ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"20" грудня 2007 р.
Справа № 29-27/125-07-3829

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Тофана В.М.,

суддів: Журавльова О.О., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін в судовому засіданні 18.12.2007 р.:

Від позивача: Глазов О.О., по дов.

Від відповідача: Дергачева А.В., по дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю „Оптікомед”, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2007 року

по справі № 29-27/125-07-3829

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Оптікомед”, м. Одеса

до Комунального підприємства „Дирекція єдиного замовника „Жовтневий”, м. Одеса

про стягнення 59 712 грн.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.12.2007 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Оптікомед" (далі - позивач), звернулося у господарський суд Одеської області з позовом до Комунального підприємства „Дирекція єдиного замовника „Жовтневий" (далі - відповідач) про стягнення з останнього збитки в сумі 59 712 грн., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору від 29.11.2005 р. № 59-ц/4.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що робота комунікацій і їх технічний стан відноситься до компетенції КП „Одестеплокомуненерго”, оскільки затоплення підвалу було гарячою водою, позивач не довів як хранився товар, оскільки   згідно договору оренди, підвал був орендований позивачем під склад, а не під офіс, де розміщувалась бухгалтерія позивача, не вірно проведена оцінка майна.

Рішенням місцевого господарського суду від 01.10.2007 р. (суддя Аленін О.Ю.) у позові відмовлено у повному обсязі з огляду на його необґрунтованість.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції не дав оцінки доказам по справі, не здійснив ретельної їх перевірки, не повно та не всесторонньо розглянув справу, що призвело до прийняття незаконного та необгрунтованого рішення.

Подаючи апеляційну скаргу, позивач одночасно звернувся з заявою про здійснення заміни відповідача –Комунального підприємства „Дирекція єдиного замовника „Жовтневий” його правонаступником – Комунальним підприємством „Житлово-комунальний сервіс „Порто-Франківський” згідно рішення Одеської міської ради від 05.04.2007 р. № 1165-V, копію якого надав  до апеляційної скарги.

Вказана заява апелянта судовою колегією відхилена на підставі того, що у матеріалах справи є довідка Головного управління статистики в Одеській області станом на 17.05.2007 р. про те, що у єдиному державному реєстрі підприємств та організацій  України значиться Комунальне підприємство „Дирекція єдиного замовника „Жовтневий” і, крім того, по даним представника останнього відповідач на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не виключений з державного реєстру підприємств і організацій України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин між сторонами  і, враховуючи те, що позивач на звернення відповідача виконати ухвалу суду апеляційної інстанції по визначенню переліку майна і його оцінку, яке знаходилось в затоплених приміщеннях,  за участю організації, що проводила оцінку цього майна, відмовився це робити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції фактичних обставин справи та застосування норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з натупного.

03 червня 2005 р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Оптикомед" (Орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 59-ц, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлові підвальні приміщення загальною площею 74,6 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Нечипуренка, 11.

Відповідно до пункту  4.2 зазначеного договору оренди ТОВ „Оптикомед" 29.11.2005 р. уклало договір з Балансоутримувачем (КП „Дирекція єдиного замовника”) орендованого приміщення № 59-ц/4 на відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання приміщення будинку та прибудинкової території.

Згідно п/п 2.1.1 п. 2 договору № 59-ц/4 від 29.11.2005 р., укладеного позивачем з відповідачем, останній зобов’язався забезпечити виконання комплексних робіт по утримуванню в належному стані внутрішньо-будинкові інженерні мережі і комунікації.

Оплата позивачем експлуатаційних витрат здійснюється відповідачу у відповідності з цим договором від 29.11.2005 р., але відповідач свої зобов’язання по договору належним чином не виконував, про що свідчать складені акти від 23.10.2006 р. і 24.10.2006 р. представниками позивача  і відповідача, якими встановлено, що орендовані позивачем підвальні приміщення затоплення зі сторони суміжного підвалу, в якому розташовані елеваторний вузел і комунікації водопроводу і каналізації, що знаходяться на балансі дільниці № 4 КП „ДЕЗ „Жовтневий”, з яким позивачем укладений  договір № 59-ц/4 від 29.11.2005 р. по забезпеченню виконання комплексних робіт по утримуванню внутрішньобудинкових комунікацій в належному стані (а.с. 22, 30).

Із акту від 23.10.2006 р., складеного представниками дільниці № 4 КП „ДЕЗ „Жовтневий” (відповідача), вбачається, що причиною затоплення орендованого позивачем підвалу в будинку № 11 по пров. Нечипуренко у м. Одесі було пошкодження засову на трубопроводі елеваторного вузлу, який подає гарячу воду на будинок, що привело до течі системи при її пуску (а.с. 28).

Звідси випливає, що свої обов’язки за договором   № 59-ц/4 від 29.11.2005 р., укладеного з позивачем, відповідач виконував неналежним чином, тобто не здійснював комплекс робіт по утримуванню внутрішньобудинкових інженерних (комунікаційних) мереж житлового будинку, в якому знаходились орендовані позивачем підвальні приміщення.

Тому, як вважає судова колегія, саме невиконання відповідачем належним чином своїх обов’язків за вказаним договором, укладеним з позивачем, останньому затопленням підвальних приміщень гарячою водою були спричинені збитки.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” аварія - пошкодження  інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, у внутрішньобудинковій системі, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов, а виконавцем надання житлово-комунальних послуг споживачу є суб’єкт господарювання відповідно до умов договору.

Згідно статті 20 названого Закону Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання  житлово-комунальних послуг і на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 4.1 договору № 59-ц/4 від 29.11.2005 р., укладеного між сторонами, за невиконання або неналежним виконанням обов’язків за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

З зазначених вище підстав суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками суду першої інстанції в оскарженому рішенні про відсутність причинного зв’язку між діями (бездіяльністю) відповідача і спричиненими позивачу збитками затопленням орендованих ним підвальних приміщень  за вказаною адресою.

Разом з тим судова колегія не може погодитись і з розміром збитків, визначених позивачем у позові в сумі 59 712 грн. згідно звіту про оцінку збитків, зробленого ТОВ „Делфі груп” по укладеному договору з позивачем, з наступних підстав.

Згідно цього звіту вартість ремонтно-відновлювальних робіт для відновлення орендованих позивачем підвальних приміщень після їх затоплення визначена по кошторисному розрахунку по цінам станом на 16.11.2006 р. на суму 45 704 грн. без надання доказів, що такі ремонтні роботи проводились і були оплачені позивачем на вказану суму.

Такі докази були витребувані у позивача у процесі розгляду його апеляційної скарги ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.12.2007 р. позивачем не надані. На запитання суду, чому відсутні такі докази, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що ремонті роботи в орендованих підвальних приміщеннях після їх затоплення не проводились і не оплачувались, оскільки вартість ремонтних робіт визначена у звіті оцінки збитків, зробленого ТОВ „Делфі груп”, який наданий до позову.

Таким чином, зазначена ухвала суду апеляційної інстанції позивачем не виконана, а надані лише письмові пояснення щодо витребуваних документів.

Один лише звіт фірми, з якою позивач уклав договір на проведення оцінки збитків, спричинених затопленням нежитлових підвальних  приміщень, у тому числі майну, яке в них знаходилось, без документального підтвердження проведення ремонтних робіт і їх оплатою в сумі 45 704 грн. (з ПІДВ) не може свідчити, що саме на вказану суму позивач поніс збитки.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому в частині стягнення з відповідача 45 708 грн., визначених ТОВ „Делфі груп” у звіті (кошторисному розрахунку вартості ремонтно-відновлюваних робіт) з задоволенню не підлягають.

Згідно пункту 4.1 договору оренди від 23.06.2005 р. нежитлового приміщення площею 74,6 кв.м у будинку № 11 по пров. Нечипоренко у м. Одесі вказане приміщення передано Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (Орендодавцем) ТОВ „Оптікомед” (Орендарю) виключно під розміщення складу.

Але, як вказує ТОВ „Оптикомед” у позовній заяві, яка підписана керівником (генеральним директором) останнього, у вказаному приміщенні була розташована бухгалтерія підприємства та складські приміщення, внаслідок затоплення цього приміщення вся бухгалтерська документація, компьютер та програмне забезпечення і товар, що зберігався у складських приміщеннях були знищені.

Вказаною ухвалою від 04.12.2007 р. суд апеляційної інстанції також зобов’язав сторін визначити перелік майна, яке знаходилось під час затоплення у приміщенні бухгалтерії і складських приміщеннях. По повідомленню представника відповідача у судовому засіданні на його намір  виконати ухвалу суду апеляційної інстанції в цій частині (визначення переліку майна, яке знаходилось у приміщенні, в якому згідно позовної заяви була розташована бухгалтерія позивача, і у складських приміщеннях) та складання відповідного акту позивач відмовився це робити.

А із письмових пояснень, які представник позивача надав у судовому засіданні щодо виконання ухвали суду апеляційної інстанції, позивач пояснює, що бухгалтерська документація не була предметом оцінки і не включалось до розрахунку шкоди.

Слід звернути увагу, що у вказаному звіті ТОВ „Делфі груп” невірно визначена вартість майна, яке, як зазначено в цьому звіті,   знаходилось у затоплений приміщеннях.

У таблицях № 2 і № 3 звіту вказаний перелік майна, яке по даним оцінювачів ТОВ “Делфі груп” знаходилось у затоплених підвальних приміщення, розташованих по вул. Нечипоренко, 11 у м. Одесі з зазначенням його вартості у гривнях при взятті на баланс (а.с. 14, 16).

Але вартість деяких речей із цього майна на момент його оцінки стала значно вищою від вартості при взятті на баланс у 2003-2005 роках, що не могло бути.

Так, значно вищою виявилась вартість на момент оцінки наступного майна:

електрочайник (№ п/п-4, інв. № 315),  первісна вартість —127,10 грн. (на момент оцінки 156 грн.), з урахуванням зношення 0,85% від первісної вартості 127,10 грн. його вартість складає 108,04 грн. (127,10х0,85);

холодильник (№ п/п-5, інв. № 172), первісна вартість при взятті на баланс складає 563,58 грн., на дату оцінки його вартість вказана 815,50 грн., з урахуванням зношення 0,65% його вартість від первісної вартості складає 366,33 грн. (563,58х0,65);

пилосос (№ п/п-10, інв. № 279), первісна вартість при взятті на баланс —885,83 грн. (на момент оцінки — 1666,5 грн.), з урахуванням зношення 0,85% від первісної вартості 885,5 грн. його вартість складає —752,68 грн. (885,83х0,85);

акумулятор (№ п/п-11, інв. № 318), первісна вартість —192,64 грн. (на дату оцінки —340 грн.), вартість з урахуванням зношення 0,45% на дату оцінки від первісної вартості складає 86,69 грн. (192,64х0,45);

калькулятор (№ п/п-13, інв. № 237), первісна вартість при взятті на баланс —77,59 грн., а на дату оцінки —87 грн., з урахуванням зношення 0,9% його вартість складає 69,84 грн. (77,59х0,9);

стіл (№ п/п-17, інв. № 180), первісна вартість при взятті на баланс складає 484,08 грн. (при оцінці його вартість вказана 577 грн.), з урахуванням зношення на дату оцінки 0,85% його вартість складає 411,27 грн. (484,08х0,85);

стулья (№ п/п 18 і 19, інв. № 228-229), вартість при взятті на баланс —149,34 грн. (74,67 + 74,67), вартість вказана при оцінці —160 грн., вартість їх з урахуванням зношення від первісної вартості при взятті на баланс складає 97,08 грн. (149,34х0,65);

крісла (№ п/п —21, 22, інв. № 263, 264), вартість при взятті на баланс —240 грн., вказана вартість при оцінці —244 грн., вартість їх з урахуванням зношення (0,4%) від первісної вартості при взятті на баланс складає 96 грн. (240х0,4).

Таким чином, вартість вказаного вище пошкодженого майна завищена на суму 1 532  грн.

Як зазначає оцінщик у звіті вартості майна, речі у період затоплення орендованих підвальних приміщень знаходились у цих приміщеннях (а.с. 13), хоча представник відповідача у судовому засіданні стверджувала, що його представників позивач не допускав у ці приміщення для огляду майна, яке в них знаходилось.

Оскільки позивач обґрунтовує свій позов в частині спричинення збитків майну звітом ТОВ “Делфі груп”, який наданий до позовної заяви, судова колегія бере його до уваги, але з його оцінкою, вказаною вище, так як відповідач не спростував висновки в цьому звіті зверненнями у правоохоронні органи і відповідними висновками останніх про відповідність чи невідповідність дійсності даних звіту ТОВ “Делфі груп”.

З урахуванням вищенаведеного загальна сума збитків від знешкодження майна внаслідок затоплення орендованих позивачем підвальних приміщень складає 12476,09 грн., яка на підставі вказаного вище закону і ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В решті позов задоволенню не підлягає з підстав, зазначених вище.

Враховуючи викладене  і керуючись  ст. ст. 99, 101, 103-105  Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ТОВ “Оптікомед” на рішення господарського суду Одеської області від 01.10.2007 року у справі № 29-27/125-07-3829 задовольнити частково.

Зазначене рішення суду скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптікомед” задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства “Дирекція єдиного замовника “Жовтневий” (м. Одеса, вул. Рішельєвська, 17, р/р бюджетний 1, п/р 1, МФО 328168, АКБ “МТБ” м. Іллічівськ, ЗКПО 32190139) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Оптікомед” (м. Одеса, вул. Торгова, 1-б, р/р 6192, Южне ГРУ “Приватбанк”, м. Одеса, МФО 328704, ЗКПО 20968784) 12 476 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 09 коп. збитків, 124 (сто двадцять чотири) грн. 76 коп. держмита і 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

В решті позову відмовити.

Видачу наказу доручити господарському суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                            В.М. Тофан

Судді:                                                                                 О.О.Журавльов

М.В. Михайлов