ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007 р.
№ 28/462-06-11178

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
Авраменко С.С. –довіреність від 22.01.2007 р.
Мужило О.С. –довіреність від 25.06.2005 р.

відповідача
Сандуленко У.А. –довіреність від 06.07.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Закритого акціонерного товариства “Ензим”

на постанову
від 22.05.2007 р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі
№ 28/462-06-11178 господарського суду Одеської області

за позовом
Закритого акціонерного товариства “Ензим”

до
Приватного підприємства “Мед-Інвест”

про
стягнення 46792,19 грн.

В С Т А Н О В И В :

ЗАТ “Ензим” звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до ПП “Мед-Інвест” про стягнення збитків, в розмірі 46462,37 грн., в тому числі ПДВ (20%) –7743,72 грн., посилаючись на приписи статей 526, 527, 675, 676 Цивільного кодексу України, частину 6 статті 269 Господарського кодексу України (з урахуванням доповнень до позовної заяви том. 1 а.с. 104).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено договір № 9/1 від 20.04.2004 р., предметом якого є купівля –продаж гідроізоляційного матеріалу для покриття бетонних конструкцій очисних споруд та надання послуг при роботі з цим товаром.

Зокрема, ЗАТ “Ензим” посилаючись на пункти 9.3 та 4.1 договору № 9/1             від 20.04.2004 р., частину 6 статті 269 Господарського кодексу України просило стягнути вартість збитків, заподіяних внаслідок відшарування гідроізоляційного покриття поверхонь камер в розмірі 46462,37 грн., в тому числі ПДВ (20%) –7743,72 грн., із розрахунку вартості пошкодження гідроізоляційного покриття поверхні камер Т-600А, Т-600В, Т-800 взятого пропорційно від загальної вартості товару за договором.

ПП “Мед-Інвест” заперечуючи проти позову зазначало, що за договором           № 9/1 від 20.04.2004 р. сторонами зобов’язання були виконані. Причиною пошкодження була неправильна експлуатація споруд.

Для підтвердження вказаного висновку представниками сторін було здійснено забір води та відібрані матеріали для проведення хімічного аналізу. Проведене лабораторією ЄЗЯБіВ м. Білгород - Дністровський дослідження, з яким погодилась кафедра загальної хімії та полімерів ОНУ ім. Мечнікова, підтвердили висновок працівника ПП “Мед-Інвест”.

Згідно з пунктом 9.4 договору, гарантії не поширюються на механічне пошкодження поверхні або при виникненні деформації, у зв’язку з чим, на підставі статей 599, 614 Цивільного кодексу України, частини 6 статті 269 Господарського кодексу України та пункту 9.4 договору ПП “Мед-Інвест” просив відмовити в задоволенні позовної заяви про стягнення збитків.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.02.2007 р. (суддя Гуляк Г.І.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, посилаючись на приписи статей 22, 525, 526, 611, 614, 627, 629 Цивільного кодексу України, статей 193, 224 Господарського кодексу України, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем повністю виконано всі вимоги за договором № 9/1 від 20.04.2004 р., а саме передано товар та здійснено шеф-нагляд за проведенням робіт з гідроізоляцією з метою гарантування відповідної якості та терміну експлуатації у відповідності з вимогами додатку до договору “Калькуляцією”.

При цьому, судом не були прийняті посилання позивача на те, що пошкодження ємностей  виникло з вини відповідача, оскільки експертизою ЄЗЯБиИ встановлено, що погіршення скріплення еластоміру з бетоном та наступного часткового відшарування виникло в результаті неправильної експлуатації очисних споруд, а відповідач за вимогами договору зобов’язувався здійснювати ремонт поверхні та гарантійну заміну товару, але не відшкодовувати збитки, які виникли у результаті неправильної експлуатації матеріалу.

За апеляційною скаргою ЗАТ “Ензим” Одеський апеляційний господарський суд (судді: Лавренюк О.Т., Савицький Я.Ф., Гладишева Т.Я.), переглянувши рішення господарського суду Одеської області від 26.02.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 22.05.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ЗАТ “Ензим” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням та неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 193, частини 6 статті 269 Господарського кодексу України, частини 1 статті 623 та частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України.

Скаржник, зокрема вказує на те, що на підставі пункту 9.3 договору, гарантійний термін експлуатації гідроізоляційного покриття, нанесеного на бетоні конструкції очисних споруд, складає 10 років з дати підписання акта здачі –приймання виконаних робіт. На підставі пункту 4.1 договору Продавець зобов’язаний за власний рахунок в місячний термін з дати подання рекламації здійснювати ремонт поверхні протягом усього гарантійного терміну її експлуатації, та гарантійну заміну товару. Проте, відповідачем усунення дефектів не здійснено.

На думку скаржника, відповідач, на підставі частини 1 статті 623 та частини 3 статті 612 Цивільного кодексу, має відшкодувати збитки.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної  інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої та апеляційної інстанції під час здійснення судового провадження, 20.04.2004 р. між ПП “Мед-Інвест” та ЗАТ “Ензим” було укладено договір № 9/1, за умовами якого ПП “Мед-Інвест” зобов’язався передати у власність ЗАТ “Ензим” гідроізоляційний матеріал для покриття бетонних конструкцій очисних споруд, а останній, в свою чергу, зобов’язувався прийняти цей товар та оплатити його вартість.

ПП “Мед-Інвест”, крім продажу товару, зобов’язався також здійснювати шеф –нагляд за проведенням робіт з даним товаром з метою гарантування відповідної якості та терміну експлуатації (пункт 1.5 договору).

