ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.07 р.                                                                               Справа № 21/286

Позивач: Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” м. Макіївка

довідповідача: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

про стягнення 3 528,36грн.

Суддя  Матюхін В.І.

Представники:

позивача: Ахметова Н.В. – нач. бюро

відповідача: Цвітун М.М. – юр.

Закритим акціонерним товариством “Макіївкокс” до Державного підприємства “Донецька залізниця” пред’явлено позов про стягнення вартості нестачі вантажу (вугілля кам’яне), відправленого позивачу 30.07.07р. за залізничною накладною № 49764777 у напіввагоні № 56159684, у сумі                 3 528,36грн.

В обґрунтування  позову  позивач  посилається  на те, що після прибуття вагону на станцію призначення перевіркою маси вантажу була встановлена нестача, яка підтверджена  комерційним актом. Нестача, на його думку, виникла у зв’язку з незбереженням вантажу під час перевезення.

Залізниця позов не визнала із посиланням на те, що вагон на станцію призначення прибув у технічно справному вагоні, люки та двері закриті, навантаження здійснене засобами відправника без участі залізниці, позивачем застосована норма недостачі 1%, у той час згідно п.27 Правил видачі вантажів до вантажів, що передаються до перевезення у вологому стані необхідно застосовувати норму недостачі 2%. Також залізниця наполягає на тому, що у зазначену у комерційному акті заглибину нестача поміститись не могла.

Розгляд справи закінчено 22.11.2007р.

Для підготовки та оголошення повного тексту рішення у засіданні оголошувалась перерва до 15-00 год. 22.11.2007р.

Дослідивши матеріали справи,  заслухавши пояснення представників сторін у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

30.07.07р. ВАТ ЦЗФ „Добропільська” по залізничній накладній на групу вагонів № 49764777 у напіввагоні № 56159684 відвантажило позивачу вугілля кам’яне  вологе. За даними накладної вага нетто вантажу - 69,0 т.

На станцію призначення вагон прибув 31.07.07р., де перевізником був складений акт загальної форми № 440 від 31.07.07р. Підстава складання акту загальної форми – під час огляду була виявлена зліва по ходу потягу над 7 люком заглибина розміром: 1000мм х 1000мм х 500мм.

На підставі абз.2 ч.1 ст.52 Статуту залізниць України (прибуття вантажу з ознаками недостачі під час перевезення у відкритому рухомому складі) вантаж видавався з перевіркою його маси представниками станції Кринична Донецької залізниці.

За результатами перевірки залізницею був складений комерційний акт БН 689964/58 від 01.08.07р., згідно з яким:

·          навантаження на рівні бортів;

·          вантаж не маркований, люки і двері закриті, витікання вантажу відсутнє;

·          над 7 люком зліва по ходу потягу заглибина розміром: 1000мм х 1000мм х 500мм;

·          зважування вагону проводилося на 150 т вагонних тензовагах ВАТ “Ясинівський коксохімзавод” два рази; нестача виявилася при кожному переважуванні;

·          вага нетто зважування вантажу 61,05 т (брутто 83,3 т, тари 22,25 т), нестача вантажу складає 7,95 т проти даних залізничної накладної.

Комерційний акт підписано: з боку залізниці – начальником станції, двома старшими прийомоздавальниками; з боку одержувача – особою, яка брала участь у перевірці.

Позивач просить стягнути із залізниці, яка не забезпечила збереження прийнятого до перевезення вантажу, вартість 7,26 т вугілля кам’яного (з урахуванням норми недостачі 1%), яка з урахуванням ПДВ складає 3 528,36грн.

Зважаючи на те, що:

Відповідно до ст.909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов’язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст.924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України “Про залізничний транспорт” залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону “Про залізничний транспорт” передбачено, що перевізники несуть  відповідальність  за  зберігання  вантажу з моменту його прийняття і до видачі  одержувачу в межах,  визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за  незбереження  (втрату,  нестачу,  псування,  пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113  Статуту залізниць  України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника  причин.

Згідно ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт” обставини, які можуть служити підставою для матеріальної  відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної  відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджено, зокрема  комерційним актом.

Виявлена на станції призначення над 7 люком зліва по ходу потягу заглибина розміром: 1000мм х 1000мм х 500мм свідчить про те, що нестача виникла під час перевезення вантажу, так як у залізничній накладній відповідної відмітки не має.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114  Статуту залізниць  України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення  маси  вантажу  і  природної  втрати  вантажу  під  час перевезення.

Сума недостачi з урахуванням норми недостачi (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 3 193,02грн. із розрахунку: 6,57 т (нестача вантажу, зданого до перевезення у вологому стані, з урахуванням норми недостачi 2%) х 486,00грн. (вартість 1т вугілля кам’яного + ПДВ).

Господарський суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково у сумі   3 193,02грн.

Твердження позивача про те, що норма недостачі щодо вугілля кам’яного має братись 1% судом до уваги не взято, оскільки до перевезення залізницею було прийняте вугілля вологе, а відповідно до п.27 Правил видачі вантажів при видачі  вантажів,  зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Заперечення залізниці у частині щодо неможливості нестачі поміститись у зазначену у комерційному акті заглибину судом до уваги не взято, оскільки вугілля під час перевезення має властивість зміщуватись.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.909, 920, 924 п.2 Цивільного Кодексу України, ст.307, 314  Господарського кодексу України, ст.ст.23, 26 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст.113, ч.2 ст.114, ст.129 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів і керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального Кодексу  України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, п/р 19 у Донецькій філії АБ “Експрес-банк”, МФО 335838, код ЄДПОУ 01074957)  на користь Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” (86106, м. Макіївка Донецької області, вул. Горького, 1, п/р 1891 у Донбаській філії ВАТ “Кредитпромбанк” м. Донецька, МФО 335593, ) 3 193,02грн. основного боргу (вартість нестачі), 92,31 грн. - відшкодування витрат  по  оплаті державного мита, 106,79 грн. - відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття,  а у разі подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя                                                                         Матюхін В.І.

Надруковано примірників:

1– у справу;

1 – позивачу;

1 – відповідачу.

Виконала:

Тел.381-91-18