донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.11.2007 р.                                                                          справа №23/240

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
не з"явився,

від відповідача:
Михайлова О.Ю.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Сніжневуглезбут" м.Сніжне Донецька область

на рішення господарського суду

Донецької області

від
07.09.2007 року

по справі
№23/240

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаський збагачувальний комбінат" м.Торез Донецька область

до
Державного підприємства "Сніжневуглезбут" м.Сніжне Донецька область

про
стягнення 7783,92грн.

Державне підприємство "Сніжневуглезбут" м.Сніжне Донецька область подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2007р. по справі №23/240.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Забарющий М.І.) стягнув з державного підприємства "Сніжневуглезбут" м.Сніжне на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаський збагачувальний комбінат" м.Торез 7783,92 грн. боргу, 102грн. витрат на сплату держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаський збагачувальний комбінат" звернулось до суду з позовом про стягнення з  державного підприємства "Сніжневуглезбут" 7783, 92 грн.  В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладення сторонами договору №80/п на купівлю вугільної продукції від 01.11.2004р. у відповідача; перерахування ним на рахунок відповідача за період з 02.11.2004р. по 21.12.2004р. 267 000 грн., як попередню оплату за вугільну продукцію; відвантаження відповідачем позивачу продукції на суму 259 216, 08 грн.; закінчення строку дії договору 31.12.2004р.; акт звіряння взаємних розрахунків від 30.11.2006р.; відсутність необхідності у відвантаженні вугілля за договором № 80/п від 01.11.2004р.; претензію №1-387 від 04.05.2007р., адресовану відповідачу;   ст.ст. 16, 525, 1212, 1213 Цивільного кодексу України;          ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідач вимоги позивача не визнає. Також на думку відповідача, господарський суд не прийняв до уваги посилання відповідача, що згідно п.1.1. договору купівлі-продажу вугільної продукції №80/П відповідач зобов"язався передати у власність позивача вугільну продукцію, а останній прийняти та оплатити цей товар у обсязі 4500т. Згідно п.3.2.договору позивач повинен розрахуватись за вугільну продукцію шляхом попередньої оплати на розрахунковий рахунок продавця. ТОВ "Донбаський збагачувальний комбінат" перерахував на рахунок ДП "Сніжневуглезбут" 267000грн., а ДП "Сніжневуглезбут" відвантажив вугільну продукцію на суму 259216,08грн., але згідно п.1.2. договору сума договору орієнтовано складає 956185грн., в т.ч. НДС в сумі 159364,17грн, але всупереч п.1.1., п.3.2. договору вона не була перерахована на розрахунковий рахунок відповідача.

01.11.2004р. між позивачем та відповідачем був укладений  договор купівлі-продажу вугільної продукції № 80/П, згідно умов якого відповідач (продавець) зобов"язався передати у власність позивача (покупця) вугільну продукцію, а останній - прийняти та оплатити цей товар в обсязі 4 500т (п.1.1 договору). Загальна сума цього договору орієнтовано складала 956 185 грн. (п.1.2. договору). Пунктом 3.2. договору сторони закріпили, що розрахунок за вугілля, яке підлягало поставці, здійснюється покупцем шляхом попередньої оплати на рахунок продавця.

За даним договором позивач у період з 02.11.2004р. по 21.12.2004р. перерахував на рахунок відповідача 267 000 грн. За цей же період відповідач поставив позивачу вугілля на суму 259216,08грн. Ці факти підтверджені виписками банку, актом звірки взаємних розрахунків від 30.11.2006р.

Договір укладений сторонами до 31.12.2004р. (п. 8.2. договору). Суду не було надано представниками сторін доказів про продовження строку дії договору.

Відповідач не подав суду доказів того, що на суму 7 783, 92 грн. (267 000 грн. –259 216, 08 грн.) він передав позивачу вугілля.

Позивач наполягає на поверненні відповідачем грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України. Відповідно до п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення про зобов"язання у зв"язку з набуттям майна без достатньої правової підстави застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов"язанні.

В даному випадку, оскільки відповідач не виконав зобов"язань за договором, тобто не поставив позивачу вугільну продукцію, останній обгрунтовано наполягає на поверненні частини суми передоплати (ч.2 ст.693 ЦК України) встановлює, що якщо продавець, який отримав суму передоплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми передплати). Таким чином, сума передплати, яка підлягає  поверненню за вказаною статтею, підпадає під дію п.2 ч.3 ст.1212 ЦК України. Тому апеляційний суд вважає, що вимога позивача є обгрунтованою, оскільки грунтується на законі.

Господарський суд обгрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на неможливість відвантаження вугілля позивачу залізницею тому, що згідно другого речення п.4.1. договору передача вугілля здійснюється на станції відправлення; не наведено розрахунку, яку саме кількість вугілля можна відвантажити на суму 7783,92грн.; не наведено обгрунтувань, що залізниця не може прийняти вугілля для перевезення, якщо при завантаженні у вагон вага цього вугілля буде складати вагу менше, ніж вантажопідйомність напіввагона; не наведено доказів вантажопідйомності напіввагону, в якому можна перевозити вугілля; пунктом 3.3. договору встановлено, що витрати, пов"язані з доставкою  вугілля, сплачує покупець.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. А ст.34 ГПК України встановлює, що обставини, які відповідно до закону повинні бути підтверджені повними засобами доказуваннями, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В порушення цих положень закону, відповідач на надав суду належних доказів виконання зобов"язань за договором.

Посилання відповідача на то, що позивач не перерахував передплатою всю суму договору, а тому відповідач не міг виконати умови договору, до уваги апеляційним судом не приймаються. Позивач перерахував передплатою 267000грн., а відповідач поставив вугілля на суму 259216грн. На залишок суми товар не поставлений. На виконання зобов"язання відповідачем на суму отриманої передплати, факт перерахування всієї суми передплати за договором не може впливати.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що господарський суд прийняв вірне рішення, яким задовольнив позов.

Керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2007р. по справі №23/240 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду