ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007 р.
№ 8/58/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:
Першиков Є.В.

суддів
за участю представників сторін:
позивача –
відповідача -
Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

не з'явився
пр.Ткаченко Л.Л. –дов. № 20-376 від 04.12.2006
пр.Федорченко Д.О. дов. № 20-423 від 12.12.2006

розглянувши  матеріали касаційної скарги
відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

у справі
господарського суду Запорізької області

на постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 22.05.07р.

за позовом
державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до
відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

про
стягнення 25252,20 грн. збору за візування накладних

Розпорядженням Заступника голови Вищого господарського суду України від 26.09.2007 № 02-12.2/278  у зв'язку з відпусткою судді Савенко Г.В. для розгляду справи створено колегію у складі : головуючий суддя Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б.,  Ходаківська І.П.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2006 року державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" з позовом про стягнення 25252,20 грн. збору за виконання експедиторської операції у виді одержання від станції дозволу на завантаження вантажу -  візування накладних.

Позовні вимоги обґрунтовані обов'язковістю цієї додаткової послуги  з посиланням на пункт 3.1  Правил оформлення перевізних документів та розділ 2 таблицю 4 Тарифного керівництва № 1, яким встановлено розмір збору.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28 березня 2007 року  позовні вимоги задоволені з посиланням на те, що між сторонами  укладено договір про організацію  перевезень вантажів  і проведення розрахунків, за яким відповідач зобов'язався сплачувати залізниці тариф за перевезення вантажів та додаткові послуги, а оскільки надання експедиторських послуг у вигляді візування накладних Правилами віднесено до обов'язкової операції, плата за яку є регульованою, то відповідач повинен оплачувати цю додаткову послугу за регульованим тарифом.

Запорізьким апеляційним господарським судом  рішення місцевого суду залишено без змін, а апеляційна скарга ВАТ "Запоріжсталь" без задоволення.

В касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" просить скасувати вказані рішення господарського суду та постанову апеляційного суду, посилаючись на те, що  при прийнятті рішення місцевим господарським судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В касаційній скарзі відповідач зазначає, що на надання послуг по візуванню документів не укладався договір у відповідності із пунктом 22 Статуту залізниць України, додаткова послуга по візуванню документів  в Договір на організацію перевезень вантажів не включена, відповідачем не замовлялась, при наявності планування перевезень візування не потрібно, візування накладної передбачено лише при перевезенні дрібних відправок, обов'язок по заповненню перевізних документів залізниця має виконувати безкоштовно. Судами також не враховано, що відвантаження вантажів здійснювалось у власних вагонах.

У відзиві на касаційну скаргу  Придніпровська залізниця проти касаційної скарги заперечує, оскільки   візування накладних до навантаження  передбачено пунктом 3.1 Правил оформлення перевізних документів, встановлений в Тарифному керівництві № 1 розмір зборів є обов'язковим для всіх відправників та одержувачів вантажів, порядок оплати передбачено у Правилах розрахунків за перевезення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія вважає, що постановлене у справі судові рішення підлягають залишенню в силі, а касаційна скарга відхиленню.

Стаття 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, порядок укладання яких встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або Правилами перевезень.

Пункт 62 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, який трансформується з Правилами розрахунків за перевезення вантажів( розділ 11 Правил перевезень вантажів), затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановив, що належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситись готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Пункт 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів (розділ 11 Правил перевезень вантажів) встановив, що отримані гроші технологічний центр з оброблення перевізних документів ( ТехПД) залізниці заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги.

Списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами і контейнерами.

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи ( які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника.

Тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом( за винятком приміських пасажирських перевезень) встановлюються у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Розмір плати за додаткові послуги, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за домовленістю сторін і зазначається в доповненні до договору про організацію перевезень вантажів.

У відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від  25.12.1996 № 1548  " Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін ( тарифів)" з наступними змінами і доповненнями Наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551 затверджено Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України ( Тарифне керівництво № 1), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121. Тарифи на перевезення, розмір зборів і штрафів, наведені в Тарифному керівництві № 1, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої та вузької колій загальної мережі залізниць України, що включені в постійну експлуатацію, для всіх відправників і одержувачів вантажів.

Крім встановлених регульованих тарифів розділ 1 Тарифного керівництва № 1 передбачає перелік видів перевезень,  робіт і послуг, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів і які виконуються залізничним транспортом за вільними   тарифами на підставі окремих договорів ( таблиця № 3).

Розділ 2 Тарифного керівництва № 1 встановлює регульовані тарифи –збори за додаткові операції, пов'язані з перевезенням вантажів, до яких віднесено і збори за виконання експедиторських операцій, в тому числі отримання від станції дозволу (візи) на ввезення і завантаження вантажу (таблиця № 4).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України  від 01.04.2005 № 91-р  затверджено підвищуючі коефіцієнти до ставок тарифів та зборів Тарифного керівництва № 1, в т. ч. і до збору  за отримання від станції дозволу( візи) на ввезення і завантаження вантажу.

