ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"13" листопада 2007
р.                                                              Справа №
А6/520-07

10-50
год.

Господарський суд Київської області
в складі:

головуючого судді
Маляренка А.В.

при секретарі
Поднєбес О.В.

розглянувши адміністративну справу №А 6/520-07

за позовом          Суб'єкта господарської діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1, м. Українка

до
відповідача           Державної
податкової інспекції в обухівському районі, м. Обухів

про
скасування податкових повідомлень - рішень

Представники:

позивача:
ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 Обухівським РВ ГУ МВС              України в Київській області 21
березня 2001 р.)

відповідача : Козленко С.Є. (довіреність №51 від
29.10.2001 р.)

Обставини
спору:

Позивач звернувся до Господарського
суду Київської області з позовом до Державної податкової інспекції в
Обухівському районі про скасування податкових повідомлень -рішень
№/0/863 від 20.06.07 р. та №/1/1394 від 10.08.07 р. (далі
-повідомлення -рішення).

Повідомлення -рішення  були прийняті на підставі акту виїзної
перевірки з питань правильності суми податку на додану вартість за №
909/17-1/, за порушення п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 ЗУ „Про податок на
додану вартість”.

Позивач прийняті  відповідачем повідомлення -рішеннями, не
визнає посилаючись на те, що вони не відповідають нормам чинного законодавства
України.

Відповідач з позовом не
погоджується, вважає його не обґрунтованим, з підстав викладених у запереченні
на позов №15186/10/10-040 від 08.11.07 р.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення
спору по суті, господарський суд, -

встановив:

Суб'єкт господарської діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 зареєстрований Обухівською районною державною
адміністрацією 11.01.2000 р. про що зроблено запис у журналі обліку
реєстраційних справ НОМЕР_1. З 24.01.2000 р. знаходиться на обліку в ДПІ в
Обухівському районі, як платник податків, зборів та інших обов'язкових
платежів.

ДПІ в Обухівському районі було
проведено виїзну перевірку суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_1 з питань
правильності визначення суми податку на додану вартість в січні 2006 р.

За результатами перевірки було
складено акт №909/17-1/ від 01.06.2007 р.

На підставі акту перевірки, за
порушення п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 ЗУ „Про податок на додану вартість”
відповідачем було прийнято податкове повідомлення -рішення №/0/863
від 20.06.07 р.

Не погоджуючись із вказаним рішення
позивач звернувся із скаргою до відповідача. Рішенням №10747/10/25-22/017 про
результати розгляду скарги, вищевказане повідомлення - рішення було залишене
без змін, а скарга без задоволення.

За результатами розгляду скарги
прийняте нове податкове повідомлення -рішення №/1/1394 від 10.08.07
р.

Проаналізувавши наявні в справі
матеріали та заслухавши представників сторін, суд дійшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних причин.

Перевіркою встановлено, що
позивачем було порушено п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 ЗУ „Про податок на додану
вартість”, а саме: заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає
сплаті до бюджету в розмірі 24 653, 89 грн.

Відповідач, в п. 2.13 посилається
на те, що позивач здійснював фінансово - господарські взаємовідносини із
суб'єктом господарювання ТОВ „Дафна -сервіс АКП”, діяльність якого припинена
згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.09.06 р. справа
№2-3321 визнано установчі документи ТОВ „Дафна -сервіс АКП” з моменту їх
реєстрації, та свідоцтво платника ПДВ з моменту внесення в реєстр платників
податку на додану вартість.

Відповідач зазначає, що позивач не
мав права відносити до складу податкового кредиту Декларації ПДВ за січень 2006
р.( поданої до ДПІ 20.02.06 р.) включену суму ПДВ 24 653, 89 грн. сплачену при
придбанні  ВРХ ТОВ „Дафна -сервіс” АКП в
кількості 18960 кг. на загальну суму 147 923, 35 грн. податкова накладна №12
від 15.01.06 р., на підставі рішення Свяошинського районного суду м. Києва.

Судом з'ясовано, та підтверджується
наявними матеріалами справи, що  між
позивачем та ТОВ „Дафна -сервіс АКП” був укладений договір №2 від 15.01.06 р.,
в силу виконання якого ТОВ „Дафна -сервіс АКП” зобов'язано поставити позивачу
товар, а позивач в свою чергу прийняти та оплатити його.

Як вбачається із матеріалів справи
та з'ясовано в судовому засіданні договір не був розірваний або визнаний у
встановленому законом порядку недійсним.

Відповідно до ст.204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності із вимогами
вищевказаного договору позивач вніс  в
касу ТОВ „Дафна - сервіс АКП” грошові кошти у готівковій формі та відповідно
ТОВ „Дафна - сервіс АКП”  виписало
податкову накладну №12 від 15.01.06 р. на загальну суму 147 923, 35 грн. в тому
числі ПДВ 24 653, 89 грн.

ТОВ „Дафна -сервіс АКП”
зареєстроване Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією
07.06.2005 р. та було зареєстроване у ДПІ Святошинського району м. Києва, як
платник податків та інших обов'язкових платежів. Також підприємство було зареєстровано
платником податку на додану вартість, свідоцтво про реєстрацію  платника ПДВ №36390025 від 05.007.05 р.,
індивідуальний податковий номер 77.