На виконання умов договору ПП “Мед-Інвест” було передано товар –гідроізоляційний матеріал для покриття бетонних конструкцій очисних споруд, а ЗАТ “Ензим” отримано даний товар на складі відповідача комплектно у кількості, що визначена у додатку до договору „Специфікації” та відповідної якості, що підтверджується сертифікатом відповідності серії ЕА за № 019785 від 13 червня 2002 року, та  здійснено його оплату в сумі 115 628,00 грн.

Виконуючи вимоги пункту 1.5 договору ПП „Мед-Інвест” здійснило шеф-нагляд за проведенням робіт з гідроізоляцією „Кенінг” з метою гарантування  відповідної якості та терміну експлуатації у відповідності з вимогами додатку до договору „Калькуляцією”.

Даний факт підтверджується актом здійснення шеф-нагляду за проведенням робіт з антикорозійного покриття бетонних конструкцій за № 10/10 від 21.07.2004 р., де представниками сторін було встановлено, що роботи з шеф-нагляду з антикорозійного покриття бетонних конструкцій Т-500, Т-600 А/Б, Т-700Б, Т-800 виконані у повному об’ємі (том 1 а.с. 95).

Під час експлуатації очисних споруд виявлено відшарування на поверхні камер Т-600А і Т-600В гідроізоляції площею 412 м2 бетонних конструкцій очисних споруд, про що складено акт дефекту від 21.04.2006 р. (том 1 а.с. 19).

ЗАТ “Ензим” на адресу ПП “Мед-Інвест” було направлено претензію                 № 1090/132 від 21.06.2006 р., з вимогою відшкодувати у місячний термін кошти в розмірі 21 763,00 грн., на підставі пунктів 2.4, 4.1, 9.3 договору, а також норми господарського та цивільного законодавства, а саме частини 6 статті 269 Господарського кодексу України та статті 526, 527, 858 Цивільного кодексу України (том 1 а.с. 21-22).

Крім того, судами було встановлено, що 12.09.2006 р. при огляді ємності          Т-800 було виявлено, що гідроізоляційне покриття "Кенінг" відійшло від бетону і непридатне до використання, на підставі чого позивачем складено акт дефекту від 13.09.2006 р. та направлено лист-рекламація № 1606/251 від 18.09.2006 р., яким на підставі частин 7, 8, 10 п. 4.1 Договору запрошено представників ПП "Мед-Інвест" для проведення обстеження та встановлення причин виникнення пошкодження гідроізоляційного покриття в камері Т-800 очисних споруд на ЗАТ "Ензим" (том 1 а.с. 23).

Як вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу стягнення збитків, які виникли у результаті пошкодження гідроізоляційного покриття.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах  звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

За приписами статті 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 676 вказаного кодексу встановлено, що гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, на підставі пункту 4.1 договору Продавець, зокрема, зобов’язаний за власний рахунок в місячний термін з дати подання рекламації здійснити ремонт поверхні протягом усього гарантійного терміну експлуатації.

Пунктом 9.3 договору сторони передбачили, що гарантійний термін експлуатації гідроізоляційного покриття нанесеного на бетонні конструкції очисних споруд даним товаром складає 10 років з дати підписання акта здачі –приймання виконаних робіт.

Відповідно до частини 6 статті 269 Господарського кодексу України Постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. У разі усунення дефектів у виробі, на який встановлено гарантійний строк експлуатації, цей строк продовжується на час, протягом якого він не використовувався через дефект, а при заміні виробу гарантійний строк обчислюється заново від дня заміни.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ЗАТ „Ензим” звернувся до господарського суду, на підставі частини 6 статті 269 Господарського кодексу України, з позовом про стягнення збитків у сумі 46462,37 грн., заподіяних внаслідок відшарування гідроізоляційного покриття поверхонь камер Т-700А,          Т-600А, Т-600В, Т-800.

Приписи вказаної норми передбачають правові наслідки виявлення у продовж гарантійного строку недоліків поставлених товарів.

Проте, під час здійснення судового провадження суди дійшли висновку, що ПП “Мед-Інвест” виконано всі вимоги за договором № 9/1 від 20.04.2004 р., а саме передано товар - гідроізоляційний матеріал для покриття бетонних конструкцій очисних споруд “Кенінг” комплектно у кількості, що визначена у додатку до договору  “Специфікації” та відповідної якості, що підтверджується сертифікатом відповідності серії ЕА за № 019785 від 13.06.2002 р. На виконання пункту 1.5 договору ПП “Мед-Інвест” здійснено шеф –нагляд за проведенням робіт з гідроізоляцією “Кенінг” з метою гарантування відповідної якості та терміну експлуатації у відповідності з вимогами додатку до договору “Калькуляцією”.

Також судами було встановлено, що пошкодження  гідроізоляції бетонних конструкцій очисних споруд  Т-700А, Т-600А, Т-600В, Т-800 виникло в результаті неправильної експлуатації очисних споруд ЗАТ „Ензим”.

Відповідач за вимогами договору зобов’язувався здійснювати ремонт поверхні та гарантійну заміну товару, але не відшкодовувати збитки, які виникли у результаті пошкодження гідроізоляційного покриття, оскільки вина ПП “Мед-Інвест”  у тому, що ЗАТ „Ензим” неправильно експлуатувало придбаний матеріал відсутня.

За загальними приписами цивільного законодавства для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як - то: - протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; - шкідливий результат такої поведінки (збитки);- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; - вина правопорушника.

Враховуючи  приписи законодавства та встановлені під час розгляду справи обставини, судова колегія вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Одеської області від 26.02.2007 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2007 р. у справі № 28/462-06-11178 господарського суду Одеської області залишити без змін, а касаційну скаргу ЗАТ “Ензим” - без задоволення.

Головуючий                                                                                         Т. Дроботова

Судді                                                                                                     Н. Волковицька

Л. Рогач