ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

14.09.07
Справа №02-7/1780

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді  Мірошниченко М.В.    , Кричмаржевський В.А.  , Хуторной В.М.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача:
Броннікова О.В., довіреність від 10.05.2007р.;

відповідача-1:
не з'явився;

відповідача-2:
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу
Місцевого фонду підтримки малого бізнесу

«Надія
України», м. Запоріжжя

на ухвалу
господарського суду
Запорізької області від 18.07.2007р.

у справі                         № 02-7/1780

за позовом                    Місцевого фонду підтримки
малого бізнесу

«Надія
України», м. Запоріжжя

до відповідача-1
Приватного підприємця ОСОБА_1,

м.
Мелітополь Запорізької області

до відповідача-2
Приватного підприємця ОСОБА_2,

м.
Мелітополь Запорізької області

про                                 стягнення
3652,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Місцевий фонд підтримки малого бізнесу «Надія України»,
м. Запоріжжя звернувся до суду із позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Мелітополь Запорізької області (відповідач-1) і Приватного підприємця ОСОБА_2,
м. Мелітополь Запорізької області (відповідач-2) про стягнення солідарно з
відповідачів заборгованості за договором про надання зворотної фінансової
допомоги (позики) № 4612-1082с від 30.11.2006р. в сумі 1525,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від
18.07.2007р. у справі № 02-7/1780 (суддя Скиданова Ю.О.) позовна заява з
доданими до неї матеріалами повернута позивачу без розгляду на підставі п.10
ст.63 ГПК України. Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не надано належних
доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у
встановленому порядку до державного бюджету.

Не погоджуючись з прийнятою у справі ухвалою суду, у
поданій апеляційній скарзі Місцевий фонд підтримки малого бізнесу «Надія
України», позивач у справі, вказує на те, що позивачем було надано суду
документ, який підтверджує сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у встановленому порядку, а тому ухвала суду про повернення
позовної заяви є безпідставною та такою, що суперечить вимогам законодавства.
Просить оскаржувану ухвалу господарського суду Запорізької області від
18.07.2007р. скасувати, а справу передати для розгляду по суті до
господарського суду Запорізької області.

Від ПП ОСОБА_1. і ПП ОСОБА_2., відповідачів у справі,
відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило. Відповідача законним правом
на участь своїх представників в судовому засіданні не скористались. Про час та
місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не
повідомили. Колегія суддів вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України
розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами, оскільки неявка
відповідачів не є перешкодою для цього.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького
апеляційного господарського суду № 2567 від 13.09.2007р. справу призначено до
розгляду у складі колегії - Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів
Кричмаржевського В.А., Хуторного В.М.

В судовому засіданні 14.09.2007р. за згодою представника
позивача оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної
інстанції.

За клопотанням представника позивача розгляд справи
вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового
процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваної ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.31 ст.57 ГПК України, до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують сплату витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Згідно зі ст.471 ГПК України, розмір витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу визначається Кабінетом
Міністрів України за поданням Вищого господарського суду України.

Постановою КМУ від 21.12.2005р. № 1258 «Про затвердження
Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів,
пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розмірів»
встановлений розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу у господарських справах, а саме: для позивачів, у встановленому порядку
звільнених від сплати державного мита, - за нульовою ставкою; для всіх інших
позивачів - за ставкою 118,00 гривень.

Пунктом 12 названого Порядку визначено, що документ про
оплату витрат додається до позовної заяви, заяви, клопотання, скарги, яку особа
подає до суду відповідно до процесуального законодавства.

Документом про оплату витрат є квитанція установи банку
або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення,
підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з
відміткою про дату виконання платіжного доручення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної
заяви в якості доказу сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу було додано оригінал платіжного доручення № 530 від
13.07.2007р. на суму 118,00 грн. Вказане платіжне доручення підписано посадовою
особою банку та скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату
виконання платіжного доручення - 13.07.2007р.

Таким чином, позивачем була виконана вимога закону про
сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу при
зверненні із позовом до господарського суду.

Посилання місцевого господарського суду в якості
підстави для обґрунтування повернення позовної заяви без розгляду на приписи
«Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита», затвердженої
Наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993р. № 15 є
необґрунтованим, оскільки вказаною Інструкцією врегульовані питання, пов'язані
з обчисленням та справлянням саме державного мита, а не витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов
до помилкового висновку про ненадання позивачем належних доказів сплати витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у встановленому порядку.
Вказане порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою
для скасування оскаржуваної ухвали.

Інших підстав для повернення позовної заяви без розгляду
в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено.

Відповідно до ч.4 ст.106 ГПК України, у випадках
скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви справа
передається на розгляд місцевого господарського суду.

Справу №02-7/1780 (позовну заяву з доданими матеріалами)
слід передати на розгляд господарського суду Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 101-106 Господарського процесуального
кодексу України,  Запорізький апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Місцевого фонду підтримки малого
бізнесу «Надія України», м. Запоріжжя задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від
18.07.2007р. у справі № 02-7/1780 скасувати.

Справу № 02-7/1780 (позовну заяву з доданими
матеріалами) передати на розгляд господарського суду Запорізької області.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді  Мірошниченко М.В.

Кричмаржевський
В.А.  Хуторной В.М.