ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№
37/396

15.11.07

За позовом

Житлово - будівельного
кооперативу «Київміськбуд -5»

До

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи  ОСОБА_1

Про

стягнення 8492,22 грн.

Суддя  Кондратова І.Д.

В засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача
Данькевич Д.М.- голова правління; Чернелюк Г.М.- представник за довіреністю №
28-к від 30.07.2007 року4

Від відповідача  ОСОБА_2.- представник за довіреністю НОМЕР_1
від 01.09.2007 року;

Рішення прийнято 15.11.2007 року, в
зв'язку з оголошеною перервою в судовому засіданні 11.10.2007 року, 31.10.2007
року та 15.11.2007 року на підставі часини 3 статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду
міста Києва передані позовні вимоги Житлово - будівельного кооперативу
«Київміськбуд -5»до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи  ОСОБА_1 про стягнення 8492,22 грн.
заборгованості за договором № 1-09 про надання послуг.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності
внесення оплати за отриману за вказаним договором теплову енергію у гарячій
воді, внаслідок чого за період з листопада 2006 року по червень 2007 року
основний борг становить 8087,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.07.2007 р. порушено провадження у справі № 37/396, розгляд справи
було призначено на 11.09.2007 року о 10-30.

Представник позивача 10.09.2007
року через канцелярію Господарського суду міста Києва надав суду пояснення на
виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва, відповідно до якого
зазначає, що вартість отриманих послуг відповідачу нараховувалась відповідно до
розпоряджень КМДА № 86 від 31.01.2007 року «Про затвердження тарифів на теплову
енергію та встановлення, погодження тарифів на комунальні послуги з
централізованого опалення і постачання гарячої води для відпуску бюджетним
установам і організаціям, іншим споживачам», № 641 від 30.05.2007 року «Про
впорядкування розмирів тарифів на послуги з утримання будинків та при
будинкових територій та внесення змін до розпорядження КМДА від 19.05.2000 року
№ 748».

Представник позивача в судовому
засіданні 11.09.2007 року заявив клопотання про стягнення з відповідача судових
витрат в розмірі 430,00 грн. за надані юридичні послуги.

Представник відповідача 11.09.2007
р. в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали Господарського суду міста
Києва № 37/396 від 23.07.2007 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не
повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений
належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.09.2007 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77
Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача через
канцелярію Господарського суду міста Києва 24.09.2007 року надав суду відзив на
позовні вимоги, відповідно до якого зазначає, що в період з 31.12.2004 року по
січень 2006 року включно, розрахунки за теплову енергію, спожиту на потреби
салону краси сплачувались відповідачем на рахунок позивача згідно з укладеним
договором № 1-09 відповідач вважає, що договір № 1-09 від 21.12.2004 року
припинив свою дію, оскільки у відповідності до п. 7.1 договору  відповідач про це  повідомив
позивача листом № 20/12-06 від 19.12.2006 року.

Крім того, в судовому засіданні
24.09.2007 року представники сторін подали суду клопотання про продовження
строку вирішення спору по  справі №
37/396.

У судовому засіданні 24.09.2007 р.,
відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України
судом оголошено перерву до 11.10.2007 року о 10-00, а також ухвалу про
продовження строку вирішення спору.

Представник відповідача в судовому
засіданні 11.10.2007 року надав суду для долучення до матеріалів справи додаток
до відзиву на позовну заяву, відповідно до якої зазначає, у стоірн виникли
однорідні зустрічні вимоги щодо сплати грошових кошиів на суму 1120,71 грн.

В судовому засіданні 31.10.2007
року представник позивача на вимогу суду наддав для долучення до матеріалів
справи уточнений розрахунок вартості наданих послуг відповідно до чинних
розпоряджень КМДА.

Відповідно до статті 85
Господарського процесуального кодексу в судовому засіданні 15.11.2007 року
оголошений повний текст рішення.

