АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2007
№ 26/137

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:           Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -ОСОБА_3. - за дов.

від відповідача - представник не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб"єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м.Києва від
17.05.2007

у справі № 26/137

за позовом                               Суб`єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2

до                                                   Суб"єкт
підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1

про
стягнення 11 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від
17.05.2007р. у справі №26/137 частково задоволено позов Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2 до Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 про стягнення 11 000,00грн. Підлягає до стягнення з відповідача на
користь позивача 9 340,00грн.- основного боргу та судові витрати, в решті
частини позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення
норм процесуального  права.

В судове засідання  не з'явився представник відповідача.

Ухвала суду апеляційної інстанції
про порушення апеляційного провадження у справі від 25.07.2007р.була надіслана
відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за
адресою, яка зазначена самим відповідачем у договорі купівлі-продажу від
06.12.2005р., у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, а саме:
АДРЕСА_1 і була доставлена за вказаною адресою
(двічі надсилались повідомлення „ 01.08., 06.08.”), але 01.09.07. „ за
закінченням терміну зберігання” поштове відділення зв'язку повернуло не
одержану відповідачем з невідомих причин кореспонденцію на адресу суду
апеляційної інстанції.

Судова колегія вважає, що справу
може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, судова колегія установила
наступне:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом до СПД ОСОБА_1 про стягнення 11 000.00 грн. - орендної
плати за використання холодильного обладнання вартістю 10 350,00 грн. за
договором купівлі -продажу холодильного обладнання  від 06.12.2005р., посилаючись  при цьому на п.4.3 договору, оскільки
відповідач не виконав свої грошові зобов'язання у повному обсязі, не сплативши
основну виплату у розмірі 9 340,00 грн., а здійснив лише передплату у розмірі
1010,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву заперечує проти позову, стверджуючи, що ним повністю були виконані  за договором купівлі-продажу грошові
зобов'язання.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є такими, що підлягають
частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Як свідчать матеріали справи,
06.12.200р. між позивачем - СПД ОСОБА_2 (продавець) та СПД ОСОБА_1 (покупець)
укладений Договір купівлі-продажу холодильного обладнання, за умовами якого
(п.1.1 договору) продавець зобов'язався передати у власність, а покупець -
прийняти та оплатити холодильне обладнання.

Відповідно до п.1.2 договору
вартість обладнання становить 10 350,00 грн. Згідно п.3.2 договору розрахунки
здійснюються частинами у 2 етапи, а саме: 06.12.2005р.- попередня оплата у сумі
1010грн., 28.12.2005р.- остаточний розрахунок у сумі 9 340,00грн.

Як стверджує позивач і проти чого
не заперечує у відзиві відповідач, 06.12.05. відповідач заплатив позивачу аванс
у розмірі 1010,00грн. і забрав холодильне обладнання у позивача, але не
здійснив  остаточного розрахунку  з позивачем у сумі 9 340,00 грн. в
обумовлений договором строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом ст.525 ЦК України).

Позивач, посилаючись на п.4.3
договору, зазначає, що у випадку не виконання покупцем грошових зобов'язань чи
прострочення оплати більш ніж

на 10-ть днів, обладнання
повертається продавцю, а вже  виплачена
за обладнання сума - покупцю, за мінусом витрат на транспортування обладнання
на склад продавця і вартості оренди за експлуатацію обладнання продавцем, яка  складає 500 грн. за кожен місяць.

Враховуючи те, що відповідач у
повному обсязі не розрахувався  за
придбане обладнання, тому позовні вимоги про нарахування відповідачу орендної
плати за користування придбаним обладнанням , є необґрунтованими, оскільки
договір, який уклали сторони, за своєю правовою природою  є договором
купівлі-продажу обладнання  з
узгодженими   істотними умовами  щодо предмету , ціни, строку, місця та
способу виконання,  а не договором  майнового найму.

Відповідно до ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 ГПК України,
обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки відповідач не додав ні до
відзиву на позовну заяву, ні до апеляційної скарги жодного платіжного документа
на підтвердження оплати у повному обсязі вартості придбаного у позивача
обладнання, тому суд дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності
стягнення з відповідача на користь позивача залишку заборгованості у сумі 9
340,00 грн.

Крім того, слід звернути увагу на
те, що з моменту порушення провадження у справі 12.03.2007р. (ухвала суду від
12.03.2007р.) і до моменту ухвалення судового рішення - 17.05.2007р.,
відповідач мав можливість протягом двох місяців надати суду першої інстанції
письмові докази  виконання належним чином
своїх грошових зобов'язань.

За
таких обставин заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позов
та в апеляційній скарзі слід визнати такими, що мають формальний характер.

З огляду на викладене, судова
колегія залишає апеляційну скаргу , як необґрунтовану, без задоволення, а
рішення місцевого господарського суду - без змін, оскільки суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм
матеріального  і процесуального права.

Керуючись ст.ст.99,101,103,105
Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста
Києва від 17.05.2007р. у справі № 26/137 залишити без змін, а апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 - без задоволення.

2.Матеріали справи № 26/ 137
повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді