміщення в залі №1 загальною площею 42,7 м2  та орендною платою у розмірі
9052,40 грн. за перший місяць оренди.
Листом від 21.12.2006р. позивач від запропонованого приміщення у залі №1
ТК “Центральний” відмовився, а також вимагав у відповідача-1 надати йому проект
договору оренди частини нежитлового приміщення на 2007р. загальною площею 19,6
м2  в залі №3. Листом №165 від
26.12.2006р. відповідач-1 констатував факт відмови позивача від запропонованої
йому торгівельної площі у залі №1, попередив про те, що з 02.01.2007р. на
орендованій позивачем площі буде здійснюватися капітальний ремонт, а також
попередив про те, що згідно з п.8.1 договору позивач повинен звільнити
орендоване приміщення протягом 3 днів з моменту припинення дії договору.
02.01.2007р. позивач направив відповідачу-1 проект договору  частини нежитлового приміщення площею 19,6 м2
в залі №3 від  02.01.2007р. №66-07
з додатком з проханням його підписати. Листами №176 від 11.01.2007р. та №182
від 19.01.2007р. відповідач-1 нагадав позивачеві про намір використовувати
приміщення за власними потребами та проведення ремонту, а також повідомив про
відсутність наміру укладати договір оренди №66-06 від 02.01.2007р. Вважаючи
відмову ТОВ “ВС” переукласти договір оренди неправомірною, позивач звернувся до
господарського суду з позовом про спонукання ТОВ “ВС” укласти договір оренди
частини нежитлового приміщення  на
умовах  запропонованого позивачем проекту
договору оренди №66-07 від 02.01.2007р. Рішенням господарського суду від 29.03.2007р.
у справі №20/52д/07 ПП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовлено. В
порушення п.8.1 договору, ст.785 ГК України позивач повернув відповідачу-1
орендоване приміщення  за актом
прийому-передачі лише 03.04.2007р. 20.11.2006р. між відповідачем-1 та
відповідачем-2 було укладено договір №10-07 оренди частини нежитлового приміщення,
розташованого в торгівельному комплексі “Центральний” за адресою: м.Запоріжжя,
бул.Центральний, 4, загальною площею 61,2 м2  (12,6 м2
в залі №3 та 48,6 м2 в залі №5). Не маючи можливості з
вини позивача на протязі 90 днів здійснювати свої господарські плани відносно
приміщення в залі №3 ТК “Центральний”, в тому числі приміщення площею 19,6 м2
, яке раніше було передане в оренду позивачеві по договору №66-06 від
05.12.2006р., у договір №10-07 від 20.11.2006р. були внесені зміни відносно
об'єкту оренди. Після врегулювання цього питання 21.05.2007р. між
відповідачем-1 та відповідачем-2 була підписана викопіровка та акт
прийому-передачі приміщення, відповідно до якого відповідачеві-2  було передано в оренду частина приміщення в
залі №3 ТК “Центральний” загальною площею 61,2 м2 , в тому числі
приміщення в залі №3 площею 19,6 м2 . Після проведення ремонту в
даних приміщеннях, відповідач-2 з 23.06.2007р. здійснює на вказаних площах свою
підприємницьку діяльність. При укладенні договору №10-07 від 20.11.2006р. та
його подальшому виконанні, який позивач просить визнати частково недійсним,
сторонами було додержано всіх умов ст.203 ГК України.  Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач-2 позов не визнав,
обґрунтовуючи наступним. Відповідач-1 відповідно до свідоцтва на право
власності №515 від 15.03.2000р. є власником спірних орендованих приміщень.
Відповідно до ст.4 Закону України “Про власність” власник на свій розсуд
володіє, користується і розпоряджається своїм майном. Рішенням господарського суду
Запорізької області від 29.03.2007р. позивачеві відмовлено в позові про
спонукання до укладення договору на новий строк. Факти, які позивач намагається
встановити в даній справі, вже
встановлені судом у вищезазначеному рішенні суду. У задоволенні позовних
вимог просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін,
суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва №515 від
15.03.2000р., виданого Запорізькою міською радою, Товариство з обмеженою
відповідальністю “ВС” є власником 91/100 частини приміщення ХШ, літ.А-9, яке
розташоване в м.Запоріжжі, бульвар Центральний, 4.

05.12.2005р. між ТОВ “ВС”
(орендодавець, відповідач-1) та ПП ОСОБА_1
(Орендар, позивач) було укладено договір частини нежитлового приміщення №66-06,
відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове
платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення, згідно викопіровки
(Додаток №1), розташованого за адресою: м.Запоріжжя, бул.Центральний, 4,
загальною площею 26,1 м2  для
використання під реалізацію дитячого одягу, взуття, іграшок. Приміщення було
передано в оренду відповідно до акту прийму-передачі від 02.01.2006р.