Розглянувши подані матеріали справи
та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2004 року між
Житлово-будівельним кооперативом “Київміськбуд” (виконавець) та Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1. (замовник) був укладений
договір № 1-09 про надання послуг (далі договір), відповідно до умов якого
виконавець зобов'язувався надавати комунальні послуги в орендованому приміщенні
у власника КПУЖГ Дніпровського району міста Києва, нежитловому приміщенні
загальною площею 179,5 м2, яке розташоване в місіт Києві АДРЕСА_1, а
замовник в свою чергу, зобов'язувався оплатити виконавцю вартість таких послуг
на умовах цього договору.

За твердженням позивача, внаслідок
неналежного виконання  відповідачем своїх
договірних зобов'язань, у останнього виникла заборгованість за отримані послуги  у розмірі 8087,86 грн. за період з 01.11.2007
року по 01.06.2007 року. Розрахунок суми боргу знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач проти позову заперечує
посилаючись на те, що з 01.01.2007 року договір від 24.12.2006 року припинив
свою дію, в зв'язку з його розірванням. Крім того, відповідач зазначає, що
позивачем надаються послуги неналежної якості.

В своїх запереченнях на позовну
заяву відповідач також не визнає вартість та об'єми наданих послуг позивачем.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору.

Відповідно до  статті 33 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з додатку до договору
№ 1-08, сторони погодили, що вартість наданих послуг встановлюється тарифами,
затвердженими Київською держадміністрацією.

Відповідно до пояснень позивача,
позивач при нарахуванні вартості наданих послуг з постачання теплової енергії у
вигляді гарячої води, керувався Тарифами, які затверджені розпорядженнями
Київської міської державної адміністрації № 86 від 31.01.2007 року, та № 642
від 30.05.2007 року.

Проте суд дійшов висновку, що
позивач необґрунтовано застосовував вищезазначені розпорядження при нарахуванні
вартості наданих послуг з огляду на наступне.

Статтею 7 Закону України від
24.06.04р. № 1875 "Про житлово-комунальні послуги" визначено
повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних
послуг, в тому числі віднесено до їх повноваження встановлення цін (тарифів) на
житлово-комунальні послуги відповідно до закону, а в статті 31 передбачено
порядок формування цін, тарифів на житлово-комунальні послуги.

Статтею 6 цього Закону визначено
повноваження Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської і
Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері житлово-комунальних
послуг.

Ці повноваження, зокрема, полягають
у взаємодії з органами місцевого самоврядування з питань надання
житлово-комунальних послуг та регулювання цін/тарифів у межах своїх
повноважень.

Відповідно до частини 4 Закону
України «Про місцеві державні адміністрації»нормативно-правові акти місцевих
державних адміністрацій підлягають державній реєстрації у відповідних органах
юстиції в установленому органом порядку і набирають чинності з моменту їх
реєстрації, якщо самими актами не встановлено пізніший термін введення їх у
дію.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 1992 року № 731 затверджено Положення про державну
реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої
влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права,
свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер (далі -
"Положення").

Цим Положенням Міністерству юстиції
та іншим органам, що здійснюють державну реєстрацію відомчих
нормативно-правових актів, надано право перевіряти у міністерствах, інших
органах виконавчої влади, органах господарського управління та контролю
додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, у
разі потреби вимагати подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію
та вносити пропозиції про усунення виявлених порушень і недоліків та
притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях.

Також, Положенням встановлено обов'язок
міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління
та контролю своєчасно подавати на державну реєстрацію нормативно-правові акти,
що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, та не допускати
випадків направлення на виконання нормативно-правових актів, що не пройшли
державну реєстрацію.

Відповідно до норм пункту 7
Положення, нормативно-правовий акт подається на державну реєстрацію у
п'ятиденний  строк після його прийняття.
Відповідно до норм пункту 16 Положення, зміни і доповнення, внесені до
правового акта, підлягають державній реєстрації в порядку, встановленому цим
Положенням.

Розпорядженнями Київської міської
державної адміністрації від  31.01.2007
року № 86 та № 641 від 30.05.2007 року не були подані на державну реєстрацію до
відповідних органів юстиції та не зареєстровані ними, а отже не набрали
чинності у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до п. 5 ст.
32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»у разі зміни вартості житлово-комунальних
послуг виконавець/виробник не пізніше, ніж за 30 днів повідомляє про це
споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних
обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. А у відповідності
до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. В Україні визнається і діє принцип верховенства права,
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові
акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття
8 Конституції України).

Як встановлено судом дані
розпорядження були  прийняті  31.01.2007 року,  30.05.2007 року, але вводили в дію тарифи з
01.12.2006 року, що протирічить вищезазначеній нормі ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги»та Конституції України.

Відповідно до статті 4
Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує
господарські спори на підставі Конституції України, Закону України "Про
господарські суди", цього Кодексу, інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою
України. Господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо
ці акти не відповідають законодавству України.

Слід також зазначити, що постановою
Господарського суду міста Києва  по
справі № 21/43-А від 13.02.2007 позовні вимоги Київської міської організації
Української партії «Єдність»задоволено повністю, визнано недійсним та
скасовано, в тому числі, розпорядження Київської міської державної
адміністрації від 30.10.06 № 1575. Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.04.2007 Постанова Господарського суду міста Києва
від 13.02.2007 року залишена без змін, набула законної сили і є обов'язковою
для виконання при розгляді справи  №
37/396 згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи № 21/43-А
суд досліджував питання про необхідність реєстрації розпоряджень Київської
міської державної адміністрації у Київському міському управлінні юстиції і
дійшов висновку про те, що нормативно-правові акти Київської міської державної
адміністрації підлягають державній реєстрації, без здійснення якої вони
вважаються нечинними і не можуть застосовуватися.

У зв'язку з тим, що судом
розглядалася справа № 21/43-А, де предметом розгляду є визнання недійсним та
скасування розпоряджень Київської міської державної адміністрації, на підставі
якого відповідачем нараховано позивачу вартість теплової енергії за підвищеними
тарифами, то в залученні до участі по справі Київської міської державної
адміністрації, ЗАТ “Укр.-Кан-Пауер”, тощо немає необхідності з огляду на
преюдиційність висновків по справі № 21/43-А для справи № 37/369 та будь-якої
іншої справи щодо стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію у
гарячій воді.

За таких обставин суд не застосовує
тарифи, які затверджені розпорядженнями Київської міської державної
адміністрації № 86 від 31.01.2007 року та № 641 від 30.05.2007 року, оскільки
дані розпорядження не набрали чинності та не відповідають законодавству
України.

В той же час, чинним на зазначений
період, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10.12.04 №
2249 передбачено тариф для житлово - експлуатаційних організацій в розмірі
65,30 грн. за 1 Гкал., для бюджетних організацій у розмірі 77,68 грн. за 1
Гкал, а також для інших споживачів -80, 00 грн. за 1 Гкал, що мали
застосовуватися у розрахунках сторін. Крім того, на даний час чинне також
розпорядження КМДА “Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання
будинків та при будинкових територій в м. Києві” від 19.05.2000 року № 748, з
відповідними змінами, внесеними розпорядженням КМДА № 402 від 16.03.2004 року.
Даними розпорядженням позивач повинен був керуватись при нарахуванні вартості
наданих послуг, проте позивач неправомірно застосовував тарифи, які
затвердженні нечинними розпорядженнями КМДА.

Відповідно до п. 2.2 договору
сторони встановили, виконавець до 15 числа кожного місяця надає замовнику
рахунки на оплату вартості фактично наданих послуг. Нарахування вартості
послуг, що надаються за цим Договором виконавець здійснює у відповідності до
“розрахунку вартості послуг замовника” (розділ 1. Теплопостачання. Розділ 2.
Експлуатаційні витрати), зазначеного в додатку № 1, який є невід'ємною частиною
цього Договору. Зокрема вартість послуг з теплопостачання визначається за
формулою : S (оренд приміщення)* К (кількість Гкал, виставленого АТ
“Дарницька ТЕЦ)/S(загальна площа орендарів)*Т(тариф вартості 1 Гкал), вартість
експлуатаційних витрат : 11,92 грн. (витрати ЖБК по організації
теплозабезпечення приміщення), 143,60 грн. (накладні витрати), 05,03 грн.
амортизаційні витрати. Крім того, сторонами погоджено включення в
експлуатаційні витрати оплату за вивіз сміття, що визнається та не
заперечується відповідачем.

