ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2007 р.                                                 Справа №  17/496/07

м. Миколаїв

головуючий суддя Коваль С.М.,

при  секретарі Хімороді В.Г.,

з участю представників сторін:

від позивача – Сорока О.І., довіреність № 109 від 14.05.2007 р.;

від відповідача –Валешинська Н.І., довіреність № 01-10-01 від  31.01.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 17/496/07

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю „Казанківська агрофірма «Агротех», смт. Казанка, вул.Гагаріна, 86,

до акціонерного товариства відкритого типу „Родючість”, м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська,

про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В:

Концерн „Міські теплові мережі” звернувся до господарського суду Миколаївської області  з позовом до відкритого акціонерного товариства  „Південьелеваторбуд” про   спонукання укладення договору  купівлв-продажу теплової мережі.

Відповідно 3 договором №183 від 20.02.04р., укладеним між ТОВ "Казанківська агрофірма "Агротех" (надалі Позивач) та ВАТ "Родючість (надалі Відповідач), Позивачем за довіреністю №01-10-07 від 20.02.04р. отримано від імені відповідача та видано за його рознарядкою сільськогосподарським підприємствам Казанківського району мінеральні добрива (аміачну селітру) загальною кількістю 471,8 тони. Таким чином Позивач свої зобов'язання виконав повністю.

Згідно п.4.2. Договору Відповідач зобов"язаниц сплатити Позивачу вартість витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи, пов"язані з прийманням та відпуском мінеральних добрив.

за одну тону, а всього, в розрахунку на отримані 471,8 тони мінеральних добрив - 10544,73 грн.

Листом № 47 від 07.04.04. ТОВ "Казанківська агрофірма "Агротех" зверталось до ВАТ "Родючість з проханням виконати свої зобов'язання по Договору №183 від 20.02.04р,, але відповіді не отримало, грошові кошти на рахунок Позивача не надійшли, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, чим порушує вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства .

Відповідач надав заяву про застосування строків позовної давності , посилаючись на те, що акт виконаних робіт було складено 23.02.2004 р., згідно якого відповідачем було отримано отримано товар згідно спірного договору.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем було направлено лист  –вимогу, де заначено, що в разі невиконання відповідачем своїх зобов?язань за договором в строк до 15.04.2004 р., позивач буде змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали  справи, суд  приходить до наступного:

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Визначення моменту закінчення строку залежить від одиниці часу, що використовується для обчислення строку:

строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Позовна давність встановлена безпосередньо законом і може змінюватися угодою сторін лише у бік збільшення строку, але не скорочення. Про таке збільшення строків позовної давності сторони мають укласти договір, для якого передбачається проста письмова форма (ст. 259 Цивільного кодексу України).

Позовна давність поділяються на два види: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність становить три роки (ст. 257 ЦК України) і застосовується до всіх позовів, крім тих, для яких законодавцем встановлені спеціальні правила.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст. 267 Цивільного кодексу України  особа,  яка  виконала  зобов'язання  після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.  Позовна  давність  застосовується  судом  лише  за  заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив  позовної  давності,  про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позов вих. № 115 від 04.05.2007 р.  було здано до господарського суду Миколаївської області наручно 12 червня 2007 року та присвоєно вх.№ 7922 ( а.с.2).

Таким чином, суд вважає,що позивачем пропущено встановлений ст.257 Цивільного кодексу України  трирічний строк позовної давності ( момент складання акту виконаних робіт, строк,зазначений у листі –вимозі № 47 від 07.04.04 р.), в межах  якого останній мав право звернутися до господарського суду за захистом своїх прав. Позивачем також не надано доказів щодо пропущення зазаначеного строку з поважних причин.

Враховуючі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у  зв?язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задовленні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю      «Казанківська агрофірма «Агротех»відмовити у повному обсязі.

Суддя                                                        Коваль С.М.