СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" грудня 2007 р.

Справа № 7/7151

За позовом ОСОБА_1, м.Хмельницький

до 1.
Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРК “Тон-Арт”, м.Хмельницький

до 2.
ОСОБА_2, м.Хмельницький

про визнання
недійсними рішень, оформлених протоколом № 2 загальних зборів засновників ТОВ
“ТРК Тон-Арт” від 02.06.2000р.; визнання недійсними нової редакції установчого
договору та нової редакції статуту ТОВ “ТРК Тон-Арт” від 27.07.2000р.;
визнання, що ОСОБА_2 не є співзасновником ТОВ “ТРК Тон-Арт”

Суддя          Крамар С.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3-
довіреність від 19.11.2007р.

від відповідача 1: ОСОБА_2
- директор

Гавриленко Р.
В. - довіреність від 03.10.2007р.

від
відповідача 2: ОСОБА_2

Суть спору

Позивач у своїй позовній заяві та в
заяві про доповнення позовних вимог просить суд визнати недійсними рішення,
оформлені протоколом № 2 загальних зборів засновників ТОВ “ТРК “Тон-Арт” від
02.06.2000р.; визнати недійсними нову редакцію установчого договору та нову
редакцію статуту ТОВ “ТРК “Тон-Арт” від 27.07.2000р.; визнати, що ОСОБА_2 не є
співзасновником ТОВ “ТРК “Тон-Арт”.

В обгрунтування своїх позовних
вимог позивач, зокрема, вказує на те, що товариство з обмеженою
відповідальністю “ТРК “Тон-Арт” зареєстровано 24.12.1993 року фізичними
особами, одним із співзасновників якого в подальшому став позивач по справі. За
період роботи до третього кварталу 2000 року у товариства були оборотні засоби
на суму 55000 грн., основні фонди і незавершене виробництво на суму 33200 грн.
Зокрема, товариство придбало об'єкт незавершеного будівництва по вул.Трудова,
25 у м. Хмельницькому вартістю 37900 грн. 27 липня 2000 року в установчі
документи товариства були внесені зміни шляхом виведення із учасників
товариства всіх попередніх засновників, за виключенням ОСОБА_1 При цьому із
ними товариство “ТРК “Тон-Арт” повністю розрахувалось і вони не мали до
товариства жодних претензій. Одночасно у склад засновників товариства ввійшов
ОСОБА_2 Як внесок у статутний фонд ОСОБА_2 вніс автомобіль марки ДАФ 1992 року
випуску, який був оцінений у 31814 грн. Вклад другого засновника, який
залишався учасником товариства з моменту його створення, ОСОБА_1 було оцінено у
13600 грн., що і було зафіксовано в новій редакції установчого договору та
статуту товариства від 27 липня 2000 року. Автомобіль ДАФ, внесений ОСОБА_2,
було оцінено належним чином у 31814 грн. В той же час вклад, внесений ОСОБА_1,
який зафіксовано в балансі підприємства станом на 01.07.2000 року, не було
належно оцінено. Також не було визначено порядку внесення майна до статутного фонду
товариства. Вартість основних фондів, незавершеного будівництва, оборотних
активів, які передав ОСОБА_1 ТОВ „ТРК Тон-Арт" як свій внесок у статутний
фонд, фактично становила 88200 грн.

Позивач також звертає увагу суду на
те, що рішення, оформлене протоколом № 2 від 02.06.2000р., прийнято на
неповноважних загальних зборах засновників ТОВ “ТРК “Тон-Арт”.

Також позивач вказує, що він не
пропустив строк позовної давності, передбачений ст. 71 ЦК (в редакції 1963
року), ст. 257 ЦК України, так як дізнався про порушення своїх прав лише 14
липня 2005року. Позивач зазначає, що саме в цей день ОСОБА_2 провів одноосібно
загальні збори товариства, де озвучив, що він володіє 70% голосів. Цю
інформацію він отримав вже після закінчення зборів від головного бухгалтера ОСОБА_4
ОСОБА_1 не був присутнім на зборах, так як на 10 годину ранку 14.07.2005року
був викликаний на Подільську митницю для оформлення та визначення тарифної
ставки на вантаж, який знаходився в митній зоні. ОСОБА_2 достеменно знав про
те, що явка ОСОБА_1 на митницю на 10 годину ранку 14.07.2005року є
обов'язковою, так як це суттєво впливало на фінансові інтереси товариства,
однак переслідуючи ціль заволодіння майном ОСОБА_1, не переніс зборів, а
одноосібно провів їх, звільнивши ОСОБА_1 з посади директора та обравши себе на
посаду директора. 27.09.2006 року ОСОБА_2 вивів ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ
“ТРК “Тон-Арт”, чим позбавив його не тільки права на управління товариством, а
й права на належне ОСОБА_1 майно, що спонукало останнього до пошуку першопричин
неправомірних дій ОСОБА_2 Якби під час прийняття рішення загальними зборами
засновників 02.06.2000 року про включення ОСОБА_2 до складу учасників
товариства не було допущено усіх вищевикладених ОСОБА_1 порушень законодавства,
то не настали б негативні для нього наслідки у вигляді позбавлення статусу
учасника ТОВ “ТРК “Тон-Арт”, зазначає позивач.

