ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 4/2704-20/284

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

розглянув касаційну скаргу
Дочірнього підприємства "Карпатбуд" Корпорації будівельних підприємств "Карпатбуд"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду
від 01 серпня 2007 року

у справі
№ 4/2704-20/284 господарського суду Львівської області

за позовом
ТОВ "Інтербуд-Трейд"

до
ТОВ "Укрсвіт"

про
стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Львівської області від 30.01.2007 (суддя: П.Манюк) позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлені товари задоволено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що поставка товару відповідачеві в період з 01.08.2005 по 30.06.2006 підтверджена розхідними накладними та довіреностями, актами звірки розрахунків, відповідач визнав заборгованість актами звірки, всі дії по придбанню товару відповідач вчиняв від свого імені і за свій рахунок, поставка товару відбувалася в межах договору поставки, а не доручення, тому твердження відповідача про необхідність залучення ДП "Карпатбуд" в якості співвідповідача безпідставні.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2007 (судді: Л.Давид, М.Краєвська, Х.Мурська) рішення залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

Дочірнє підприємство "Карпатбуд" Корпорації будівельних підприємств "Карпатбуд" просить в касаційній скарзі рішення господарського суду та апеляційну постанову скасувати з тих підстав, що судові рішення впливають на його права та обов'язки.

Судом необґрунтовано не взято до уваги договір доручення, не витребувано відповідні документи на його виконання, не досліджено пов'язані з цим обставини, безпідставно не враховано судові рішення у інших справах № 4/2660-30/197, № 4/2583-26/453 господарського суду Львівської області.

Сторони не скористалися процесуальним правом на участь у судовому засіданні касаційної інстанції,

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач має дебіторську заборгованість в розмірі 94 811,84 грн. за поставку товарів в період з 01.08.2005р. по 30.06.2006р. Поставка товарів підтверджується розхідними накладними та довіреностями, актами звірки розрахунків, які підписані керівниками сторін та долучені до матеріалів справи.

Як вбачається із накладних та довіреностей на отримання товару, які позивачем долучено до матеріалів справи, отримувачем товарів є ТзОВ "Укрсвіт".

Судами також встановлено обставини визнання заборгованості відповідачем, що підтверджено актами звірки розрахунків станом на 01.Об.2006 та станом на 30.11.2006.

Крім того відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості.

Таким чином, всі дії щодо придбання у ТзОВ „Інтербуд" товарів, відповідач (ТзОВ «Укрсвіт») вчиняв від свого імені та за свій рахунок.

Відповідачу, як покупцю, позивачем виписувалися податкові накладні, що є підтвердженням того, що поставка товарів відбувалася не на підставі договору Доручення, а в межах договору поставки між ТзОВ „Інтербуд" та ТзОВ „Укрсвіт".

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доводів позивача не спростував, протилежне у порядку встановленому ст. 33 ГПК України не довів.

За таких обставин господарські суди дійшли обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника до уваги не приймаються з таких підстав.

Господарські суди, виходячи з предмету спору, дійшли правомірних висновків щодо юридичної природи спірних правовідносин, встановивши, що всі дії відповідач вчиняв від власного імені за власний рахунок, що вбачається з первинних документів.

Відповідачем не доведено, що товар придбавався ним в межах договору доручення, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач діяв у правовідносинах з позивачем як повірений.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає юридичну оцінку, дану місцевим та апеляційним господарським судом обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.08.2007 та рішення господарського суду Львівської області від 30.01.2007 у справі № 4/2704-20/284 господарського суду Львівської області залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                                                 В. Овечкін

судді                                 Є. Чернов

В. Цвігун