Пункт 1.6. Правил оформлення перевізних документів в редакції Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 12.09.2005 № 540, встановив, що оформлені відправником перевізні документи перевіряються і візуються начальником станції або уповноваженим ним працівником станції. Перевіркою встановлюються : наявність плану ( дозволу) на перевезення, відсутність заборон і обмежень у даному напрямку перевезення, платоспроможність вантажовідправника, правильність заповнення бланків перевізних документів відповідно до цих Правил, наявність необхідних додаткових супровідних документів та дозволів на відправлення вантажу (митних, карантинних, санітарних та інших контролюючих органів).

Пункт 3.1 Правил оформлення перевізних документів в редакції, чинний на  час існування спірних відносин, встановлював, що візування накладної заповнюється у разі надання дозволу  на навантаження  на місцях загального і незагального користування, таким чином, візування є обов'язковою додатковою операцією, пов'язаною з перевезенням, яка передує укладанню договору перевезення. Порядок візування накладних встановлюється начальником станції.

При цьому пункти 1.6 та 3.1 Правил оформлення перевізних документів не містять будь-яких винятків щодо візування накладних на перевезення лише дрібних відправок, або незастосування при перевезенні вантажів у власних вагонах тощо.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 01.06.2005 між сторонами укладено Договір № ПР/ДН-3-05-83/251/НЮ( 20/2005/1674) про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги ( з протоколами розбіжностей , протоколами та договором погодження розбіжностей).

За вказаним Договором залізниця зобов'язалась приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в Тарифному керівництві №1 та доповненні № 1 до цього Договору.

Згідно з накопичувальними картками та актами загальної форми  у вересні-жовтні 2006 року позивач нарахував відповідачу збір за виконання експедиторської операції у вигляді отримання від станції дозволу ( візи) на ввіз та навантаження вантажу на суму 25252,20  грн., в т.ч. ПДВ. На зазначених накопичувальних картках мається застереження відповідача "услуга не согласована с грузоотправителем", " оплате не подлежит", "необходимость визировки отсутствует", "услуга не согласована".        Застережень щодо кількості завізованих залізницею накладних в накопичувальних картках нема.

Оскільки накопичувальні картки були підписані відповідачем із застереженнями, то утримати спірні суми із попередньої оплати ТехПД  залізниці не мав права і процесуально правильно залізниця передала спір на розгляд господарського суду.

Пункт 17 Статуту залізниць України  встановлює, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

Додатком № 1 до Правил розрахунків за перевезення вантажів ( розділ 11 Правил перевезення вантажів) затверджено Договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, пункт 2.4 якого покладає на вантажовласника обов'язок здійснювати попередню оплату за  перевезення вантажів та додаткові послуги. Саме на таких умовах і укладено  Договір між сторонами.

Пункт 22 Статуту залізниць  встановлює, що виконання залізницею додаткових операцій, пов'язаних з перевезенням вантажів ( завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо) здійснюється на підставі окремих договорів. При цьому  для укладання окремого договору необхідно у разі надання додаткових послуг, які є необов'язковими для залізниці і вантажовідправника (вантажоодержувача).

Як зазначено у пункті 5.5 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5601 " Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" без виконання додаткових операцій, зазначених у розділі 2 Тарифного керівництва № 1, вантаж не може бути навантажено та прийнято до перевезення або видано вантажоодержувачу на станції призначення.

Пункти 1.6 та 3.1 Правил оформлення перевізних документів встановлюють, що візування накладної здійснюється у разі надання дозволу на навантаження як на місцях загального, так і незагального користування, таким чином, візування є обов'язковою додатковою операцією, пов'язаною з перевезенням, яка передує укладанню договору перевезення –залізничної накладної.

Розділом 2 Тарифного керівництва № 1( таблиця 4)   встановлено ставку збору, виходячи з чого збір за візування накладної не є вільним тарифом, який потребує погодження  сторін.

Згідно  пункту 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь одержувача. Тобто належним чином оформлена залізнична накладна є угодою на перевезення вантажів залізничним транспортом, і на надання послуг по її візуванню  укладення окремого договору не потрібно.

Додані до матеріалів справи накопичувальні картки та акти загальної форми підтверджують факт надання вказаних послуг залізницею.

За таких обставин та враховуючи, що господарськими судами досліджені всі наявні у справі матеріали,  їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановлених у справі господарськими судами та відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 22.05.2007 у справі № 8/58-07  залишити без змін.

Головуючий                                                                   Є. Першиков

Судді                                                                             Т. Данилова

І. Ходаківська