донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.11.2007 р.                                                                           справа №22/187

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Дзюби  О.М.

суддів
Гези  Т.Д. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
Кулік С.В. (довіреність б/н від 13.11.2007р.)
Листопад В.П.-голова,

від відповідача:
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Селянського (фермерського) господарства „Поле чудес” м.Дружківка, Донецька область

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
12.09.2007 року

по справі
№22/187 (Волошинова Л.В.)

за позовом
Селянського (фермерського) господарства „Поле чудес” м.Дружківка, Донецька область

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія Ю.С.И." м.Дружківка

про
стягнення матеріальної шкоди (збитків) в сумі 15496,44грн.

В С Т А Н О В И В:

У 2007 році, позивач, Селянське (фермерське) господарство „Поле чудес” м.Дружківка Донецької області (далі СФГ „Поле чудес”),  звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробнича компанія Ю.С.И.” м.Дружківка Донецької області (далі ТОВ „ВК Ю.С.И.), про стягнення матеріальної шкоди (збитків) в сумі 15496,44грн.

Під час розгляду справи, позивач заявою від 17.08.2007року збільшив розмір позовних вимог ще на 4708,44грн.,: де 1018грн. –вартість водонапріної вежі, 2613грн. –вартість паливно-мастильних матеріалів, 557,44грн. –заробітна плата тракториста, 44грн. –оренда діжки (а.с.23).

Рішенням від 12 вересня 2007року господарський суд Донецької області (суддя Волошинова Л.В.) у задоволені позову відмовлено. Судове рішення мотивоване тим, що  позивач не представив суду жодного документу, який би підтверджував  фактичну вартість водонапірної вежі на час розгляду справи судом та фактичне понесення визначених у позовній заяві витрат. Також не доведений зв'язок між пошкодженням водонапірної вежі та понесенням наведених у позові витрат.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить  рішення суду від 12.09.2007року скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх апеляційних вимог  посилається на те, що  висновки суду викладені у рішення не відповідають обставинам справи.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення від 17.10.2007р. поштового відправлення ухвали суду. Приймаючи  до уваги те, що відповідач не використав наданого законом права на участь свого представника в судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги, про поважність причини неявки до суду, не повідомив, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглядати справу за відсутності представника відповідача, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного, всебічного та об’єктивного розгляду справи та прийняття обґрунтованого рішення.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду  змінена судова колегія  для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

Згідно установчих документів та відбитку мокрої печатки найменування позивача є Селянське (фермерське) господарство „Поле чудес” м.Дружківка Донецької області. Позивач називає себе як Фермерське господарство „Поле чудес”, відповідач ніяких заперечень щодо найменування позивача не заявив.

Причиною спору в даній справі і предметом оскарження є питання щодо правомірності стягнення матеріальної шкоди (збитків) в сумі 15496,44грн., та застосування чинного законодавства з даного приводу.

У своєму позові позивач вказує, що 22.04.02р. СФГ “Поле чудес”, м.Дружківка Донецької області, за договором №6084 придбав у ВАТ “Дружківський завод металевих виробів” свиногодувальний комплекс та інші будівлі до нього, який був розташований на земельній ділянці розміром 3,279 га (а.с.5).

В зв'язку з укладенням цієї угоди, між СФГ “Поле чудес”, м.Дружківка та районною державною адміністрацією Костянтинівського району Донецької області 26.02.04р. було укладено довгостроковий договір оренди земельної ділянки площею 3,279 га терміном на 49 років.

21.11.06р. між СФГ “Поле чудес”, м.Дружківка та ТОВ ”Виробнича компанія Ю.С.И.”, м.Дружківка Донецької області, було укладено договір купівлі-продажу будівлі карантинного корпусу, будівлі бойні, будівлі зерносховища, будівлі вагової  (а.с.9).

29.03.2007р.  Костянтинівською районною державною адміністрацією укладений договір оренди земельної ділянки з ТОВ „Виробнича компанія „Ю.С.И.” м.Дружківка. Відповідно до вимог даного договору  Костянтинівська районна державна адміністрація передала в оренду відповідачеві земельну ділянку загальною прощею 0,96 гектарів для обслуговування цеху по переробці древесних відходів.

Відповідно до ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2006р. майно перейшло у власність відповідача.

По факту передачі майна ТОВ „Виробнича компанія „Ю.С.И.” м.Дружківка відгородило земельну ділянку, на якій знаходились  будівлі та споруди, що належали СФГ „Поле чудес”, а саме  електрощитова ТП-467 та водонапірна вежа  (а.с.7).

Як пояснює позивач, 29 травня 2007року відповідачем було пошкоджено водопровід на водопровідній вежі, яка належить СФГ “Поле чудес”. Внаслідок чого 250 голів свиней залишилося без води,  тому позивач змушений завозити воду за допомогою тракторів та діжок. Цілодобові витрати становлять: транспортні витрати –156грн., оплата праці –30грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір оренди транспорту від 29.05.2007р. з Фермерським господарством „Крейзі” м.Дружківка.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що, на його думку, він поніс матеріальну шкоду (збитки) у сумі 15496,44грн., які складаються із вартості водонапірної вежі, заробітної плати трактористів, вартості дизельної олії, витрат на оренду бочки, вартості паливно-мастильних матеріалів на підставі статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, для настання відповідальності необхідно наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України та ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрати, які  особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна. Стаття 225 Господарського кодексу України викладає склад та розмір відшкодування збитків, які підтверджували б їх реальний розмір на визначену дату.

В даному випадку, надані до матеріалів справи документи не можуть бути прийняті у якості доказу матеріальної шкоди (збитків), оскільки позивачем у розумінні ст.ст.32,33 ГПК України не надано жодного документу, який би підтверджував фактичну вартість водонапірної вежі та фактичне понесення визначених у позовній заяві витрат.

Посилання заявника скарги на те, що  факт неправомірних дій відповідача підтверджується постановою Костянтинівського районного відділу про відмову у порушенні кримінальної справи від 30.05.2007р., не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.35 ГПК України тільки вирок з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору, а не постанова про відмову у порушенні кримінальної справи.

Враховуючи всі наведені обставини та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду, а доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України  витрати по  сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України,  Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства „Поле чудес” м.Дружківка, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2007року у справі №22/187 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2007року у справі №22/187  - залишити без змін.

Головуючий          О.М.  Дзюба

Судді:          Т.Д.  Геза

Г.І.  Діброва

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС