СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

31 жовтня 2007 року

Справа № 2-13/5223-2007

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич
Г.К.,

суддів                                                                      Дугаренко
О.В.,

Ткаченка М.І.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, довіреність б/н від 30.10.2007;

відповідача:
Кіліченка М.М., довіреність № 55-2007 від 27.09.2007;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Жукова А.І.) від 12.07.2007 у справі № 2-13/5223-2007,

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до          акціонерного
товариства "Індустріально-експортний банк" (вул. Гончара, 41, м.Київ
4, 01004); (вул. Пушкінська, 42/4, м. Київ, 01004); (вул. Куйбишева,1-а, м.
Сімферополь, 95034)

про внесення змін до договору
оренди, визнання недійсною частини договору та стягнення 3575,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя А.І. Жукова) від 12.07.2007 у справі №
2-13/5223-2007 частково задоволено позов суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 до  акціонерного товариства "Індустріально-експортний
банк" про внесення змін до договору оренди, визнання недійсною частини
договору та стягнення 3575,36 грн. Визнано недійсним  пункт 3.1 договору оренди нежитлового
приміщення, укладеного 31.10.2005 між суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та акціонерний товариством "Індустріально-експортний банк" в
особі Кримської філії в частині включення в суму орендних платежів податку на
додану вартість. У іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановленим
судовим актом, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального права.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, відповідач вважає рішення таким, що відповідає вимогам закону і
матеріалам справи.

У зв'язку з відпусткою судді
Латиніна О.А. 31.10.2007 за розпорядженням першого заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду Т.С. Видашенко у складі
судової колегії була проведена заміна судді Латиніна О.А. на суддю Ткаченка
М.І.

За клопотанням представників сторін
судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія
встановила наступне.

У квітні 2007 року суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом
до акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк", просив
змінити пункт 3.3 договору оренди нежитлового приміщення, укладеного
31.10.2005, визнати недійсним пункт 3.1 договору в частині включення в суму
орендної плати податку на додану вартість та стягнути 3575,36 грн. упущеної
вигоди.

Відповідач, заперечуючи проти
позову, вважає його безпідставним (а.с.21-33).

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи,
судова колегія  вважає апеляційну скаргу
такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 179
Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають
між суб'єктами  господарювання  або між суб'єктами господарювання і
негосподарюючими  суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів, є
господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 188 Господарського кодексу
України встановлено, що зміна та
розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються,
якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона  договору, яка вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції  про  це
другій стороні за договором. Сторона
договору,  яка одержала пропозицію
про зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний  строк  після
одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її
розгляду.  У разі якщо сторони  не
досягли  згоди  щодо зміни (розірвання)  договору або у разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням   часу
поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення
суду.

Як свідчать матеріали справи,
листом від 08.02.2007 позивач запропонував відповідачеві внести зміни до
договору, а саме - викласти їх в наступній редакції: „3.1. Розмір орендної
плати встановлюється з 01 листопада 2005 року щомісячно в сумі 3000,00 (три
тисячі) гривен. 3.3. Розмір орендної плати підлягає щомісячному перегляду
„Орендодавцем" залежно від зміни індексу інфляції, у зв'язку з чим остаточний
розрахунок з урахуванням індексу інфляції по орендним платежам поточного місяця
проводиться „Орендарем" не пізніше 15 (п'ятнадцотого) числа наступного
місяця на підставі рахунку, що виставляється „Орендодавцем".

Пропозиція орендодавця залишилась
без відповіді, що спонукало суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
звернення з відповідним позовом.

Рішення про визнання недійсним
пункту 3.1 договору у частині  включення
до суми орендної плати податку на добавлену вартість відповідає вимогам закону
і матеріалам справи, оскільки, згідно з частиною 1  статті 215 Цивільного кодексу України,
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою,  п'ятою та
шостою  статті  203
цього Кодексу.

Відмовляючи у позові про внесення
змін до пункту 3.3 договору, суд виходив з того, що при укладенні
правочину  сторони діяли на свій розсуд
та  відповідно власному волевиявленню.

Однак, укладаючи договір, сторони
виходили з того що в передуючі укладенню договору 6 місяців рівень інфляції в
Україні був практично стабільний, проявляючи тенденцію до зменшення та
коливаючись у межах   100,7%  (2005 рік,
квітень) -   100,4% (2005 рік,
вересень).

Згідно зі статтею 652 Цивільного
кодексу України у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено  договором
або  не випливає із суті
зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо
вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити,  вони не уклали б  договір
або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з обставинами,  які істотно змінились, або щодо його розірвання,   договір може бути розірваний, а  з
підстав, встановлених  частиною  четвертою
цієї  статті,  - змінений
за рішенням  суду  на
вимогу  заінтересованої  сторони
за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору
сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна
обставин  зумовлена  причинами,
які заінтересована сторона
не  могла  усунути
після   їх виникнення при  всій турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання  договору  порушило
б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті
договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе
заінтересована сторона.

Зміна  договору
у  зв'язку  з
істотною  зміною  обставин допускається   за рішенням суду у виняткових випадках, коли
розірвання договору суперечить суспільним
інтересам  або  потягне для
сторін  шкоду,  яка
значно перевищує затрати,
необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Позивачем надано суду докази на
підтвердження обґрунтованості заявлених ним вимог. Так,  за даними Держкомстату України, опублікованим
у газеті „Урядовий кур'є" № 2 от 06.01.2007 індекс інфляції за послугою  „Надання в найом власної нерухомості”
збільшився у грудні 2006 року по відношенню до грудня 2005 року та досяг
147,9%.

У відповідності зі статтею 43
Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази
за своїм  внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом.

З врахуванням вищенаведеного судова
колегія вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_1 у зазначеній частині позову, з огляду на що
рішення у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення
вимог про зміну умов договору.

Крім того, слід визнати, що умова
пункту 3.3 договору про обмеження загальної суми орендної плати сумою 3000 грн.
суперечить умовам пункту 3.1 договору, яким також встановлені щомісячні орендні
платежі у тому ж розмірі.

Безпідставними судова колегія
вважає вимоги позивача про стягнення суми 3575,36 грн. втраченої  вигоди, оскільки, відповідно до  пункту 5 статті 188 Господарського кодексу
України, якщо судовим рішенням договір
змінено  або  розірвано, договір вважається зміненим або
розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання
чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, правові підстави для
стягнення суми 3575,36 грн. відсутні.

Керуючись статтями 101, 103,
пунктом 4 частини 1 статті 104, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12.07.2007 у справі № 2-13/5223-2007 змінити,
скасувати в частині відмови у позові  про
зміну пункту 3.3 договору оренди від 31.10.2005.

Позов суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Індустріально-експортний
банк" в частині зміни пункту 3.3 договору оренди від 31.10.2005
задовольнити.

Змінити пункт 3.3 договору оренди
нежитлового приміщення від 31.10.2005, укладеного між суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) та акціонерним товариствим
"Індустріально-експортний банк" (вул. Гончара, 41, м.Київ 4, 01004),
виклавши його у наступній редакції: "розмір орендної плати підлягає
щомісячному перегляду "Орендодавцем" у залежності від зміни індексу
інфляції. У зв'язку з цим остаточний розрахунок з врахуванням індексу інфляції
по орендним платежам поточного місяця здійснюється  "Орендатором" не пізніше 15 числа
наступного місяця на підставі рахунку, виставленого
"Орендодавцем".

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Головуючий суддя
Г.К. Прокопанич

Судді
О.В. Дугаренко

М.І. Ткаченко