ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.07 р.                                                                                 Справа № 26/120а

Постановлена у нарадчий кімнаті 12 липня 2007 р. о 16 год. 25 хв.

Господарський суд Донецької області  у складі судді  Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання – Капустіні А.Б.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу №         26/120а

за позовом                Комунального підприємства „Тепломережа” (м. Донецьк)

до                          Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі                  м. Донецька (м. Донецьк)

про                 визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ від 08.02.2007 року № /0/1593.

Комунальне підприємство „Тепломережа” (м. Донецьк) звернулось до господарського суду Донецької області з адміністративним  позовом до Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька                        (м. Донецьк) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ від 08.02.2007 року № /0/1593, яким до позивача застосована фінансова санкція у сумі 67062грн. 50коп. за порушення строків сплати ПДВ у сумі 134125грн. на 271 календарний день, у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

Позивачем до ДПІ була подана 20.03.2006р. податкова декларація з ПДВ за лютий 2006р., згідно якої податкове зобов’язання з ПДВ визначено  у сумі 134125грн., граничний строк сплати якого 30.03.2006 р.

27.03.2006р. позивачем до ДПІ був поданий уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за лютий 2006р., яким зменшено податкове зобов’язання з ПДВ по даній декларації на 118339грн.

Згідно акту перевірки від 29.01.07р. №235/15, ДПІ встановлено несвоєчасну сплату податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 134125грн., термін прострочення склав 271 календарний день по декларації за лютий 2006р.

Позивач не надавав до ДПІ уточнюючи розрахунки з від’ємним значенням податку та не сплачував платіжними документами податкові зобов’язання у зазначеній сумі.

З огляду на зазначене позивач вважає, що застосування фінансової санкції у розмірі 50 відсотків до всієї суми податкового зобов’язання є неправомірним.

ДПІ проти позову заперечує посилаючись на наступне.

П. 7.7 ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом. П. 17.3 ст. 17 цього закону встановлено, що сплата  штрафних санкцій дорівнюється до сплати податку та оскарження їх сум. Таким чином, законом встановлено черговість погашення податкового боргу.

Відповідно до п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків зобов’язаний сплатити суму податку, яка визначена у податковій декларації, протягом десяти днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку. У разі затримки сплати податкового зобов’язання до платника податків застосовуються фінансові санкції відповідно до п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Відповідно до акту перевірки від 29.01.07р. №235/15, який підписано посадовими особами підприємства, встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 134125грн., термін сплати 30.03.2006 року,  по декларації з ПДВ за лютий 2006 року, на 271 календарний день.

Дослідивши наявні в матеріалах справи  докази та заслухавши пояснення представників сторін суд –

ВСТАНОВИВ:

29.01.2001р. ДПІ склала Акт невиїзної документальної перевірки №235/15 „Про результати перевірки КП „Тепломережа” код ЄДРПОУ – 05473192.

Згідно акту, ДПІ встановила несвоєчасну сплату податкового зобов’язання з ПДВ по декларації з ПДВ за лютий 2006р. у сумі 134125грн., при терміну сплати 30.03.2006р., зобов’язання сплачено платіжним дорученням № 3729677 від 26.12.06 р. на суму 1777583 грн.

На підставі даного акту ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 08.02.2007р. № /0/1593, яким до позивача застосувала фінансову санкцію у сумі 67062грн. 50коп. за порушення встановлених строків сплати ПДВ  у сумі 134125грн. на 271 календарний день, у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” .

З матеріалів справи вбачається наступне.

20.03.2006р. позивач подав до ДПІ податкову декларацію з ПДВ за лютий 2006р., якою визначив податкове зобов’язання з ПДВ у сумі 134125 грн.

27.03.2006р. позивач подав до ДПІ уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за лютий 2006р., яким зменшив податкове зобов’язання з ПДВ по даній декларації на 118339грн., сума податку, що підлягає сплаті по декларації за лютий 2006 р. з урахуванням уточнюючого розрахунку складає – 15786 грн.

Згідно пояснень представника  позивача, платіжним дорученням № 3729677 від 26.12.2006р. позивачем був погашений податковий борг, який виник станом на 01.07.06р. у сумі 1777583грн. Податкове зобов’язання у сумі 15786грн. за уточнюючим розрахунком від 27.03.06р., також було погашено наведеним платіжним дорученням.

