ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 р.                                                                       Справа  № 2/149

По справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Берегівське», м. Берегово

До відповідача  Берегівської міської ради, м. Берегово

про  визнання нечинним рішення Берегівської  міської ради (чотирнадцятої сесії У скликання) від 06.07.2007 року №371 «Про припинення права користування земельною ділянкою радгосп-заводу «Берегівський»

Суддя господарського суду        О.Ф. Ремецькі

за участю представників:

від позивача – Мерза Р.І. - представник за дорученням №103 від 11.08.07р.

від відповідача – не з’явився

Суть спору :

В засіданні суду 18.09.2007 року за згодою представників сторін судом в порядку вимог статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України було оголошено перерву до 25.09.2007р. та до 26.09.2007р. для надання сторонам можливості подати суду докази в обґрунтування своїх доводів та заперечень. В засіданні суду 26.09.2007р. судом відповідною судовою повісткою було повідомлено представника відповідача про оголошення перерви в судовому засіданні та призначення справи до розгляду на 04.10.2007р.

Представник позивача просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на те, що оскільки позивач є товариством з обмеженою відповідальністю, яке утворилось внаслідок реорганізації (приєднання) державного підприємства –радгосп-заводу «Берегівський», то у відповідності до вимог статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», як орендар, є правонаступником прав та обов’язків підприємства відповідно до договору оренди. В свою чергу, чинним законодавством передбачено захист прав орендаря на рівні прав власника майна, якому належить право володіння, користування та розпорядження набутими речовими правами. Відтак, вважає, що ним у відповідності до договору оренди державного майна шляхом приєднання належить також право користування таким майном, в тому числі і належною йому земельною ділянкою та захист такого права.

Також просить взяти до уваги те, що відповідач при прийнятті оспорюваного позивачем рішення діяв поза межами наданих йому законом повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією України і законами України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють подібні відносини. Зокрема, вважає, що матеріалами справи беззаперечно підтверджено факт перебування

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.10.2007 року по справі №2/149

спірної земельної ділянки, з приводу якої прийнято відповідачем рішення, поза межами відповідного населеного пункту, а відтак, відповідачу не належить право розпорядження даною земельною ділянкою.

Заперечує факт ліквідації державного підприємства –радгосп-заводу «Берегівський», оскільки згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців від 27.08.2007р., датою 20.06.2007 року відбулась наступна реєстраційна дія –державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення. Відтак вважає, що оскільки припинення діяльності державного підприємства шляхом ліквідації не було, посилання відповідача на пункт «в»статті 141 Земельного кодексу України є порушенням конституційних прав СТОВ «Берегівське», як правонаступника реорганізованого підприємства, тому, що позбавляє його можливості здійснювати нормальну сільськогосподарську діяльність на орендованому цілісному майновому комплексі державного підприємства радгосп-заводу «Берегівський». Підтверджує факт належної та повної сплати земельного податку з дня фактичної передачі йому в користування в складі цілісного майнового комплексу земельної ділянки, що також підтверджено Берегівським міським відділом земельних ресурсів (довідка форми №22-ОПП), тощо. Відповідно вважає, що у відповідача були відсутні підстави для припинення права користування земельною ділянкою.

Просить також взяти до уваги те, що матеріалами справи беззаперечно підтверджено факт передачі Регіональним відділенням ФДМУ по Закарпатській області в складі цілісного майнового комплексу радгосп-заводу «Берегівський»право користування земельною ділянкою, на якій розміщено державне майно, що підтверджується переліком необоротних активів державного підприємства станом на 30.06.2003р., тобто на момент передачі, а також довідкою РВ ФДМУ від 05.09.2007р. №09-10/3968 та відповідає вимогам статі 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Наголошує також на тому, що судовою практикою, зокрема, роз’ясненням Верховного суду України, що містяться в абзаці 1 п.8 постанови від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами  земельного законодавства при розгляді цивільних справ»підтверджено, що орган місцевого самоврядування при вирішенні питання припинення права користування земельною ділянкою з підстав, визначених ст..ст.140-149 Земельного кодексу України, повинен здійснювати такі дії в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. Крім того, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.07.2006р., складеного Управлінням контролю за використанням та охороною земель у Закарпатській області, підтверджено факт належного використання наявної у позивача земельної ділянки, яка використовується ним для виробничої діяльності на підставі договору оренди №39 від 12.09.2003р. цілісного майнового комплексу радгосп-заводу «Берегівський». В свою чергу, позивач з огляду на визнання неконституційними положень пункту 6 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України не в змозі скористатись правом переоформлення права користування земельною ділянкою.

Відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі по мотивах, викладених у поданих суду письмових поясненнях, однак, свого уповноваженого представника на засідання суду 04.10.2007р. не направив. Заперечує доводи позивача стосовно неможливості переоформлення права користування земельною ділянкою з огляду на неконституційність ряду положень Земельного кодексу України, оскільки вважає, що позивач, як товариство з обмеженою відповідальністю, тобто як підприємство приватної форми власності, не може бути постійним користувачем

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.10.2007 року по справі №2/149

земельної ділянки, оскільки таке право може надаватись у визначеному законодавством порядку виключно підприємствам, установам та організаціям державної та комунальної форми власності. Крім того, може бути переоформлене таке право тільки тими особами, які до 01.01.2002р. отримали у постійне користування земельні ділянки. А оскільки позивач отримав у користування державне майно тільки 12.09.2003р., відповідно, позбавлений змоги здійснити таке переоформлення з огляду на вищевикладене. Крім того, просить  взяти до уваги те, що дана спірна земельна ділянка та право на її користування не набуто позивачем в порядку, визначеному  статтею 116 Земельного кодексу України, оскільки відсутнє рішення органу виконавчої влади та місцевого самоврядування прийняте в межах їх компетенції з цього приводу.

Також наголошує на тому, що статтею 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», який на думку відповідача є спеціальним нормативним актом у сфері державної реєстрації та припинення юридичної особи, визначено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов’язків іншим юридичним особам –правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками або уповноваженим ними органом у випадках, передбачених законом. Відтак вважає, що факт передачі всього свого майна, прав та обов’язків радгосп-заводом «Берегівський»позивачу, як правонаступнику –не заперечує факту припинення юридичної особи –державного підприємства радгосп-заводу «Берегівський». А оскільки на день прийняття відповідачем оспорюваного рішення до Єдиного державного реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи –радгосп-заводу «Берегівський», прийняте відповідачем рішення відповідає наданим відповідачу повноваженням та вимогам чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення  представника позивача, суд встановив:

Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики України від 07.02.2006р. №44 «Про припинення діяльності державного підприємства радгосп-заводу «Берегівський»припинено діяльність державного підприємства радгосп-заводу «Берегівський». Починаючи з 2003 року правонаступником цього підприємства є підприємство приватної форми власності –сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Берегівське», що відбулося шляхом передачі належного державі цілісного майнового комплексу правонаступнику за договором оренди державного майна №39 від 12.09.2003р., укладеного позивачем з Регіональним відділенням ФДМУ по Закарпатській області.

Рішенням Берегівської міської ради чотирнадцятої сесії У скликання від 06.07.2007р. №371 «Про припинення права користування земельною ділянкою радгосп-заводу «Берегівський», у відповідності до вимог пунктів «в» та «д»статті 141 Земельного кодексу України, припинено право користування земельною ділянкою радгосп-заводу «Берегівський», яка була надана йому  у постійне користування для сільськогосподарського виробництва рішенням  Берегівської міської ради 29.06.1995р. №198 та визнано таким, що втратив свою чинність, Державний акт на право постійного користування землею розміром 770,9га від 06.07.1995р. №24-95.

Аналізуючи доводи та заперечення сторін з приводу спірних правовідносин, наявність у позивача права постійного користування земельною ділянкою та обґрунтованість підстав припинення її користування, суд констатує наступне.

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.10.2007 року по справі №2/149

Відповідно до вимог пункту 2 статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин  з метою забезпечення права на землю громадян,  юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Статтею 92 Земельного кодексу України (далі –ЗК України) визначено право набуття права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності підприємствами, установами та організаціями, що належать до державної чи комунальної форми власності. З огляду на це, радгосп-заводу «Берегівський»Берегівською міською радою народних депутатів 06.07.1995р. було надано в постійне користування 770,9га землі в межах згідно з планом землекористування з метою сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею від 06.07.1995р. №24-95.

Відповідно до статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна  відмова  від  права  користування   земельною ділянкою; вилучення  земельної ділянки у випадках,  передбачених цим Кодексом; припинення    діяльності    державних    чи    комунальних підприємств, установ та організацій; використання  земельної ділянки способами,  які суперечать екологічним вимогам; використання   земельної   ділянки    не    за    цільовим призначенням; систематична  несплата  земельного  податку  або  орендної плати.

В свою чергу, частиною 1 статті 59 Господарського кодексу України визначено, що припинення діяльності суб’єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації (процесуально-правова дія, внаслідок якої юридичні особи вважаються такими, що перестали існувати з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про їх припинення). У разі перетворення одного суб’єкта господарювання в інший до новоутвореного суб’єкта господарювання переходять всі майнові права і обов’язки попереднього суб’єкта господарювання (ч.5 ст. 59 ГК України).

Як вбачається з матеріалів справи, СТОВ «Берегівське»згідно договору №39 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства радгосп-заводу «Берегівський»від 12.09.2003р. прийняв у довгострокову оренду терміном 10 років цілісний майновий комплекс ДП р/з «Берегівський», що підтверджується також актом прийому-передачі орендованого майна, за яким прослідковується передача  в оренду позивачу також нематеріальних активів державного підприємства, балансова вартість яких склала 61321грн. та включає в себе право користування земельною ділянкою, на якій такий цілісний майновий комплекс розміщений та тією частиною земельної ділянки, яка необхідна йому для обслуговування.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»цілісним майновим комплексом є господарський об’єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання, тощо. Разом з тим, у відповідності до вимог статті 15 цього ж Закону орендар стає правонаступником прав та обов’язків підприємства відповідно до договору оренди, а в разі оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу –також правонаступником прав та обов’язків підприємства, пов’язаних з діяльністю цього структурного підрозділу.

Відповідно до ст.ст. 14, 15 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” СТОВ „Берегівське” є правонаступником прав та обов’язків державного підприємства радгосп-заводу „Берегівський” відповідно до договору оренди. Статутом товариства визначено, що сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Берегівське” засновано згідно з рішенням зборів учасників –членів трудового колективу радгосп-заводу „Берегівський” №1 від

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.10.2007 року по справі №2/149

05.11.2002р. та є орендарем цілісного майнового комплексу державного підприємства радгосп-заводу „Берегівський” (п.1.1). Згідно абз.2 п.1.5 статуту СТОВ „Берегівське” товариство є юридичним правонаступником радгосп-заводу „Берегівський” з дня його державної реєстрації.

Таким чином, слід констатувати, що дані правовідносини є специфічними та підпадають під правове регулювання Закону України „Про оренду державного та комунального майна”. Частиною 1 ст. 3 цього Закону визначено, що відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці  Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.1 і ч.2 ст. 28 ЗУ „Про оренду державного та комунального майна” орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

В свою чергу норми цивільного законодавства детально регулюють питання володіння та прав на чуже майно, яке виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Пунктом 3 ч.1 статті 395 ЦК України визначено, що речовими правами на чуже майно є право володіння; право користування (сервітут); право      користування     земельною     ділянкою     для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Крім того, статтею 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов’язків іншим юридичним особам –правонаступником (приєднання). Відтак, правонаступництво за договором оренди і є законною підставою для переходу права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться державне майно –цілісний майновий комплекс радгосп-заводу „Берегівський”.

Відповідно до статей 177 та 178 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі,  у тому  числі  гроші  та цінні   папери,  інше  майно,  майнові  права,  результати  робіт, послуги,   результати   інтелектуальної,    творчої    діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об'єкти  цивільних  прав  можуть  вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в  порядку  правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту,  або не обмежені в обороті,  або не  є  невід'ємними  від фізичної чи юридичної особи.

Відтак, враховуючи факт користування СТОВ „Берегівське” державним майном за договором оренди №39 цілісного майнового комплексу радгосп-заводу „Берегівський”, позивач має невід’ємне речове право на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до пункту 3 статті 24 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” орган місцевого самоврядування та його посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і законами України, та керуватися у своїй діяльності Конституцією та законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 83 Земельного кодексу України врегульовано питання права власності на землю територіальних громад. Так, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної  та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об’єкти комунальної власності.

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.10.2007 року по справі №2/149

Відповідно до п. „а” ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних та міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

В свою чергу матеріалами справи підтверджується той факт, що земельна ділянка, що перебуває у користуванні позивача, знаходиться поза межами населеного пункту, що підтверджується розрахунками земельного податку на земельні ділянки сільськогосподарського призначення та у вставленому порядку такий факт не спростовано відповідачем. Подана ним довідка відділу земельних ресурсів у місті Берегово №36 від 24.09.2007р. стверджує тільки те, що згідно звіту форми 6-ЗЕМ Берегівською міською радою за радгосп-заводом „Берегівський” закріплені у постійне користування земельні ділянки загальною площею 721га та не містить фактичного визначення про те, що дана земельна ділянка знаходиться в межах відповідного населеного пункту.

Пунктом 12 розділу Х „Перехідні положення” ЗК України встановлено, що до  розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім  земель,  переданих  у приватну власність, та земель, на яких розташовані   державні,   в   тому  числі  казенні,  підприємства, господарські  товариства, у статутних фондах яких державі належать частки   (акції,   паї),   об'єкти  незавершеного  будівництва  та законсервовані  об'єкти,  здійснюють відповідні сільські, селищні, міські  ради,  а  за  межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади (Пункт  12  розділу  X  із змінами, внесеними згідно із Законами №3235-IV від  20.12.2005, №489-V від 19.12.2006).

Таким чином, вищенаведене дає підстави стверджувати про те, що Берегівська міська рада, перевищивши свої повноваження, прийняла оспорюване позивачем рішення.

Не знаходять свого підтвердження доводи відповідача також в частині наявності підстав припинення користування земельною ділянкою у відповідності до вимог статті 141 ЗК України з огляду на припинення діяльності державного підприємства, оскільки статтею 24 цього ж Кодексу визначено, що землі,  які  перебувають  у  постійному користуванні державних чи комунальних підприємств, за рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу  місцевого самоврядування переводяться до земель запасу або надаються іншим громадянам та юридичним особам для використання за їх  цільовим  призначенням,  а  договори  оренди земельних ділянок припиняються тільки у випадку ліквідації державного чи комунального підприємства, установи,  організації. Натомість, в даному випадку відбулась не ліквідація державного підприємства радгосп-заводу „Берегівський”, а припинення діяльності підприємства в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Крім того, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймаючи рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею у відповідності до вимог ст.ст.140-149 ЗК України має право приймати таке рішення виключно в порядку, з підстав і за умов, передбачених цими статтями. У випадках, визначених цими нормами, припинення власності на землю чи права користування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання прийнятого такими  органами рішення недійсними.

Також, не знаходять свого підтвердження, доводи відповідача про відсутність факту сплати відповідного земельного податку за користування

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.10.2007 року по справі №2/149

земельною діяльною сільськогосподарського призначення, оскільки відсутність такої заборгованості підтверджується довідкою Фоми №22-ОПП по податках, зборах (обов’язкових платежах) №25 від 06.06.2007р., виданою Берегівською ОДПІ, яка відповідно до статті 27 Закону України „Про плату за землю” здійснює контроль за правильністю обчислення  і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно статті 2 КАС України завданням  адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,  прав  та  інтересів  юридичних осіб  у  сфері  публічно-правових  відносин  від  порушень  з боку органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їхніх посадових  і  службових осіб,  інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій  на  основі  законодавства,  в  тому числі на виконання делегованих повноважень.

В свою чергу у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на   підставі,   у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією та законами України; з  використанням  повноваження  з   метою,   з   якою   це повноваження надано; обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Натомість, оскаржуване позивачем рішення міськради від 06.07.2007р. №371 прийнято необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотримання принципу рівності перед законом. Крім того, оспорюване позивачем рішення  Берегівської міської ради прийнято без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи (позивача) і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), а також без урахування  права  особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно статей 70 та 71 КАС України обставини,   які  за  законом  повинні  бути  підтверджені певними засобами доказування,  не можуть підтверджуватися  ніякими іншими  засобами  доказування,  крім  випадків,  коли  щодо  таких обставин не виникає спору. Кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідачем, тобто Берегівською міською радою, як суб’єктом владних повноважень, яким прийнято оспорюване позивачем рішення, не доведено правомірності свого рішення.

За таких обставин, адміністративний позов СТОВ „Берегівське” до Берегівської міської ради підлягає задоволенню, оскільки заявником доведено, а відповідачем не спростовано доводів позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 105, 118, 122, 128, 138, 143, 160, 162, 163, 186, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

Продовження постанови господарського суду Закарпатської області від 04.10.2007 року по справі №2/149

суд постановив:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

1.1. Визнати нечинним рішення Берегівської  міської ради (чотирнадцятої сесії У скликання) від 06.07.2007 року №371 «Про припинення права користування земельною ділянкою радгосп-заводу «Берегівський».

2. Постанова набирає законної сили з 16.10.2007р.

3. Заява на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                 О.Ф. Ремецькі