Відповідач проти позову заперечує.
При цьому вказує, що статут як документ підприємства не є угодою, отже
визнавати його недійсним у відповідності до приписів цивільного законодавства,
що передбачають підстави недійсності правочину (стаття 215 Цивільного Кодексу
України) є помилковим зі сторони позивача. Надані позивачем в якості доказів
договір купівлі-продажу від 27.04.2000 року та копія балансу товариства станом
на 01.07.2000 року не мають правового значення для вирішення питання, що
стосується розміру частки засновника у статутному фонді товариства. ОСОБА_1,
скріпивши власним підписом установчий договір 27.07.2000 року, в подальшому
провівши його реєстрацію в нотаріальній конторі, без жодного сумніву розумів
його зміст та значення викладених у ньому відомостей. Здійснюючи обов'язки
директора, з часу заснування товариства по 11.06.2005 року, ОСОБА_1, сумнівів у
законності визначення часток у статутному фонді не висловлював, жодних дій, які
свідчили б про не згоду із укладеним установчим договором, не вчиняв. Вказує,
що права ОСОБА_1 на управління підприємством в межах належної для нього частки
порушеними не були, отже у нього відсутні підстави для звернення до суду за
їхнім захистом. Діяти від імені товариства та в його інтересах, а так само в
інтересах інших осіб - учасників товариства, ОСОБА_1 правом не наділений. Таким
чином, дії учасників ТОВ “ТРК “Тон-Арт” під час реалізації ними належних для
них корпоративних прав, направлених на відступлення своєї частки чи виході із
товариства та виходу із товариства, включення до складу учасників ОСОБА_2, є
законними, а доводи позивача безпідставними та такими, що не підкріплені
жодними доказами, зазначає відповідач.

Посилання позивача на статті 4, 7,
13, 18, 51, 58 Закону України “Про господарські товариства”, статтю 6 Закону
України “Про власність”, якими обґрунтовуються доводи помилковості прийняття
ОСОБА_2 у склад учасників товариства через неналежність для нього на праві
приватної власності автомобіля в якості внеску до статутного фонду та через
невірну оцінку вартості усього майна товариства, яка, на думку позивача,
становила іншу суму, не є приводом для визнання установчого договору недійсним
у відповідності до статті 57 Цивільного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 не
навів жодних доказів існування вищезгаданих підстав. Оборотні засоби
підприємства, основні фонди, незавершене будівництво та нерозподілений прибуток
є власністю товариства, а зміна їхнього розміру не впливає на розмір часток
його учасників. Позивач, будучи засновником та учасником товариства, директором
підприємства, приймав безпосередню участь у розробці установчого договору та
статуту товариства, здійснив його підписання, подав на реєстрацію, зберігав як
керівник засновницькі документи та використовував їх у своїй діяльності. Доводи
позивача про те, що він дізнався про порушення його прав лише 14 липня 2005
року, в день коли ОСОБА_2 озвучив, що він володіє 70% голосів, не можуть
заслуховувати на увагу, вважає відповідач.

Крім того, у зв'язку із пропущенням
позивачем строку позовної давності, встановленого статтею 71 ЦК УРСР,
відповідач просить застосувати наслідки, передбачені статтею 80 ЦК УРСР, та у
позові відмовити. Також просить прийняти заяву про застосування позовної
давності у спосіб та порядок, передбачений статтею 267 ЦК України, відмовивши
позивачеві у задоволенні усіх позовних вимог.

Другий відповідач - ОСОБА_2 -проти
позову заперечує з підстав, зазначених першим відповідачем.

Розглядом матеріалів справи
встановлено наступне.

