КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2007                                                                                           № 33/122

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Коваленка В.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Горденок Я.В. (дов. від 27.03.2007 р. № 1-4д);

від відповідача - Мажара О.Є. (дов. від 18.06.2007 р. № 206);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку агенство "Чорнобильінтерінформ"

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.07.2007

у справі № 33/122

за позовом                               Державного видавництва "Преса України" Державного управління справами

до                                                   Державного підприємства "Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку агенство "Чорнобильінтерінформ"

про                                                  стягнення 27636,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 05.07.2007 р. по справі №33/122 позов Державного видавництва “Преса України” Державного управління справами (далі – позивач, ДВ “Преса України”) до Державного підприємства “Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку “Агентство Чорнобильінтерінформ” (далі – відповідач, ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ”) про стягнення 27 636,98 грн. задоволено повністю. Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.07.2007 року у справі № 33/122 було виправлено описки в рішенні від 05.07.2007 року, згідно якої з Державного видавництва “Преса України” Державного управління справами стягнуто на користь Державного видавництва “Преса України” Державного управління справами 8 608,39 грн.

ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ”, не погоджуючись з прийняттям судом такого рішення по справі, звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача суми основного боргу 19 422,96 грн. та припинити провадження у справі; в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 375,38 грн. позов задовольнити, в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 6 732,29 грн. та штрафу в розмірі 838,90 грн. в позові відмовити, встановити новий розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача державне мито в сумі 200,67 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 85,68 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначає, що при прийнятті спірного рішення судом першої інстанції не було взято до уваги наступне: по-перше, 12.06.2007 року відповідач сплатив суму основного боргу в розмірі 19 422,96 грн.; по-друге, договором передбачено відповідальність за порушення строків розрахунку у вигляді пені в розмірі 1%, у зв’язку із чим застосування ст.. 231 Господарського кодексу України є неправомірним, крім того, розмір пені обмежено Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”; по-третє, судом порушено ст.. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Державне видавництво “Преса України” Державного управління справами надало письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому спростовує наведені в ній доводи та просить залишити апеляційну скаргу Державного підприємства “Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку “Агентство Чорнобильінтерінформ” без задоволення, а спірне рішення від 05.07.2007 року – без змін.

Ухвалою від 27.07.2007 року Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Державного підприємства “Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку “Агентство Чорнобильінтерінформ” до провадження та призначив її розгляд на 24.09.2007 року.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явились представники позивача та відповідача. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмового відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту – ГПК України) апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

09.06.2006 року ДВ “Преса України” (Виконавець) уклало договір № 213-06 на виконання поліграфічних робіт на періодичні видання з ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ” (Замовник), згідно умов якого Замовник доручає Виконавцю виготовити газету “Вісник Чорнобиля”.

Відповідно до п. 3.1 та  п. 3.2 договору, вартість поліграфічних робіт за договором визначається у гривнях та вказується у кошторисі. Кошторис є приблизним. Очікувана вартість виконання поліграфічних робіт з виготовлення замовлень, що будуть виготовлятися Виконавцем впродовж червня – грудня 2006 року, складає з урахуванням ПДВ 65 971,20 грн. При цьому, в договорі застережено, що вартість фактично виконаних Виконавцем робіт може збільшитися до 50 %.

Згідно п. 3.2 договору, Замовник зобов’язується перерахувати суму грошових коштів, що становить вартість фактично виконаних поліграфічних робіт з виготовлення відповідного замовлення і наданих послу, на банківський рахунок Виконавця протягом 10 банківських днів з визначеного графіком дня закінчення виготовлення цього замовлення, але у будь-якому випадку не пізніше ніж через 10 банківських днів з дня фактичного закінчення Виконавцем виготовлення цього замовлення.

При цьому, пунктом 4.4 договору визначено, що за кожен день порушення строків, встановлених п. 3.2 договору, Замовник сплачує Виконавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується неустойка, від суми заборгованості. Сплата неустойки не звільняє Замовника від сплати суми основного боргу за цим договором.

Відповідно до п. 5.1 договору та додаткової угоди № 1 від 28.212006 року, він діє з 09.06.2006 року по 31.01.2007 року.

30.01.2007 року ДВ “Преса України” (Виконавець) уклало аналогічний договір № 3-07 на виконання поліграфічних робіт на періодичні видання з ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ” (Замовник).

Згідно п. 3.2.1 договору, оплата здійснюється в два етапи – передоплата вартості поліграфічних робіт та остаточна оплата вартості фактично виконаних поліграфічних та інших робіт.

Як встановлено п. 3.2.2 договору, щомісячно або після закінчення строку дії договору сторонами можуть складатися акти здачі-приймання виконаних робіт, які оформлюються та підписуються в двох примірниках Виконавцем, а Замовник зобов’язується не пізніше третього числа місяця, наступного за звітним, отримувати у Виконавця вказані акти здачі-приймання виконаних протягом місяця робіт, скріплювати своєю печаткою та повертати підписані акти виконавцю.

Якщо Замовник до 15-го числа місяця, наступного за звітним, не повернув Виконавцю підписані акти здачі-приймання виконаних протягом місяця робіт та не надав виконавцю письмового обґрунтування зауважень до виконаних робіт, такий акт підписується тільки Виконавцем, і Замовник вважається таким, що прийняв виконанні роботи, а акт є належним доказом належного виконання Виконавцем всього обсягу робіт, зазначених в акті.

Пунктами 4.2-4.3 договору визначено, що за кожен день перевищення строків оплати, встановлених договором та Правилами, Замовник сплачує Виконавцю неустойку у розмірі 1% від суми заборгованості, а також відшкодовує у повній сумі понад неустойку збитки, спричинені Виконавцю несвоєчасним виконанням Замовником своїх зобов’язань за договором. Якщо Замовником порушено встановлені договором строки оплати, то за весь час прострочення Замовник зобов’язується сплатити Виконавцю проценти у розмірі 10 % річних від простроченої суми. За кожен день перевищення Замовником встановленого договором строку для вивезення виготовленого замовлення (частини замовлення) Замовник сплачує Виконавцю неустойку в розмірі 5% від вартості фактично виконаних Виконавцем поліграфічних робіт з виготовлення цього замовлення, у повному обсязі відшкодовує збитки, в тому числі вартість зберігання замовлення (частини замовлення).

Згідно п.п. 5.1-5.2 договору, він набирає чинності 01.02.2007 року та діє по 15.04.2007 року включно, а в частині опати Замовником вартості фактично виконаних Виконавцем за договором поліграфічних та інших робіт, визначення розміру, строків, порядку сплати та оплати Замовником неустойки, відшкодування замовником збитків (враховуючи витрати та упущену вигоду Виконавця) та моральної шкоди, договір у будь-якому випадку діє до моменту виконання Замовником грошових зобов’язань, сплати неустойки та відшкодування збитків ку повному обсязі.

Як вбачається з підписаних відповідачем актів виконаних робіт від 30.01.2007 року, 14.03.2007 року, 28.03.2007 року, 30.03.2007 року, 11.04.2007 року, 25.04.23007 року, 27.04.2007 року, належним чином засвідчені корпія яких містяться в матеріалах справи (а. с. 37-45), ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ” ніяких зауважень щодо строку та якості виконаних позивачем робіт не мав. Отже, позивач виконав зобов’язання за договором належним чином у встановлений термін.

Вартість фактично виконаних ДВ “Преса України” робіт за договором склала 20 589,80 грн., яка була сплачена відповідачем частково.

Станом 04.06.2007 року – на час звернення позивача з позовом, ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ” має заборгованість перед позивачем в розмірі 19 422,96 грн., що підтверджується листом позивача від 04.06.2007 року № 185.

Однак, оскільки 12.06.2007 року ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ” повністю сплатило позивачу суму боргу в розмірі 12 442,96 грн., то ДВ “Преса України” звернулось до господарського суду м. Києва з письмовим клопотанням про зменшення позовних вимог та просить стягнути з ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ” 8 214,02 грн., в тому числі, 7 107,67 грн. пені, 838,90 грн. штрафу у розмірі 7% від вартості робіт за прострочення виконання понад 30 днів, 262,23 грн. відсотків річних, 5,22 грн. інфляційних витрат та 276,37 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до ст.. 173 Господарського кодексу України (далі – ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, згідно ст. 174 ГК України, є господарський договір.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які є одним із видів господарських зобов'язань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт наявності заборгованості перед ДВ “Преса України” в розмірі 19 442,96 грн. відповідачем визнано та 12.06.2007 року сплачено, тобто відповідачем визнано порушення ним виконання зобов’язання за договором.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як встановлено ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 2 ст. 231 ГК України передбачено, що за порушення господарського зобов'язання, в якому хоча б однією стороною є суб'єкт господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо інше не передбачене договором стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення цього ж зобов'язання понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Відповідно до довідок про внесення до ЄДРПОУ ДВ “Преса України” та ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ” є суб'єктами господарювання державного сектора економіки.

Таким чином, за порушення зобов’язань, передбачених договорами від 09.06.2006 року та 30.01.2007 року, застосовуються санкції, передбачені ст.. 231 ГК України з урахуванням умов договору.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ГК України визначено, що положення Господарського кодексу України щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобов'язань застосовуються у разі, якщо ці порушення були вчинені після набрання чинності зазначеними положеннями.

У відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, до правовідносин із стягнення штрафних санкцій при порушенні господарського зобов'язання, однією з сторін якого є суб'єкт господарювання державного сектора економіки, слід застосовувати положення ч. 2 ст. 231 ГК України та ч. 2 ст. 551 ЦК України, а не положення Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” від 22.11.1996 року И543/96-ВР.

Оскільки, згідно ст.. 231 ГК України та абзацу 2 ч. 2 ст. 551 ЦК України, при визначені розміру пені пріоритет має договір, то згідно умов договору від 09.06.2006 року та 30.01.2007 року, за кожен день порушення строків, встановлених п. 3.2 договору, відповідач сплачує позивачу неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується неустойка, від суми заборгованості та за кожен день перевищення строків оплати, встановлених договором та Правилами, відповідач сплачує позивачу неустойку у розмірі 1% від суми заборгованості відповідно.

Оскільки на день подання позовної заяви до господарського суду відповідач допустив порушення строку оплати виконаних робіт за договорами від 20 до 111 днів, то позивачем за прострочення виконання грошового зобов'язання правомірно заявлено до стягнення пеню у розмірі, встановленому договорами (подвійна облікова ставка НБУ за договором № 213-06 від 09.06.2006 р. та 1 % за договором № 3-07 від 30.01.2007 р.), та у зв'язку з простроченням понад 30 днів – додатково до пені застосовано штраф, передбачений абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно оплачених робіт.

Твердження відповідача, що штраф 7 % не підлягає застосуванню, оскільки його стягнення не передбачено договорами суперечить законодавству і укладеним між сторонами договорам.

Крім того, суд першої інстанції слушно зазначив, що вжиття заходів досудового врегулювання господарського спору, який виник між ДВ “Преса України” та ДП “Агентство Чорнобильінтерінформ”, є правом, а не обов'язком ДВ “Преса України” з огляду на ч. 1 ст. 6 ГПК України та ч. 1 ст. 222 ГК України, згідно яких підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії чи звернення до суду, ч. 2 ст. 124 Конституції України, якою встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, та рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002, у якому зазначено, що обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист, а, отже, не відповідає чинному законодавству твердження відповідача про те, що ДВ “Преса України” повинно було звернутися до суду лише через місяць після направлення претензії.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На думку апеляційної інстанції Державною видавництвом “Преса України” Державного управління справами доведено свої позовні вимоги в повному обсязі, а тому вони підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи викладене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд повно з’ясував всі обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 101 – 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду м. Києва від 05.07.2007 року по справі № 33/122 за позовом Державного видавництва “Преса України” Державного управління справами до Державного підприємства “Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку “Агентство Чорнобильінтерінформ” про стягнення 27 636,98 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства “Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку “Агентство Чорнобильінтерінформ” –  без задоволення.

2.          Справу № 33/122 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя

Судді

28.09.07 (відправлено)