ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЧЕРКАСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2007 р.                                                                                 Справа №  13/3929а

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Бордунос Л.І. в приміщенні господарського суду Черкаської області розглянув в судовому засіданні справу  за адміністративним позовом  Державної інспекції з контролю за цінами в Черкаській області, вул. Смілянська, 131 в м. Черкаси,

до відповідача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Шевченка

с. Іванівка Уманського району Черкаської області

про стягнення 1 860 грн. штрафу

за участю представників сторін:

позивача: Косточка Т.В. –за довіреністю №1600 від 20.08.2007 р.;

відповідача: Уманська Т.І. –за дорученням від 20.08.2007 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, Господарський суд ВСТАНОВИВ:

На виконання п. 16 плану роботи Державної інспекції з контролю за цінами в Черкаській області на І півріччя 2006 року в липні 2006 року проведена перевірка сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Шевченка з питання дотримання мінімальних цін на цукор-пісок.

Перевіркою встановлено, що відповідач в березні 2002 року реалізував ПП Кулібаба Є.Л. цукор-пісок згідно накладної від 13.03.2002 року № 824 в кількості 450 кг по ціні 1,722 грн. за 1 кг без ПДВ, на загальну суму 930 грн. з урахуванням ПДВ, що нижче діючої мінімальної ціни 2,37 грн. за 1 кг з ПДВ.

Тим самим відповідач порушив вимоги Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" від 17.06.1999 року № 758-ХІУ в частині застосування мінімальної ціни на цукор-пісок, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 142 "Про деякі питання державного регулювання виробництва і реалізації цукру".

Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

На підставі цього реалізація цукру повинна здійснюватись згідно Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" від 17.06.1999 року № 758-ХІУ з обов'язковим дотриманням вимог щодо мінімальних цін на цукор. Згідно частини 3 статті 9 цього Закону за порушення його норм з суб'єкта підприємницької діяльності стягується штраф у розмірі подвійної вартості цукру, реалізація якого здійснена з порушенням встановленого порядку.

Також статтею 6 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи. Відповідно до статті 7 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про ціни і ціноутворення" державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення: державних фіксованих цін (тарифів); граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів та іншими методами, введеними Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про ціни та ціноутворення" Кабінет Міністрів України визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 142 "Про деякі питання державного регулювання виробництва і реалізації цукру" було запроваджено мінімальну ціну за 1 тонну цукру квоти його поставки на внутрішній ринок у розмірі 2370 грн. (з урахуванням податку на додану вартість).

Дана постанова Кабінету Міністрів України прийнята на виконання статті 6 Закону України від 17.06.1999 року „Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру". Рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2004 року положення статті 6 цього Закону стосовно запровадження мінімальної ціни на цукор, частини третьої статті 9 цього Закону щодо стягнення штрафу „у розмірі подвійної вартості цукру, реалізація якого здійсненна з порушенням встановленого порядку", визнано такими, що відповідають Конституції України.

Відповідно до пункту 3 статті 9 Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" у разі поставок цукру на внутрішній ринок понад встановлену квоту або реалізації його за цінами, що нижчі від визначеної мінімальної ціни, з суб'єкта підприємницької діяльності стягується штраф у розмірі подвійної вартості цукру, реалізація якого здійснена з порушенням встановленого порядку.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, яка затверджена наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України 03.12.2001 року № 298/519, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18.12.2001 року за № 1047/6238, підставою для застосування фінансових (штрафних) санкцій є порушення суб'єктами господарювання вимог спеціальних норм законодавства з питань ціноутворення, установлення та застосування цін (тарифів), нижчих від установлених мінімальних.

Керуючись частинами 1, 2, 3 статті 9 Закону України "Про державне регулювання виробництва і  реалізації цукру", яка передбачає  штрафні  санкції у розмірі  подвійної вартості реалізованого цукру, постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2000 року № 868 "Про деякі питання державного регулювання виробництва і реалізації цукру" та наказом Міністерства економіки України від 21.05.2001 року № 107 "Про надання повноважень щодо застосування штрафних санкцій", Держцінінспекція винесла рішення про застосування штрафних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 25.05.2006 року № 2 на загальну суму 1 860,00 грн., та разом із листом-вимогою щодо усунення виявлених порушень від 17.07.2006 року № 599 надіслала відповідачеві. Претензія від 17.07.2006 року №600 залишена без відповіді.

Станом на 25.07.2007 року рішення не виконано і у встановленому законом порядку не оскаржено, а тому підлягає виконанню.

Представник позивача вимоги підтримав та просить стягнути з  СВК ім.   Шевченка  штрафні санкції в сумі 1 860 грн. у дохід державного бюджету

Відповідач вимоги позивача заперечив. Вказує на застосування позивачем Закону України „ Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" від 17.06.1999 року № 758-ХІУ в частині застосування мінімальної ціни на цукор-пісок, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002  року  №142  „Про  деякі  питання  державного  регулювання   виробництва  і реалізації цукру". Згідно даної постанови мінімальна ціна на цукор встановлюється, починаючи з 1 вересня 2002 року.

Проте  згідно  поданої  заяви,   реалізація  цукру  була  проведена   13.03.2002  року  по накладній № 824. Дана дата реалізації не підлягає дії постанови Кабінету Міністрів №142

від 15.02.2006 року.

Дана   реалізація   проводилась   по   усній   взаємовигідній   домовленості   обох   сторін.

Розрахунки  проводились  по  дорученню  безготівково.   Купівля-продаж  здійснювалась на умовах Цивільного кодексу УРСР.

Перевірка СВК  ім   Шевченка з  питань дотримання мінімальних  цін  на цукор-пісок

проводилась Державною інспекцією з контролю за цінами 17 квітня 2006 року за період

2002,2003,2004,2005 роки. 2002 рік не підлягає перевірці за терміном позовної давності,

який встановлений 3 роки.

На даний  час  первинних документів  по  підтвердженню  факту  реалізації  не  має  в

наявності, так як первинні документи в господарстві зберігаються 3 роки. Відповідно рішення    загальних    зборів    №    б/н    від    10.04.2007    року    СВК    імені    Шевченка

самоліквідується. Відповідно цього рішення встановлений термін прийняття претензій-2

місяці з дати публікації, тобто до 21 червня 2007 року.

На підставі вище наведеного представник відповідача просить в позові відмовити.

Оцінюючи зібрані докази, господарський суд дійшов висновку, що вимоги задоволенню не підлягають:

-          позивач дізнався про порушення відповідачем вимог законодавства про

ціноутворення в липні 2006 року;

-          реалізація цукру була проведена в березні 2002 року;

-          вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2002  року  №142  „Про

деякі  питання  державного  регулювання   виробництва  і реалізації цукру" не поширюються на угоду про продаж цукру в березні 2002 року;

-          між сторонами наявні відносини адміністрування на ринку реалізації цукру та

державного контролю за ціноутворенням;

-          строк позовної давності по стягненню адміністративно-господарських санкцій

встановлено в один рік, що є підставою для відмови в позові –ст.ст. 99-100 КАС України;

-          СВК ім. Шевченка заявив про свою ліквідацію і строк прийняття претензій

закінчився 21 червня 2007 року, а тому в задоволенні позову належить відмовити з покладенням витрат на позивача.

Судовий збір не стягувати.

Керуючись ст.ст.  160, 163 КАС України, господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова (судове рішення) набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання постанови, оформленої відповідно до вимог ст. 167 КАС України. Сторони у справі протягом 10 днів мають право подати заяву про намір оскарження та в 20 денний строк подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказану постанову через господарський суд Черкаської області.

Суддя                                                             Скиба Г.М.