Згідно з п.3.1 договору приміщення
здається в оренду на 89 днів, рахуючи з 00 год. 02.01.2006р. до 24.00 год.
31.03.2006р.

10.02.2006р. між сторонами укладено
додаткову угоду до договору №66-06 від 05.12.2005р., відповідно до якої змінено
предмет договору (п.1.1.) та визначено, що в оренду передано частину нежилого
приміщення згідно з викопіровкою загальною площею 19,6 кв.м.. Викладено в новій
редакції п.3.1, згідно з яким приміщення здається в оренду строком на 364 дні,
рахуючи з 00 год. 02.01.2006р. до 24.00 год. 31 12.2006р.

Додаток №1 до договору
(викопіровка) підписано сторонами, скріплено печатками.

Розділом 11 договору встановлений
порядок розірвання, зміни і доповнення договору. Відповідно до п.11.1
договору  №66-06 для переукладення
договору оренди на новий строк орендар повинен за 30 днів до закінчення строку
дії договору письмово звернутися до орендодавця з відповідною заявою.

Листом №136 від 10.11.2006р. ТОВ
“ВС” повідомило ПП ОСОБА_1 про те, що у зв'язку зі зміною обставин, які
склалися на ринку надання послуг з оренди нежитлових приміщень, переукладення
на новий строк договору №66-06 від 05.12.2005р. , строк дії якого закінчується
31.12.2006р., не передбачається.

16.11.2006р. приватний підприємець
ОСОБА_1 звернулась до ТОВ “ВС” з заявою, отриманою відповідачем цього ж дня
(вх.№30), згідно з якою відповідно до п.11.1 договору оренди, ст.777 ЦК України
просила переукласти договір оренди частини нежилого приміщення на новий строк.
Одночасно повідомила про готовність розглянути пропозиції стосовно умов оренди,
зокрема, про збільшення орендуємої площі, її територіального розташування в
тому ж торговому комплексі, а також розмірі орендної плати. Аналогічні заяви
від 22.11.2006р. та 23.11.2007р. згідно відмітки вручені відповідачу
22.11.2006р. та 27.11.2006р. відповідно.

На ці заяви відповідач-1
(орендодавець) листом №149 від 27.11.2006р. повідомив, що може запропонувати в
оренду частину нежилого приміщення, розташовану в ТК “Центральний” (згідно з
викопіровкою) загальною площею 42,70 кв.м. Розмір орендної плати на 2007р. буде
складати 9052,40 грн. за перший місяць оренди.

У відповідь листом від 03.12.2006р.
позивач (орендар) повідомив, що пропозиція відповідача суттєво міняє умови
укладеного договору оренди, фактично є новою пропозицією укладення нового
договору стосовно іншого об'єкта. Оскільки відсутня необхідна інформація
(суттєві умови), розглянути пропозиції немає можливості.

У листі №163 від 11.12.2006р.
відповідач-1 роз'яснив ПП ОСОБА_1 позиції, які викликали питання та повідомив,
що ним було направлена пропозиція, в якій вказано лише ті позиції договору
оренди, які будуть змінені при укладені договору на новий строк, усі інші умови
договору залишаться незмінними. До листа було додано викопіровку площі, яка
пропонувалася позивачеві до здачі в оренду.

У відповідь листом від 21.12.2006р.
позивач зазначив, що пропозиція ТОВ “ВС” розглядаються нею як пропозиція
укласти новий договір, проте, у зв'язку з тим, що їй стало відомо про те,
що  площа 42,7 кв.м, яка пропонується,
вже передана за договором  в оренду іншій
особі, то відмовилася від цієї пропозиції.
Цим же листом позивач на підставі ст.777 ГК України, п.11.1 договору
№66-06 від 05.12.2005р. просив надати
для узгодження проект договору оренди на 2007 рік частини нежитлового
приміщення загальною площею 19,6 м2, розташованої за адресою:
м.Запоріжжя, б-р Центральний, 4, згідно з викопіровкою, яка є додатком №1
до  договору №66-06 від 05.12.2005р.

ТОВ “ВС” вих.№165 від 26.12.2006р.
зазначило, що зважаючи на листи, ПП ОСОБА_1 відхилила пропозиції щодо
переукладення договору на 2007 рік, нагадало про необхідність згідно з п.8.1
договору звільнити орендоване приміщення протягом 3-х днів з моменту припинення
його дії,  а також довів до відома про
планування розпочати  капітальний ремонт
площі.

Позивач 04.01.2007р. направив
відповідачу-1 проект договору оренди частини нежитлового приміщення №66-07 від
02.01.2007р. з додатком №1 у двох примірниках, з проханням  його підписати, скріпити печаткою та один
примірник повернути.

Відповідач-1 листом №182 повідомив
позивача, що не має наміру укладати договір оренди на площу 19,6 м2  та вимагав звільнити займану площу.

20.11.2006р. між ТОВ “ВС”
(орендодавець, відповідач-1) та ТОВ “Українські ювеліри” (Орендар,
відповідач-2) укладено договір оренди частини нежитлового приміщення
№10-07,  відповідно до умов якого  орендодавець передає, а орендар приймає у
тимчасове платне користування (оренду) частину не житлового приміщення, згідно
викопіровки (Додаток №1), що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя,
бул.Центральний,4 загальною площею 61,20 м2  для використання під реалізацію ювелірних виробів.
Строк оренди з 02.01.2007р. до 31.12.2007р. (п.3.1).

Відповідно до Додатку № 1 до
договору (викопіровки) від 20.11.2006р. спочатку  для передачі в оренду планувалася частина
приміщення загальною площею 61,2 м2 ,  яка складалася  з площі
12,6 м2  в торговому залі №3 та
48,6 м2 в залі №5.

Оскільки  ТОВ “Українські ювеліри” своєчасно не
оформило ліцензії (не отримало копії ліцензії за вказаною адресою) для
здійснення реалізації ювелірних виробів, а також  затримкою виготовлення торгівельного
обладнання, що підтверджується листом №98 від 15.02.2007р., відповідач-2 певний
час не мав можливості здійснювати торгівельну діяльність.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 цього
договору передача об'єкта орендарю оформлюється Актом прийому-передачі, право
користування приміщенням у орендаря виникає з моменту підписання  вказаного акту прийому-передачі
приміщення.

Відповідно до акту
прийому-передачі, який підписаний сторонами, орендар приступив до використання
приміщення 21.05.2007р. Згідно з викопіровкою від 21.05.2007р. в оренду була
передана площа 61,2 м2  в залі
№3 торгівельного комплексу.

Саме договір №10-07 від
20.11.2006р., укладений між ТОВ “ВС” та ТОВ “Українські ювеліри”, позивач
просить визнати недійсним у частині передачі в оренду нежитлового приміщення
площею 19,6 кв.м, яка раніше орендувалася позивачем за договором №66-06 від
05.12.2005р.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, оцінивши дослідженні докази, пояснення представників сторін, суд
вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають на наступних
підставах.

Обґрунтовуючи свої вимоги,
позивач  посилається на те, що він  відповідно до
ст.777 ЦК України має переважне право перед іншими особами на укладення
договору найму орендованої ним площі 19,6 кв.м на новий строк.

Згідно з ст.35 Господарського
процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду
під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів,
в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 29.03.2007р. у справі №20/52д/07 за позовом ПП ОСОБА_1
до ТОВ “ВС”, за участю третьої особи -ТОВ “Українські ювеліри”, про спонукання
до укладення договору оренди частини нежитлового приміщення площею 19,6 кв.м у
торгівельному комплексі “Центральний”, розташованому за адресою: м.Запоріжжя,
бульвар Центральний, 4, на умовах згідно з запропонованого позивачем проекту
договору оренди №66-07 від 02.01.2007р., у задоволенні позовних вимог
відмовлено.  Підставою позову
позивач  вказував, зокрема, ст.777 ЦК
України, п.11.1 договору №.66-06 від 05.12.2005р.

Рішення у справі №20/52д/07 набрало
законної сили. На підставі викладеного, факти, встановленні судом під час
розгляду справи №20/52д/07, мають преюдиційне значення.

Рішенням господарського суду
Запорізької області у справі №20/52д/07 встановлено, що ТОВ “ВС”, як власник
нерухомого майна, на час розгляду спору не мав наміру здавати в оренду
будь-якій особі частину свого майна, яка була об'єктом оренди по договору
оренди №66-06 від 05.12.2005р., укладеного з позивачем, а мав намір
використовувати об'єкт оренди за власними потребами. Із договору оренди
нежилого приміщення №10-07 від 20.11.2006р. і викопіровки до нього, укладеного
ТОВ “ВС” з  ТОВ “Українські ювеліри”, не
вбачається, що предметом цього договору є передача в оренду  саме тієї частини нежилого приміщення, яка
перебувала в оренді у позивача.