Відповідно до наявних у матеріалах
справи змін до статуту товариства, затверджених протоколом зборів учасників
товариства № 6 від 30.03.1995р., на час проведення зборів учасників ТОВ
“Телерадіокомпанія “Тон-Арт” (далі -товариство) до зазначеного товариства
входило 3 учасники: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Відповідно до протоколу № 2
загальних зборів засновників ТОВ “Телерадіокомпанія “Тон-Арт” (далі
-товариство)  від 02.06.2000р., на
зазначених зборах вирішено: прийняти до складу засновників товариства ОСОБА_2
на підставі його заяви із внеском в статутний фонд вантажного автомобіля марки
ДАF 400, рік випуску - 1992, двигунНОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4, видане та зареєстроване Хмельницьким
МРЕВ 08.07.2000р. Вартість автомобіля згідно акта № 00146, виданого ВАТ
“Хмельниччина-авто” 14.06.2000р., складає 31814,00 грн.; вивести із складу
засновників товариства ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на підставі їх нотаріально завірених
заяв. Грошових та майнових претензій вони до товариства не мають; встановити
розмір статутного фонду в сумі 45414,00 грн.; прибуток між засновниками
розподіляється: ОСОБА_7 - 50 %,
ОСОБА_2 - 50 %; у зв'язку із укладенням договору купівлі-продажу
приміщення змінити місцезнаходження товариства на нову адресу - м.Хмельницький,
вул Трудова, 25.; затвердити нову редакцію статуту товариства; прийняти нову
редакцію установчого договору; директору товариства підготувати необхідні
документи і подати їх на реєстрацію у Хмельницький міськвиконком; головному
бухгалтеру товариства після переоформлення транспортного засобу з фізичної
особи  на товариство прийняти даний засіб
на баланс товариства як внесок в статутний фонд; директору товариства на
протязі 10-ти днів після державної реєстрації змін до установчих документів
товариства подати в ОРЕВ необхідні документи для перереєстрації транспортного
засобу. По всім питання рішення прийнято одноголосно. Як вбачається зі змісту
протоколу зборів учасників товариства від 02.06.2000р., у цих зборах брало
участь 2 учасники - ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які підписали вказаний протокол зборів.

Згідно з новою редакцією
установчого договору про створення ТОВ “Телерадіокомпанія “Тон-Арт” від
27.07.2000р., зареєстрованою 09.08.2000р. (далі -нова редакція установчого
договору), громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, діючи добровільно, перебуваючи
при здоровому розумі та ясній пам'яті, уклали установчий договір про створення
ТОВ “Телерадіокомпанія “Тон-Арт”.

Пунктом 3 нової редакції
установчого договору передбачено, що товариство має статутний фонд у розмірі
45414 грн. Статутний фонд розподілений на частини відповідно вкладам
засновників, розмір яких становить: ОСОБА_1
-13600 грн., ОСОБА_2 -31814 грн. Відповідно до п.6 нової редакції
установчого договору прибуток, що залишився після розрахунків з бюджетом,
кредиторами та працівниками, розподіляється між засновниками: ОСОБА_1  -50%, ОСОБА_2 -50%.

До моменту реєстрації товариства
засновники зобов'язані внести не менше 30% вказаного в договорі вкладу:
Корнійчук вносить грошові кошти на суму 13600 грн., ОСОБА_2 - автомобіль марки
марки ДАF 400, рік випуску - 1992, двигунНОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4, видане та зареєстроване
Хмельницьким МРЕВ 08.07.2000р. Вартість автомобіля згідно акта № 00146,
виданого ВАТ “Хмельниччина-авто” 14.06.2000р., складає 31814,00 грн. (п.7 нової
редакції установчого договору).

Відповідно до п.15 нової редакції
установчого договору, сторони підтверджують, що договір відповідає дійсним
намірам сторін та не носить характеру мнимої та удаваної угоди, а також не є
зловмисною угодою.

Нова редакція установчого договору
підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Як передбачено новою редакцією
статуту ТОВ “Телерадіокомпанія “Тон-Арт” від 27.07.2000р., зареєстрованою
09.08.2000р. та затвердженою загальними зборами засновників товариства
02.06.2000р. (далі -нова редакція статуту),
ТОВ “Телерадіокомпанія “Тон-Арт” засновано громадянами України ОСОБА_1 і  ОСОБА_2 (п.1.1).

Згідно з п.6.1. нової редакції статуту
товариство має статутний фонд, поділений на частки, розмір яких, строки і
порядок внесення визначається установчим договором.

Загальні збори товариства
визнаються повноважними, якщо в них беруть участь засновники, що мають більш як
60% голосів (п.9.4 нової редакції статуту).

