ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" грудня 2007 р.
Справа № 11-26/71-07-1426

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого:       Петрова М.С.

Суддів:                   Колоколова С.І.

Разюк Г.П.

При секретарі судового засідання:  Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача:Тюріна О.В., довіреність № 17/17-2691 юр. від 07.09.2007 р.;

від відповідача:Слюсар М.М., довіреність № 407 від 15.09.2005 р.

посадова особа Одеського НДІСЕ: експерт Юрченко Є.М., посвідчення  № 124,  дата видачі : 10.01.05; дійсне до 31.12.2009 року;

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Донецкьсталь” - металургійний завод”

на рішення господарського суду Одеської області від 08.10.2007 року

по справі №  11-26/71-07-1426

за позовом Закритого акціонерного товариства “Донецкьсталь” - металургійний завод” (далі по тексту ЗАТ “Донецкьсталь”)

до Одеської залізниці

про стягнення 5880,40 дол. США

В С Т А Н О В И Л А:

19.02.2007р. ЗАТ „Донецьксталь” звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Одеської залізниці про стягнення з останньої 5880,4 дол. США збитків, спричинених нестачею вантажу - 12050 кг. сталі сортової, за договором залізничного перевезення.

Рішенням господарського суду Одеської області  від 08 жовтня 2007 року (суддя Власова С.Г.) позов ЗАТ „Донецьксталь” задоволено частково, з відповідача стягнуто вартість 11748,25 кг. сталі сортової у сумі 5733,15 грн., з огляду на те, що позивач довів належними доказами лише частку нестачі, оскільки при визначенні вартості фактично заподіяної шкоди в результаті нестачі вантажу, не врахував норми природної втрати і граничного розходження визначення маси нетто вантажу, встановленої п.27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду ЗАТ „Донецксталь” звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати оскаржене рішення та задовольнити позов у повному обсязі, тобто скаржник фактично просить скасувати рішення суду частково.

В обґрунтування апеляційної скарги ЗАТ „Донецьксталь” посилається на те, що місцевий господарський суд при прийнятті оскарженого рішення неправильно застосував вимоги п.27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень), оскільки норма природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто застосовується для вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, сталь же сортова не має властивостей внаслідок яких її маса при перевезенні могла зменшитися.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, але його представник в судовому засіданні просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду –без змін, вважаючи його обґрунтованим та відповідаючим вимогам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін ат експерта Одеського НДІСЕ, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Позивачем по залізничній накладній № 48546148 від 27.09.2006 р. у вагоні                         № 65375909 на адресу Ізмаїльського морського торговельного порту відвантажено сталь сортову у кількості 60350 кг. З вказаної накладної вбачається, що вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфами гл. 1 пар.3, гл. 3 пар. 14 розділу 1 Технічних умов правильно. Вантаж маркіровано.

В ході слідування вагону № 65375909 на ст. Нижньодніпровськ вузол Придніпровської залізниці було виявлено пошкодження упаковки однієї з пачок, на якій були обірвані усі стрічкові ув'язки, а також виявлено відсутність маркування на ув’язках, про що було складено акт загальної форми № 475/Б від 29.09.2006 р.

На підставі акту № 475/Б на станції Нижньодніпровськ вузол Придніпровської залізниці 05.10.2006 р. при додатковій перевірці вагону №65375909 було складено ще один акт загальної форми № 247/П, згідно з яким по документам значилося, що вантаж завантажено навалом, в дійсності прораховується 17 ув’язок. Із східної сторони вагону у лівого борту на одній пачці обірвані усі стрічкові ув’язки, маркування відсутнє. Доступ до вантажу усунено двома дротяними ув’язками в одну нитку. При перерахунку ув’язки кількість прутів склала 67 одиниць. У цьому штабелі праворуч маркування переривається на 1000 мм. У західному штабелі маркування переривається  на 600 мм. Нанесено маркування у дві смуги жовтою фарбою.

При прибутті вагону на станцію призначення –Ізмаїл-Експорт Одеської залізниці було здійснено комерційне переважування вагону й видача вантажу та складено комерційний акт серії БО № 706251/278 від 08.10.2006 р., з якого вбачається нестача сталі сортової у кількості 12050 кг. При огляді виявлено: у першому штабелі по ходу потягу, у лівого борту вагону в одній ув’язці обірвані усі контрольні ув’язці. Ув’язку було ув’язано від руки у двох містах дротом в одну нитку. На ув’язці маркування білою фарбою відсутнє. Є маркування у двох містах жовтою фарбою –не порушено. Праворуч у борта вагону маркування білою фарбою переривається на 1000 мм., є маркування жовтою фарбою у двох містах –не  порушено. У решти ув’язок маркування білою фарбою не порушено. В другому штабелі праворуч у борта перервано маркування білою фарбою на 600 мм. Маркування жовтою фарбою у двох містах –не порушено. На решті ув’язок маркування білою фарбою не пошкоджене. Вагон прибув у технічному стані справний.

Зазначене свідчить про те, що Одеською залізницею взято до перевезення сталь сортову у кількості 60350 кг., розміщеної і закріпленої згідно з параграфами гл. 1 пар.3, гл. 3 пар. 14 розділу 1 Технічних умов правильно. Вантаж був скріплений заводськими контрольними ув’язками та маркіровані білою фарбою. При відвантажені виявлено порушення цілісності однієї з пачок та відсутність маркування. Одеською залізницею не доведено відсутність вини у нестачі вантажу при перевезенні.

Кількість і вартість відправленого вантажу Позивачем належним чином підтверджено специфікацією продукції (а.с.11), рахунком-фактурою № 738-49 від 26.092006 р. (а.с.12).

Згідно рахунку фактури № 738-49 від 26.09.2006 р. вартість 1 тони сталі, відвантаженої у вагоні № 65375909 становить 488 доларів США.

Відповідно до ст.110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Статєю 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Згідно зі ст.ст. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі –продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

З врахуванням наведеного позивач визначив вартість нестачі 12050 кг. сталі сортової у сумі 5880, 4 дол. США виходячи з ціни 488 доларів США за 1 тону, однак місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов частково з посиланням на п.27 Правил видачі вантажів (розділ 8 Правил перевезень) затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000 за № 862/5083, визначивши нестачу вантажу у кількості 11748,25 кг. з врахуванням природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Як вбачається з п.27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою , визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить певний відсоток маси вантажів, зазначеної в перевізних документах.

Таким чином, із змісту ч.2 ст.27 Правил видачі вантажів випливає, що норма недостач, які вказані у відсотках від маси вантажу, складається із суми двох показників: 1) норми природної втрати, 2) граничного розжодження визначення маси нетто.

Як встановлено в судовому засіданні і підтвердженно поясненнями експерта Одеського НДІСЕ з дослідження металів сталь сортова не має природних властивостей до зменшення маси при перевезенні.

Незважаючи на вищезазначене, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд правомірно застосував положення п.27 Правил видачі вантажів, оскільки як зазначалося вище норма недостачі складається із суми двох показників, а не тільки з норми природної втрати.

Посилання позивача на положення постанови Держкомітету СРСР по матеріально-технічному забезпеченню №64 від 19.10.89 р. є недоречним, оскільки ця постанова визначала тільки норми природної втрати, а не норми недостачі, як це визначає п.27 Правил видачі вантажів.

За таких обставин судова колегія вважає, що господарський суд 1 інстанції правильно визначив масу нестачі вантажу та його вартість у сумі 5733,15 дол. США і саме ця сума підлягала стягненню з відповідача.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга ЗАТ „Донецьксталь” підлягає залишенню без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 08.10.07 р. –без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49,99,101-105 ГПК  України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Донецьксталь” металургійний завод” залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 08.10.07 р. –без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                               М.С. Петров

Суддя                                                                     С.І. Колоколов

Суддя                                                                      Г.П.  Разюк