В своїй позовній заяві позивач
посилаючись на норми чинного законодавства вважає, що визнання недійсними
установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з
моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного
реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими
операціями податкових накладних, а отже, в період укладення договору №2 від
15.01.2006р. ТОВ „Дафна -сервіс АКП” було правосубєктним і мало цивільні права
для укладення правочинів.

Відповідно до ст.ст. 91, 92
Цивільного Кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з
моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного
реєстру запису про її припинення. Юридична особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих
документів та закону.

Тобто, юридична особа стає
правосуб'єктною  з моменту створення, в
момент реєстрації стає не тільки правоздатною, а й дієздатною і має можливість
набувати цивільні права та обов'язки, здійснюючи їх через свої органи.

Як вбачається з матеріалів справи
ТОВ „Дафна -сервіс АКП” зареєстроване Святошинською районною у м. Києві
державною адміністрацією 07.06.2005 р. та було зареєстроване у ДПІ
Святошинського району м. Києва, як платник податків та інших обов'язкових
платежів. Також підприємство було зареєстровано платником податку на додану
вартість, свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ №36390025 від 05.007.05 р., індивідуальний податковий номер
77. Тобто в період дії договору №2 від 15.01.2006 р. та до 22.09.06
р. (дати прийняття рішення Святошиньким районним судом м. Києва) ТОВ „Дафна -
сервіс АКП” було правосуб'єктним та мало достатньо правових підстав для видачі
податкових накладних та підписання договорів.

Визнання недійсним установчих
документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на
додану вартість саме по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених
з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного
реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими
операціями податкових накладних.

Що стосується правомірності
включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених
позивачем у зв'язку із придбанням транспортних послуг, слід зазначити наступне:

Відповідно до пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку
у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість
яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних
фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до підпункту 3.1.1
пункту 3.1 статті 3 , пунктів 7.1, 7.2 статті 7 Закону України “Про податок на
додану вартість” об'єктом оподаткування цим податком є операції платників
податків з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України; продаж
товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на додану вартість; особа -продавець, яка
зареєстрована як платник податку на додану вартість, зобов'язана на кожну повну
або часткову поставку товарів (робіт, послуг) нарахувати покупцю податок на
додану вартість та скласти і передати йому податкову накладну, яка є
підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до
податкового кредиту.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону
України „Про податок на додану вартість”, податковий кредит -це сума, на яку
платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81
цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності
платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні
капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних
операцій у межах господарської діяльності платника податку. (п.п.7.4.1. п.7.4
ст.7 ЗУ„Про податок на додану вартість”)

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість»не дозволяється включення до податкового кредиту будь -які витрати по
сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) -актом прийняття робіт (послуг) чи
банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної
податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами,
платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не
підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Приписами пп.7.2.3 п.7.2 статті 7
Закону України “Про податок на додану вартість” визначено, що податкова
накладна (первинний документ у розумінні Закону України “Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні”) є звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом і має містити зазначені окремими рядками
відомості, визначені п.п.7.2.1 Закону України “Про податок на додану вартість”,
зокрема: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової
накладної; назву юридичної особи або прізвище,
ім'я та  по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; місце розташування
юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без
врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Таким чином матеріали справи
свідчать, що сума податкового кредиту СГД ОСОБА_1 за січень 2006 р.
підтверджена належним чином складеними податковою накладною, які у
відповідності до підпункту 6.2 пункту 6 Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом ДПА України №165  від 30.05.1997р., дають право особі,
зареєстрованій як платник податку на додану вартість (СГД ОСОБА_1)  на включення до податкового кредиту витрат по
сплаті податку на додану вартість за договором №2 від 15.01.2006 (ТОВ „Дафна
-сервіс АКП”).

Також, слід звернути увагу на те,
акт №909/17-1/  був складений 01.06.2007
р., а податкове повідомлення -рішення датоване 20.06.2007 р.  тобто, через 13 робочих днів з моменту
складення акту, що є порушенням п.4.11 Наказу ДПА України №327 від
10.08.2005 р. „Про затвердження порядку оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого законодавства”, а саме: прострочення 10 -ти
денного терміну, який відведений для прийняття такого рішення.

Таким чином, викладені в акті
перевірки висновки спростовуються встановленими у даній справі обставинами, у
зв'язку з чим, спірні податкові повідомлення -рішення (№/0/863 від
20.06.07 р. та №/1/1394 від 10.08.07 р) є таким, що не відповідають
вимогам чинного законодавства і тому підлягають визнанню недійсним.

Відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський
суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 167 КАС України передбачено,
що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення
направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в
судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та
резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в
повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію
постанови чи ухвали в суді.

Враховуючи наведене, керуючись
статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 -163, Кодексу адміністративного
судочинства України, господарський суд,

постановив:

1.Позов Суб'єкта господарської
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Українка задовольнити повністю.

2.Визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення  Державної
податкової інспекції у Обухівському районі Київської області №/0/863
від 20.06.07 р. та №/1/1394 від 10.08.07 р

3.Стягнути з Державного бюджету
України на користь Суб'єкта господарської діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, 3
грн. (три) грн. 40 коп.  державного
збору.

Постанова суду може бути оскаржена
до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд
Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду
протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі
апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана
без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга
подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти
денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк  постанова суду  набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови  суду - без змін.

Суддя
Маляренко А.В.