Нова редакція статуту підписана
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Досліджуючи надані сторонами
докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в
сукупності, судом враховується наступне.

Згідно з п.6 “Прикінцевих та
перехідних положень” Цивільного кодексу України від 16.01.2003р., правила
Цивільного  кодексу України про позовну
давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. З
огляду на це Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 р. (далі -ЦК УРСР)
в даному випадку підлягає застосуванню в частині нормативної регламентації
позовної давності щодо позовних вимог, строк пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, сплив до набрання чинності Цивільним кодексом
України від 16.01.2003р.

Відповідно до ст.71 ЦК УРСР
загальний строк для захисту права за
позовом  особи,  право якої порушено (позовна давність),
встановлюється в три роки. Статтями 75, 76 ЦК УРСР передбачено, що позовна  давність
застосовується  судом, арбітражем
або третейським судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли
особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого  права.

Згідно зі ст.80 ЦК УРСР закінчення
строку позовної давності до пред'явлення позову
є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд
визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право
підлягає захистові.

Як вбачається з матеріалів справи,
нові редакції установчого договору та статуту ТОВ “Телерадіокомпанія “Тон-Арт”
від 27.07.2000р. підписані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а протокол № 2 загальних зборів
засновників товариства підписано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Зважаючи на це, суд вважає,
що позивач повинен був дізнатися про можливість порушення його корпоративних
прав в момент підписання вищезазначених документів, яке свідчить про наявність
добровільного волевиявлення осіб, що підписали означені документи, спрямованого
на настання правових наслідків, передбачених цими документами.

Зокрема, можливість порушення права
позивача на управління товариством мала бути відома ОСОБА_1 одразу ж після
того, як він скріпив своїм підписом текст нової редакції установчого договору
товариства, відповідно до п.3 якого статутний фонд розподілений на частини
відповідно вкладам засновників, розмір яких становить: ОСОБА_1  -13600 грн., ОСОБА_2 -31814 грн. Крім того, також
ОСОБА_1 було відомо з 27.07.2000р. (з моменту підписання ним нової редакції
статуту товариства) про те, що загальні збори товариства визнаються
повноважними, якщо в них беруть участь засновники, що мають більш як 60%
голосів (п.9.4 нової редакції статуту). З цього вбачається виникнення у ОСОБА_2
права на фактично одноосібне прийняття рішень з питань діяльності товариства,
про що мав знати позивач на час підписання установчих документів товариства.
Наведеним спростовуються доводи позивача, якими він обгрунтовує поважність
причин пропущення строку позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного,
закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для
відмови у позові в частині визнання визнання недійсними рішень, оформлених
протоколом № 2 загальних зборів засновників ТОВ “ТРК “Тон-Арт” від
02.06.2000р.; визнання недійсними нової редакції установчого договору та нової
редакції статуту ТОВ “ТРК “Тон-Арт” від 27.07.2000р.

У позові в частині визнання того,
що ОСОБА_2 не є співзасновником ТОВ “ТРК “Тон-Арт”, також слід відмовити. При
цьому враховується, що ОСОБА_2, відповідно до установчих документів ТОВ “ТРК
“Тон-Арт”, залишається учасником товариства.

Крім того, судом звертається увага
на те, що відповідно до частин 1, 2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення
дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових
і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,
що встановлений договором або законом.

Тому підставою для відмови у позові
в частині визнання того, що ОСОБА_2 не є співзасновником ТОВ “ТРК “Тон-Арт”,
також є те, що в даному випадку ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого
права у спосіб, який не визначений ні Цивільним кодексом України, ані іншим
законом, ані договором.

Враховуючи викладене вище, у позові
слід відмовити.

У зв'язку відмовою у позові через
пропущення позивачем строку позовної давності клопотання позивача від 4 грудня
2007 року про витребування з Хмельницького МРЕВ документу ДЮО306659 від
03.07.2000 року, на підставі якого був оформлений на ОСОБА_2 автомобіль марки
ДАФ 400, номерний знак НОМЕР_3, а також клопотання позивача від 4 грудня 2007
року про витребування з Хмельницької міської державної нотаріальної контори № 1
спадкової справи про прийняття спадщини ОСОБА_2 слід відхилити.

Судові витрати підлягають
покладенню на позивача згідно зі ст. 49 ГПК України.

Керуючись  ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43,
82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Клопотання позивача від 4 грудня
2007 року про витребування документів відхилити.

Суддя