Згідно п. 3.3 замовник
зобов'язувався в термін до 15 числа кожного місяця оплачувати на розрахунковий
рахунок виконавця фактично надані послуги, вартість яких зазначається у
відповідних рахунках, складених виконавцем і наданих послуг.

Перевіривши докази, які наявні в
матеріалах справи (табуляграми ЗАТ ЕК “Укр-Кан-Пауер” та які підтверджують
обсяги спожитих послуг з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та
опалення), судом встановлено, що за період з 01.11.2006 року по 01.06.2007 року
позивачем було надано позивачу послуг з постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води та опалення, вартістю 4105,26 грн., проте відповідач в порушення
умов договору за надані послуги розрахувався частково, перерахувавши позивачу
лише 1666,69 грн., в зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість в
розмірі 2438,57 грн. Дана заборгованість відповідача за отриманні ним послуги з
постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та опалення підтверджується
також детальним та обґрунтованим уточненим розрахунком позивача, який наданий в
судовому засіданні 31.10.2007 року для долучення до матеріалів справи на вимогу
суду. Крім того, відповідно до обґрунтованого розрахунку судом  встановлено, що відповідач також заборгував
позивачу 1045,25 грн. (вартість послуг з утримання будинку та при будинкової
території). Дана заборгованість підтверджується обґрунтованим розрахунком суду
:

площа приміщення

тариф на 1кв. М

накладні витрати

амортизаційні витрати

витрати по організації теплозабезпечення

витрати по вивозу сміття

нараховано

сплачено

борг

Лис.06

179,5

0,8

143,6

5,03

11,92

49,8

210,35

210,43

-0,08

Грг.06

179,5

0,8

143,6

5,03

11,92

49,8

210,35

0

210,35

Січ.07

179,5

0,8

143,6

5,03

11,92

49,8

210,35

427,12

-216,77

Лют.07

179,5

0,8

143,6

5,03

11,92

49,8

210,35

0

210,35

Бер.07

179,5

0,8

143,6

5,03

11,92

49,8

210,35

0

210,35

Кві.07

179,5

0,8

143,6

5,03

11,92

49,8

210,35

0

210,35

Тра.07

179,5

0,8

143,6

5,03

11,92

49,8

210,35

0

210,35

Чер.07

179,5

0,8

143,6

5,03

11,92

49,8

210,35

0

210,35

всего

1682,8

637,55

1045,25

Як визначено частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193
Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, відповідач порушив
вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов'язання
має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач в
порушення вимог договору та вимог чинного законодавства у строк встановлений
договором за отримані послуги не розрахувався, а тому вимоги позивача до
відповідача в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 3483,82 грн.
(480,63 грн. -заборгованість за опалення, 1957,94 грн. -заборгованість за
гаряче водопостачання, 1045,25 грн. -заборгованість за надані послуги з
утримання будинку та прибуткової території) визнаються судом  законними та обґрунтованими.

Заперечення відповідача про те, що
договір припинив свою дію, в зв'язку з його розірванням судом не приймаються до
уваги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 181
Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або
договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати
спір на вирішення суду.

Згідно п. 7.1 договору договір
вважається пролонгованим, якщо жодна із сторін письмово не заявить про його
розірвання. Про свій намір розірвати договір, сторона, яка є ініціатором
розірвання, повинна письмово повідомити про такий свій на мір за 30 днів.

Відповідач в порушення умов даного
договору пропозицію щодо розірвання договору надіслав з порушенням
вищезазначеного строку, що листом № 20/12-06 від 19.12.2006 року та фіскальним
чеком 3510 від 19.12.2006 року. даний факт визнається та не заперечується
сторонами.

Крім того, відповідно до статті 16
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»комунальні послуги надаються споживачу
безперебійно, за винятком часу на перерву. Згідно частини 1 статті 29
вищезазначеного закону договір на надання житлово-комунальних послуг у
багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Позивач є
балансоутримувачем житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1, а
відповідач власником приміщення. Матеріалами справи підтверджується отримання
комунальних послуг за спірний період, крім того, відповідач не заперечує
отримання даних послуг, проте не визнає об'єми та вартість. Судом встановлено,
що об'єми комунальних послуг визначаються розрахунковим способом відповідно до
табуляграм, як то передбачено договором.

Слід також зазначити, що
відповідачем не надані суду докази на підтвердження укладення договорів з
виробниками послуг та  звернення
відповідача  до суду з позовом щодо
розірвання договору.

Судом також не приймаються
посилання відповідача щодо надання послуг неналежної якості, оскільки це не
стосується даного позову та є предметом іншого з позовом. Відповідач не
позбавлений права звернутись до суду за захистом свого порушеного  щодо постачання послуг неналежної якості.
Крім того, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх
заперечень.

Крім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача пеню в розмірі 404,36 грн. Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 24.09.2007 року було зобов'язано позивача надати суду окремий
обґрунтований розрахунок пені, зазначивши період, за який нараховуються пеня,
вказати кількість днів. Позивач вимоги ухвали суду не виконав, даний розрахунок
суду не надав.

Згідно інформаційного листа від
11.04.2005 року № 01-8/344 «Про деякі питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках
про роботу господарських судів у 2004 році»господарський суд у розгляді справи
не зобов'язаний здійснювати "перерахунок" замість позивача
розрахованих останнім сум штрафних санкцій, річних тощо. Однак з огляду на
вимоги частини 1 статті 47 ГПК щодо прийняття судового рішення за результатами
обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК стосовно
всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність
здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно. Якщо для здійснення перерахунку необхідні
додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких
матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині
стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі пункту 5 частини 1
статті 81 ГПК або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині у
зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Оскільки позивач не надав суду
обґрунтований розрахунок суми пені, період за який стягується пня не зазначив,
суд у відповідності пункту 5 частини 1 статті 81 ГПК залишає позовні вимоги в
частині стягнення пені в розмірі 404,36 грн. без розгляду.

Вимоги позивача в частині
покладення на відповідача судових витрат в розмірі 430,00 грн. задоволенню не
підлягають, оскільки статтею 44 Господарського процесуального кодексу України
передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В
контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами. Крім того, відповідно до статті 28 Господарського
процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, та
установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими
документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове
становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи,
повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства,
організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої
уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.
Повноваження сторони або третьої особи, від імені юридичної особи, може
здійснювати відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або
іншими документами.

Громадяни можуть вести свої справи
в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких
підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю. Тобто, вказана норма не
обмежує юридичних осіб чи громадян у виборі осіб, котрі будуть здійснювати їх
представництво в господарському суді, що знайшло своє підтвердження в Рішенні
Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року за номером 13-рп/2000.

Відповідно до частини 3 статті 48
Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб,
які є адвокатами.

Поняття особи, котра є адвокатом,
наводиться в статті 2 Закону України "Про адвокатуру", котра
зазначає, що адвокатом може бути громадянин України, який має вищу юридичну
освіту, стаж роботи за спеціальністю юриста або помічника адвоката не менше
двох років, склав кваліфікаційні іспити, одержав свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю та прийняв Присягу адвоката України.

Таким чином, стаття 44
Господарського процесуального кодексу України передбачає відшкодування сум як
судових витрат, які були сплачені стороною за отримання послуг, лише адвокатам,
а не будь-яким представникам, атому вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача 430,00 грн. за надані юридичні послуги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті  49 Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених
вимог.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст. ст. 192, 193, Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526,
530, 541, 546, 551 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 32, 33, 43, 44, 49,
81, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної  особи  ОСОБА_1 (НОМЕР_2, АДРЕСА_2  код ЄДРПОУ НОМЕР_2) на користь Житлово -
будівельного кооперативу «Київміськбуд -5»(02002, м. Київ, вул.. Р. Окіпної, 9,
) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під
час здійснення виконавчого провадження 3483 (три тисячі чотириста вісімдесят
три) грн. 82 коп. -основний борг,  41
(сорок одна) грн. 84 коп. - державного мита та 48 (сто вісім) грн. 80 коп. -
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення пені в розмірі
404,36 грн. залишити без розгляду.

4.          В іншій частині в позові відмовити.

5.          Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

6.          Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та
резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті
84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
І.Д. Кондратова