ГОСПОДАРСЬКИЙ  С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

"17" грудня 2007 р.                                                              Справа № 4/424

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. за участю секретаря  Волоткевича  А.В. розглянув справу № 4/ 424

за позовом: Кіровоградського обласного відділення Фонду України соціального захисту інвалідів, м. Кіровоград

до відповідача:  Відкритого акціонерного товариства «Кіровоград Авто»,                м. Кіровоград

про стягнення 13928 грн. 44 коп.

Представники:

від позивача – участі не брали. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за  відсутності  представника  позивача.

від відповідача -  Мацола С.М. , довіреність № 24  від 12.11.07 ;

час  прийняття  ухвали:   10:40

Дослідивши матеріали справи,   факти та  відповідні  їм   правовідносини  між сторонами  спору,  господарський суд,-

ВСТАНОВИВ :

Позовні вимоги  обґрунтовано  наступним.

Статтями 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів  в Україні"  із змінами, внесеними Законом України № 2606-111 від 05.07.2001року « Про внесення змін до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», який вступив  в дію 01.08.2001(в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює 25 чоловік – у кількості одного робочого місця.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від  05.07.2001 року , підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Порядок сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів  затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1767 (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 2-5 вищезазначеного Порядку, підприємства, на яких працює 15 і більше чоловік, реєструються у відділеннях Фонду за своїм місцезнаходженням і щороку, не пізніше 1 лютого подають до відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджується Держкомстатом.

Підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша від установленого нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в  Україні” сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції самостійно,  15 квітня року, що настає за звітним. Суми штрафних санкцій перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету на рахунки органів Державного казначейства , відкриті в установах Національного банку чи в установах комерційних банків.

Суми штрафних санкцій визначаються у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

За розрахунками позивача, відповідач за невиконання нормативу по  працевлаштуванню інвалідів,  повинен сплатити 13120 грн. 74 коп.  штрафних санкцій  та  807 грн. 70 коп.  пені за несвоєчасне перерахування  штрафних санкцій.

Письмовий   відзив  на  позовні вимоги відповідач  суду   надав,  в судовому засіданні  не виявив  бажання  реалізувати своє процесуальне   право на участь..

Дослідивши  письмові  докази  по справі,  проаналізувавши   нормативні   документи, які  регулюють   спірні  правовідносини,    доводи  позивача  щодо обґрунтування  своєї позиції суд вважає, що  позовні вимоги   є  обґрунтованими, однак  провадження у справі   підлягає   закриттю, оскільки   позивач   заявою  від  14.12.2007 року  №04-03/6232  відмовився  від позову  через те, що  відповідачем  подано позивачу  докази про належне виконання  вимог  законодавства  щодо працевлаштування інвалідів.

Як вбачається  з акту   перевірки  від  23.11.2007 року  працівниками  позивача   не виявлено порушень  нормативу  працевлаштування інвалідів на підприємстві  відповідача.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від  05.07.2001 року , підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Порядок сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів  затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1767 (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 2-5 вищезазначеного Порядку, підприємства, на яких працює 15 і більше чоловік, реєструються у відділеннях Фонду за своїм місцезнаходженням і щороку, не пізніше 1 лютого подають до відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджується Держкомстатом.

Підприємства, де кількість працюючих інвалідів менша від установленого нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” сплачують відповідним відділенням Фонду штрафні санкції самостійно, 15 квітня року, що настає за звітним. Суми штрафних санкцій перераховуються підприємствами в дохід державного бюджету на рахунки органів Державного казначейства , відкриті в установах Національного банку чи в установах комерційних банків.

Суми штрафних санкцій визначаються у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідач своєчасно 26.01.2007 року  подав звіт, але  при його складанні  допустив помилку   та    зазначив, що на  підприємстві    працювали  7 осіб, яким  відповідно  до законодавства  встановлена  інвалідність, але  самостійно   не обрахував   суму  адміністративно- господарських санкцій  (а.с.6).

Згідно  до  уточнюючого звіту, який прийнято   позивачем без  будь-яких зауважень чи заперечень  норматив  по створенню робочих місць  відповідачем виконано повністю та  штрафні санкції не повинні нараховуватись, тобто дорівнюють  нулю.

Крім того,  відповідно до Порядку  нарахування пені та її  сплати, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України  №223 від  15.05.2007 року порушення строку сплати адміністративно- господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, розмір якої обчислюється виходячи із 120 відсотків   річних облікової ставки Національного банку України, що діє на момент подання позовної заяви. Таким, чином до стягнення  нараховано пеню в розмірі 807 грн. 70 коп., яка не підлягає до стягнення , оскільки   відсутнє  зобов'язання провести оплату   штрафних санкцій  до  14.04.2007 року.

Суд приймає відмову від позову, враховуючи те, що відмова позивача від адміністративного позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси та закриває провадження у справі на підставі п.2 ч.1  ст.157 КАС України.

Згідно ст. 95 КАС України, у разі відмови позивача від адміністративного позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 95,  п.2 ч.1 ст.157, п.6 Прикінцевих та  перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд –

П О С Т А Н О В И В :

Відмову  від адміністративного   позову  прийняти.

Провадження у справі закрити.

Повторне звернення  до суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду про закриття провадження у справі  може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя                                                                                        Хилько Ю.І.