СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

19 грудня 2007 року

Справа № 2-22/8738-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Лисенко В.А.,

суддів
Ткаченка М.І.,

Маслової З.Д.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не
з'явився,

відповідача:
не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Яковлєв С.В.) від 02.10.2007 по справі № 2-22/8738-2007А

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до           Головного управління у справах захисту прав
споживачів в Автономній Республіці Крим (вул. ім. газети "Кримська
правда", буд. 61, місто Сімферополь, 95000)

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про скасування
постанови Головного управління  у справах
захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим № 955 від 05.06.2007.

Вимоги позивача мотивовані тим, що
відповідач під час прийняття постанови, порушив вимоги Закону України „Про
захист прав споживачів”.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 02.10.2007 (суддя Яковлєв С.В.) у справі №
2-22/7838-2007А у позові відмовлено.

Постанова суду обґрунтована тим, що
Головне управління  у справах захисту
прав споживачів в Автономній Республіці Крим під час прийняття постанови № 955
від 05.06.2007 діяло на підставі, в межах повноважень  та у спосіб, що передбачені Законом України
„Про захист прав споживачів” № 1023-XII від 12.05.1991, з'ясувавши усі
обставини справи.

Не погодившись з рішенням суду,
позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати,
позов задовольнити.

На думку сторони постанову прийнято
з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач вказує на те, що пункт 3
частини 1 статті 23 Закону України „Про захист прав споживачів” № 1023-XII від
12.05.1991, на підставі якого він був залученим до відповідальності, не
передбачає накладення штрафу.

Згідно вказаної норми Закону
накладення штрафу за відсутність в документах реєстраційного номеру сертифікату
відповідності можливо лише, якщо це встановлено технічним регламентом з
підтвердження відповідності на відповідний від продукції.

Однак, на даний час, технічний
регламент з підтвердження відповідності будівельних матеріалів, виробів та
конструкцій не затверджений.

На думку позивача, незатвердження
технічного регламенту з підтвердження відповідності будівельних матеріалів,
виробів та конструкцій спричиняє за собою відсутність обов'язкового вказання в
документах на реалізацію даний виробів реєстраційного номеру сертифікату
відповідності, а отже, позбавляє відповідача права на  накладення на позивача штрафу.

Крім того, судом не вказано
конкретного Закону України або нормативно-правового акту, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, якій визначає характеристики будівельних
матеріалів, виробів та конструкцій.

Наказ Держкомітету України з питань
регулювання та споживчої політики № 28 від 01.02.2005, на думку сторони, - не
технічній регламент будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, а лише
перелік продукції, яка підлягає обов'язкової сертифікації. Більш детальніше
доводи вказані у скарзі.

Заперечень на апеляційну скаргу не
надійшло.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 12.12.2007 змінено склад
судової колегії, суддю Антонову І.В. замінено на суддю Ткаченка М.І.

Слухання справи було відкладеним з
12.12.2007 на 19.123.2007.

В судове засідання представники
сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним
чином.

Судова колегія розглядає справу за
відсутністю сторін, оскільки відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату,
час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія встановила таке.

22.05.2007 Головним управлінням у
справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим на підставі
направлення № 00007258 від 16.05.2007 було проведено перевірку дотримання
законодавства про захист прав споживачів у магазині позивача „Будівник”, який
розташований у смт.Советський, по вул. Енергетиків, 7.

У ході перевірки зафіксовано
порушення позивачем статей14,І5 Закону України „Про захист прав споживачів” №
1023-XII від 12.05.1991, а саме: реалізація товарів без наявності сертифікатів
відповідності.

За результатами перевірки складений
акт № 00005603, якій підписаний суб'єктом підприємницької діяльності  ОСОБА_1 Встановлений строк для надання
сертифікатів відповідності товарів та повідомлено позивача про те, що розгляд
матеріалів відбудеться о 14 годині 05.06.2007 за адресою: місто Сімферополь,
вул. імені Газети „Кримська правда”, 61, кім. 316.

05.06.2007 відповідачем прийнято
постанову № 955 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України
„Про захист прав споживачів” № 1023-XII від 12.05.1991, згідно з якою за
реалізацію позивачем товарів, що підлягали обов'язковій сертифікації в Україні,
без наявності сертифікатів відповідності, на нього накладений штраф у сумі 2925
грн.

Відповідно до статті 4 Закону
України № 1023-XII від 12.05.1991
встановлені права споживачів, до яких, зокрема, відноситься право на
належну якість продукції та обслуговування, на необхідну, доступну, достовірну
та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а
також про її виробника.

Згідно зі статтею 6 зазначено
Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Споживач має право на те, щоб
продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була
безпечною для його житія. Реалізація продукції без маркування національним
знаком відповідності та/або без сертифіката відповідності чи декларації про
відповідність забороняється (стаття 14 Закону).

Відповідно до статті 15 Закону
України „Про захист прав споживачів” № 1023-XII від 12.05.1991 споживач має
право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує можливість його свідомого і компетентного вибору.
Така інформація має доводитись до відома споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом, прийнятим для окремих видів продукції
або в окремих сферах обслуговування.

Відповідальність за порушення
законодавства про захист прав споживачів встановлена статтею 23 Закону України
№ 1023-XII від 12.05.1991. Пункт 3 частини 1 цієї статті визначає, що у разі
порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів обслуговування, несуть відповідальність за
реалізацію продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, але у
документах, згідно з якими її передано на реалізацію, відсутні реєстраційні
номери сертифіката відповідності або свідоцтва про визначення відповідності
та/або декларації про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом
з підтвердження відповідності на відповідний вид продукції, - у розмірі  50 % вартості одержаної для реалізації партії
товару, але не менше 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи слідує, що
позивач придбав у своїх контрагентів лінолеум полівінілхлоридний на нетканинній
підоснові, дверні полотна, двері металеві без отримання реєстраційних номерів
сертифікатів відповідності або свідоцтв про визначення відповідності та
здійснював реалізацію вказаних товарів без отримання необхідних сертифікатів.

Також, матеріалами справи
підтверджується, що  після проведення перевірки
відповідачем та встановлення порушення статей 14,15 Закону України „Про захист
прав споживачів” № 1023-XII від 12.05.1991, необхідні сертифікати (свідоцтва
про відповідність) позивач отримав та їх копії надіслав на адресу відповідача у
термін, встановлений актом перевірки № 00005603
від 22.05.2007.

Законом України „Про підтвердження
відповідності” № 2406-III від 17.05.2001 визначено, що технічний регламент - це
закон України, нормативно-правовий акт, затверджений Кабінетом Міністрів
України, в якому визначено характеристики продукції.

Наказом Державного комітету України
з питань технічного регулювання та споживчої політики № 28 від 01.02.2005,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.05.2005 за № 166/10746
передбачено, що лінолеум полівінілхлоридний на нетканинній підоснові та дверні
полотна підлягають обов'язковій сертифікації в Україні.

Отже, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те, що постанови № 955  від 05.06.2007 Головного управління у справах
захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим прийнято на підставі
діючого законодавства, у зв'язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу або постанову суду -без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права,
вона зміні чи скасуванню не підлягає.

Апеляційна скаргу зв'язку з
викладеним залишається без задоволення.

Керуючись статтями 195,
196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 02.10.2007 у справі № 2-22/8738-2007А залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
порядку і строки, передбачені статті 212 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя                                        В.А.
Лисенко

Судді
М.І. Ткаченко

З.Д. Маслова