Відповідно до ст.203 ЦК України,
якою встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для  чинності правочину, зміст  правочину
не може суперечити цьому Кодексу,
іншим актам  цивільного  законодавства,  а
також   моральним засадам
суспільства. Особа,  яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення  учасника
правочину  має  бути
вільним   і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин
має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 28.04.1978 р. №3 “Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними” угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угод
недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Оскільки рішенням господарського
суду Запорізької області  від
29.03.2007р. у  справі №20/52д/07
встановлено, що відповідач-1 не мав наміру здавати в оренду будь-якій особі
частину свого майна, яка була об'єктом оренди по договору оренди №66-06 від
05.12.2005р., укладеного з позивачем, а мав намір використовувати об'єкт оренди
за власними потребами; із договору оренди нежилого приміщення №10-07 від
20.11.2006р. і викопіровки до нього, укладеного ТОВ “ВС” з  ТОВ “Українські ювеліри”, не вбачається, що
предметом цього договору є передача в оренду
саме тієї частини нежилого приміщення, яка перебувала в оренді у
позивача,  не може бути підставою для
задоволення позову про визнання частково недійсним укладеного між відповідачами
договору оренди  ст.777 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд також бере до
уваги, що як вбачається із п.1.1 договорів оренди, які були укладені
відповідачем -1 як з позивачем (№66-06), так і з відповідачем -2 (№10-07),
предметом оренди  було не відокремлене
майно, а частина нежитлового приміщення, яка за погодженням сторін визначалась
відповідно до викопіровки (додаток №1) та встановлювалася загальна площа, яка
передається в оренду. Викопіровки містять дату їх складання, вказівку про те,
що вони є додатками до відповідного договору, підписані сторонами.

Із викопіровки до спірного договору
від 20.11.2006р. (з зазначенням дати набрання чинності договору 02.01.2007р.)
слідує, що спочатку в оренду передавалося інша частина нежитлового приміщення,
чим та, що перебувала в оренді у позивача.
Згідно з викопіровки від 21.05.2007р. до складу частини приміщення, що
передається в оренду ТОВ “Українські ювеліри”
з 21.05.2007р., входить  частина
приміщення, що раніше орендувалась позивачем.

Акт приймання  - передачі №10-07 також  складено 21.05.2007р.

Як вбачається з  листа №33030-06/332 від 23.08.2007р.
начальника Управління з питань Державного регулювання операцій з дорогоцінними
металами та дорогоцінним камінням Міністерства фінансів України, ТОВ
“Українські ювеліри” копію ліцензії серії АА №871350 від 07.10.2004р. за
адресою: м.Запоріжжя, бул. Центральний,4, отримало 15.05.2007р.  Таким чином, ствердження відповідачів, що на
момент укладення спірного договору в оренду була передана інша площа, чим та,
що перебувала в оренді ПП ОСОБА_1, позивачем не спростовано.

Відповідно до ч.1 ст.285 ГК України
орендар має переважне право перед іншими суб'єктами  господарювання на продовження строку дії
договору оренди.

Статтею 777 ЦК України передбачено,
що наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу
строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору
найму на новий строк.  Умови договору
найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на
укладення договору припиняється.

Суд також звертає увагу, що із
рішення господарського суду Запорізької області
у справі №20/52д/07, а також матеріалів даної справи №20/366д/07 слідує,
що після закінчення договору оренди позивачу пропонувалось укласти договір
оренди не житлового приміщення за тією ж адресою: м.Запоріжжя,
бул.Центральний,4. Однак, позивач не погодився, оскільки  орендодавець запропонував  інший об'єкт оренди (інше місце розташування
торгівельної площі).  Статтею 777 ЦК
України передбачено припинення переважного права наймача на укладення договору
у разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору.
І  змісту цієї норми  слідує, що під іншими умовами маються на
увазі у тому числі і умови щодо об'єкту оренди, так як згідно з ст.284 ГК
України істотними умовами договору оренди є, зокрема, об'єкт оренди. У даному
випадку об'єкт оренди становив частину нежитлової площі за адресою: м.Запоржжя,
бул. Центральний, 4. Індивідуальні ознаки, тобто місце розташування об'єкту
оренди (частина площі приміщення) визначалась згідно з викопіровки, яка
підписувалась сторонами.

На підставі викладеного, суд не бере
до уваги посилання позивача на інші норми права та ствердження, що відповідачі
вийшли за межі наданої законом цивільної дієздатності, вчинили правочин
(договір №10-07), який порушує закон в частині захисту переважних прав
попереднього орендаря на укладення договору оренди.

У зв'язку з викладеним, суд вважає
необґрунтованими та недоведеними позовні вимоги щодо визнання частково
недійсним укладеного між відповідачами договору з підстав, які заявлено,  у задоволенні позову відмовляється повністю.

Згідно з  ст. 49 ГПК України судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 35, 49, ст.ст.82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Суддя
Л.П.Гандюкова

Рішення господарського суду  набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання.
Рішення підписано у повному обсязі 12.11.2007р.