ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" вересня 2007 р.
Справа № 15/242-07-6188

Господарський суд Одеської області  у складі:

судді                                                Петрова В.С.

при секретарі                                  Стойковій М.Д.

За участю представників сторін

від позивача –        Єфремов В.Ю., Єфремова Л.П.,

від відповідача –    Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, незалежної оцінки по договору недійсною та зобов’язання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про визнання незаконною бездіяльності Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, визнання недійсною незалежної оцінки по договору № 135 від 30.03.2007 р. та зобов’язання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради відновити положення, яке існувало до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тобто призначити незалежну оцінку нежитлового приміщення станом на 10.04.2006 р. згідно достовірної інформації про договори купівлі-продажу, які знаходяться у Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, відповідно до Методики оцінки вартості майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. № 1981.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.07.2007 р. порушено провадження у справі № 15/242-07-6188.

Так, відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизації державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовна заява в частині вимог про визнання бездіяльності відповідача незаконною не підлягає розгляду у господарському суді.

Також слід зазначити, що заявлені позивачем вимоги про визнання недійсною незалежної оцінки ринкової вартості майна також не підлягають розгляду у господарському суді, виходячи з наступного.

Методика оцінки майна, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 р. № 1891, на яку посилається позивач у позові, визначає незалежну оцінку як визначення певного виду вартості майна суб'єктом оціночної діяльності –суб'єктом господарювання за договором із замовником (п. 2).

Укладення договору на проведення оцінки майна здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (п. 16 Методики).

Згідно з п. 17 цієї ж Методики державні органи приватизації здійснюють прийняття, погодження та затвердження оцінки майна на підставі результатів рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) згідно із Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та національними стандартами.

Статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна визначається як документ, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності –суб'єктом господарювання відповідно до договору; звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності –органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності –суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Затвердження оцінки майна здійснюється шляхом видання наказу про затвердження акта оцінки майна або скріплення печаткою та підписом керівника державного органу приватизації (органу, уповноваженого управляти державним майном), чи виконавчого органу відповідного органу місцевого самоврядування висновку про вартість майна (п. 18 Методики).

З наведеного вище вбачається, що незалежна оцінка не є правовстановлюючим актом, вона є результатом практичної діяльності судового експерта з визначених питань, а не актом, обов'язковим до виконання усіма учасниками певних правовідносин. Тобто, вказана оцінка не є актом у розумінні ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, тому не може бути предметом спору у господарській справі. Так, предметом спору у господарській справі може бути юридичний акт, який є офіційним письмовим документом державного чи іншого органу (посадової особи), виданим в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів.

Згідно п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині вимог позивача про визнання бездіяльності відповідача незаконною та незалежної оцінки по договору недійсною.

Керуючись п. 1 ст. 12, п. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського

процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 15/242-07-6188 в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Меркурій-П” до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та незалежної оцінки по договору недійсною припинити.

Ухвалу може бути оскаржено у 10-денний термін після її прийняття.

Суддя                                                                                       Петров В.С.