АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2007 р.
Справа №  15/437-06

м. Житомир

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Майора
Г.І.

суддів:
Горшкової Н.Ф.

Філіпової Т.Л.

при
секретарі
Щепанській Т.П. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_5, довіреність НОМЕР_6 від 26.03.07р., від відповідачів: - ПП
ОСОБА_1: ОСОБА_2. - підприємець (брав участь у

судовому
засіданні 24.05.2007 року),

-
ПП "Дарет": не з'явився,

розглянувши
апеляційну скаргу Приватного підприємцяОСОБА_2, м. Вінниця

на
постанову господарського суду Вінницької області

від
"30" листопада 2006 р. у справі №  15/437-06 (суддя Курко О.П.)

за
позовом Державної податкової інспекції у м. Вінниці, м. Вінниця

до
Приватного підприємцяОСОБА_2, м. Вінниця

та
Приватного підприємства "Дарет", м. Київ

про
визнання недійсною угоди купівлі-продажу,-

З
перервоюв судовому засіданні з 24.05.2007 року по 21.08.2007 року, згідно
ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Вінницької області від 30.11.2006
року у справі №15/437-06 позов Державної податкової інспекції у м. Вінниці
задоволено: визнано провочин (угоди), що підтверджуються податковими накладними
НОМЕР_1 від 07.06.2004р. та НОМЕР_2 від 01.10.2004р., укладені між ПП ОСОБА_2.
та ПП "Дарет" недійсними на підставі їх укладення ПП "Дарет"
з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (а.с.103-105).

Не погоджуючись з прийнятою постановою ПП ОСОБА_2. звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в позові з підстав, викладених у скарзі
(а.с.111-113).

Вважає, що висновок місцевого господарського суду про те, що
продаючи товари після визнання установчих документів недійсними, ПП
"Дарет" мав намір ухилитись від сплати податків, тобто діяв з метою,
яка завідомо суперечна інтересам держави та суспільства є надуманий та не
підтверджується матеріалами справи.

Вважає, що ДПІ у Солом'янському районі м. Києва, не маючи
відомостей з Єдиного державного реєстру про ліквідацію ПП "Дарет" як
юридичної особи безпідставно прийняло рішення про анулювання реєстрації його як
платника ПДВ.

В судовому засіданні 24.05.2007 року ПП ОСОБА_2. доводи
апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Позивач - Державна податкова інспекція у м. Вінниці та його
представник в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Вказує, що відповідно до частини 7 пункту 25.2 Положення про
реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України
№79 від01.03.2000 року виключення платника податку на додану вартість з реєстру
та анулювання Свідоцтва відбуваються також у випадку прийняття судового рішення
про анулювання Свідоцтва або про звільнення від оподаткування, нарахування або
сплати податку на додану вартість.

Зазначає, що Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №3
від 28.04.1978 року вказує на те, що угоди, укладені з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та суспільства порушують основні принципи
існуючого суспільного ладу. До них, зокрема належать угоди, спрямовані на
приховання фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів.

Просить постанову господарського суду Вінницької області залишити
без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідач - 2 - Приватне підприємство "Дарет" свого
представника в судове засідання не направив, письмові заперечення на апеляційну
скаргу не надіслав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце
розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного розгляду не перешкоджає судовому розгляду
справи.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника ПП "Дарет",
оскільки неявка представників не перешкоджає повному та всебічному розгляду
апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи документами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи
апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

07 червня 2004 року та 01 жовтня 2004 року між СПД ОСОБА_2.
(покупець) та ПП "Дарет" (продавець) в усній формі була досягнена
домовленість щодо купівлі продажу господарчих товарів.

Виконання зобов'язань ПП "Дарет" підтверджується
податковими накладними НОМЕР_1 від 07.06.2004р. (а.с.12) на загальну суму
32469,71 грн. та НОМЕР_2 від 01.10.2004р. (а.с.13) на загальну суму 51425,33
грн., з боку СПД ОСОБА_1 квитанціями реєстратора розрахункових операцій щодо
сплати готівкових коштів за отриманий товар. Даний факт взаємовідносин між
відповідачами зафіксований в акті перевірки НОМЕР_3 від 30.11.2005р.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.01.2005р.,
у справі за позовом ДПІ у Солом'янському районі м. Києва до ОСОБА_3, ПП
"Дарет" скасовано державну реєстрацію ПП "Дарет", визнано
недійсними статут даного підприємства з дати його державної реєстрації з
25.07.2003р., свідоцтво про державну реєстрації з дати його реєстрації та
видачі з 25.07.2003р., визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість ПП "Дарет" №36083360 від 21.08.2003р. з
моменту внесення до реєстру платників податку на додану вартість та визнано
недійсними всі первинні бухгалтерські документи з реквізитами ПП
"Дарет" з моменту їх складання (а.с.150-152).

Задовольняючи позов, господарський суд першої інстанції виходив з
того, що Приватне підприємство "Дарет", укладаючи оспорювану усну
угоду купівлі-продажу, за якою цим же підприємством були поставлені господарчі
товари та автозапчастини Приватному підприємцю ОСОБА_2, діяло з метою, яка
суперечить інтересам держави та суспільства.

За висновком суду першої інстанції, мета, яка суперечить інтересам
держави та суспільства, полягала в ухиленні ПП "Дарет" від сплати
податків за фінансовими наслідками господарських операцій, здійснених на
підставі вказаного договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.92 ЦК України, юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та закону.

За змістом ч.1 ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

В обгрунтування позову позивачем та судом першої інстанції у
судовому рішенні зроблено посилання на протиправність умислу лише у ПП
"Дарет".

З наявної у справі копії рішення Солом'янського районного суду м.
Києва від 31.01.2005р., що набрало законної сили (а.с.150-152)) вбачається, що
суд дійшов висновку про те, що ПП "Дарет" було створено на підставну
особу - ОСОБА_3. по його документах. Власником ж фірми є невстановлена особа,
яка займалась фінансово-господарською діяльністю підприємства після його
державної реєстрації. Особисто ОСОБА_4. підприємство не реєстрував, в ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва на облік платників податків не ставав, свідоцтво
платника ПДВ ПП "Дарет" не отримував. Документи та печатку
підприємства весь час перебувала у невідомої особи, яка приймала участь у
фінансово-господарській діяльності ПП "Дарет". Проте факти щодо
надання ПП "Дарет" податкової звітності за податковий період, в якому
була здійснена господарська операція на виконання оспорюваної угоди
купівлі-продажу товарів, та приховування від оподаткування фінансових
показників за наслідками цих операцій в зазначеному рішенні не встановлені.

Наявність умислу не може бути підтверджена лише рішенням місцевого
суду про визнання установчих документів цієї сторони договору недійсними та
скасування державної реєстрації, оскільки предметом дослідження у такій справі
є, зокрема, відповідність установчих документів вимогам чинного законодавства,
а не наявність протиправного умислу при укладені угоди, що мала місце під час
підприємницької діяльності суб'єкта.

Згідно довідки ДПІ у Солом'янському районі м.Києва НОМЕР_4 від
15.12.2005 року остання податкова звітність подана до інспекції за грудень 2003
року (а.с.14).

З копії акта ДПІ у Солом'янському районі м. Києва від 02.08.2005 року
про анулювання свідоцтва про реєстрацію ПП "Дарет" платником ПДВ не
вбачається, що вказане товариство не подає податкову звітність (а.с.16).
Анулювання свідоцтва про платника ПДВ не може бути підставою для визнання угоди
недійсною.

Оскільки усні угоди купівлі-продажу товару були укладена у
червні  та жовтні 2004 року, то
твердження позивача, що ПП "Дарет" з грудня 2003 не звітує
податковому органу про отримані доходи на час укладення оспорюваної угоди не
відповідає матеріалам справи.

Отже, твердження ДПІ у м. Житомирі про наявність умислу у ПП
"Дарет" на укладення спірної угоди з метою, що суперечить інтересам
держави та суспільства спростовується матеріалами справи.

Крім того, судом враховується, що сама по собі оспорювана угода
(договір) не є такою, що суперечить інтересам держави та суспільства. Об'єкти
цієї угоди, тобто товар, не виключений законом з цивільного обороту, на
торгівлю ним не вимагалась ліцензія, не було й інших законодавчих обмежень щодо
його купівлі-продажу.

Необхідними умовами для визнання угоди недійсною є її укладення з
метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу
хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття
рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо
суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, якою із сторін
і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу.

Наявність умислу у сторін (або однієї із сторін) угоди означає, що
вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були
усвідомлювати протиправність укладуваної угоди і суперечність її мети інтересам
держави та суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних
наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення оспорюваних
договорів обидві сторони були зареєстровані як суб'єкти підприємницької
діяльності, взяті на облік як платники податків, операції по спірному договору
зі сторони ПП           ОСОБА_2.. проведені
у його бухгалтерському та податковому обліку, продавець сплатило продавцю в
ціні товару податок на додану вартість.

Частиною 1 статті 208 цього Кодексу передбачено, що якщо
господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави
за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі
виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход
держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі наявності
наміру  лише у однієї із сторін
усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою
або належне їй на відшкодування виконаного стягується  за рішенням суду в доход держави

Санкції, встановлені ч.1 ст.208 Господарського кодексу України, не
можуть застосовуватися за сам факт несплати податків (зборів, інших
обов'язкових платежів) однією зі сторін договору. За таких обставин
правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочину. Для застосування
санкцій, передбачених ч.1 ст.208 вказаного Кодексу, необхідним є наявність
умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства (наприклад вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення
від сплати податків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторонам повинна довести
ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. Позивач не довів, що спірний договір
укладений з метою, завідомо суперечною інтересам держави і супільства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга Приватного підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова
господарського суду Вінницької області від 30.11.2006 року у справі №15/437-06
скасуванню, а у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.
160,195,196,198,202,205,207,212,254, п.п.6-7 Прикінцевих та перехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємцяОСОБА_2, м.Вінниця
задовольнити.

2. Постанову господарського суду Вінницької області  від 30 листопада 2006 року у справі
№15/437-06  скасувати.

Прийняти нове рішення.

"У позові відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Вінниця (ідентифікаційний номер НОМЕР_5, АДРЕСА_1)  1,70 грн. державного мита за подачу
апеляційної скарги."

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови
в повному обсязі.

4. Справу №15/437-06 повернути до господарського суду Вінницької
області.

Головуючий
суддя
Майор Г.І.

судді:

Горшкова Н.Ф.

Філіпова Т.Л.

Віддрук.
5 прим.

1
- до справи

2
- позивачу

3,4
- відповідачам

5
- в наряд