Таким чином, позивач до настання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання, подав уточнену декларацію, згідно якої зменшив податкове зобов’язання на суму 118339грн.

П.п.17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, на підставі якого застосовані фінансові санкції, встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

П.п. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5  наведеного закону передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

З наведеного вбачається, що правопорушення за яке можуть бути застосовані фінансові санкції на підставі п.п.17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” – це несплата платником податкового зобов’язання у встановлені строки, при цьому розмір фінансових санкцій визначається виходячи з суми погашеного податку.

Як зазначалось, позивач податкове зобов’язання у сумі 118339грн.  взагалі не сплачував.

Таким чином, застосування до позивача фінансових санкцій у сумі 59169 грн. не може вважатися законним та обґрунтованим.

Представник ДПІ під час судового розгляду пояснив, що платіжним дорученням № 1 від 19.12.2006 р., проведено банком  26.12.2006р., позивачем був погашений податковий борг, який виник станом на 01.07.06р. у сумі 1777583грн. Податкове зобов’язання у сумі 15786грн. за уточнюючим розрахунком від 27.03.06р., також було погашено наведеним платіжним дорученням.

Зазначене також підтверджується наведеним платіжним дорученням, у якому у графі призначення платежу зазначено – “погашення заборгованості з ПДВ станом на 01.07.2006 р.” кошти були зараховані у рахунок сплати податкових зобов’язань позивача з ПДВ у тому числі по наведеної декларації.

Таким чином, податкове зобов’язання у сумі 15786грн. було сплачено позивачем з порушенням граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання, встановлених Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Термін затримки перевищує 90 календарних днів, відповідно до позивача правомірно застосовані фінансові санкції у сумі 7893 грн.

ДПІ послалася на те, що відповідно до вимог п.п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” мала право зараховувати сплачені позивачем суми ПДВ у календарній черговості виникнення податкового боргу.

Судом не приймається до уваги наведене посилання з огляду на наступне.

Даним пунктом встановлено наступне: “Податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.”

З наведеного вбачається, що ця норма взагалі не визначає коло осіб на яких розповсюджується її дія, чи то контролюючи органи, чи платники податків. У будь-якому випадку, ця норма не встановлює права контролюючого органу, всупереч напрямку зазначеному платником податку у платіжному документі, зараховувати платежі у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом відображення у обліку в особових картках платника податку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно  до п. 1 ст. 9 КАС України,  суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення від 08.02.2007р.   № /0/1593, яким до позивача застосована фінансова санкція у сумі 67062грн. 50коп. за порушення встановлених строків сплати податку на додану вартість у сумі 134125грн. на 271 календарний день, у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, підлягає визнанню недійсним в частині застосування фінансової санкції у сумі 59169грн. 50грн., відповідно позовні вимоги у даній частині підлягають задоволенню.

Наведене повідомлення-рішення у частині застосування фінансової санкції у сумі 7893 грн. не підлягає визнанню недійсними, відповідно позовні вимоги у даній частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Даною статтею також встановлено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи, що позов задоволено частково, витрати позивача по сплаті державного мита у сумі 3 грн. підлягають стягненню з коштів Державного бюджету України на користь позивача.

Враховуючи викладене та, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,

ст. ст. 2, 7 –12, 69-72, 87-98, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями   Кодексу адміністративного судочинства, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позов  Комунального підприємства „Тепломережа” (м. Донецьк) до Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька                         (м. Донецьк) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька                        (м. Донецьк)  від 08.02.2007 року № /0/1593, яким до Комунального підприємства „Тепломережа” (м. Донецьк) застосовані фінансові санкції у сумі 67062грн. 50коп., задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 08.02.2007р. № /0/1593 у частині застосування фінансових санкцій  у сумі 59169 грн. 50 коп.

У задоволенні позову у частині визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 08.02.2007р. № /0/1593  у частині застосування фінансових санкцій у сумі 7893 грн. відмовити.

Стягнути з коштів Державного бюджету України на користь Комунального підприємства „Тепломережа” (м. Донецьк) витрати по сплаті судового збору                     у сумі 3 грн.

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано   17 липня 2007 р.

Суддя