ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 02-2/17-700
УХВАЛА

Суддя Андрусик Н.О., розглянувши позовну заяву
громадянина ОСОБА_1, який проживає в м. Тернополі та громадянина ОСОБА_2, м.
Тернопіль до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крам», м. Тернопіль, про
визнання права власності на складське приміщення площею 66,9 м.кв., позначене
літерою «Б»9-9, що знаходиться за адресою вул. Гайова, 31 у м. Тернополі,
відмовляє у її прийнятті, виходячи з наступного.

·          Заява
не підлягає розгляду в господарських судах України.

У відповідності до ст. 21 ГПК
України сторонами в судовому процесі -позивачами  відповідачами -можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статі 1 цього Кодексу.

Стаття 1 ГПК України містить перелік
осіб, котрі мають право на звернення до господарського суду, серед яких :

Підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства
та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

І лише у випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності, зокрема у справах про банкрутство.

Однак, у позовній заяві, що подано
заявниками, позивачами виступають фізичні особи - громадяни ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які не  належать до  суб'єктного складу  осіб, вказаних у ст.ст. 1 та 20 ГПК України,
а тому даний спір підлягає розгляду судами загальної юрисдикції і є
непідвідомчим господарському суду.

Разом з тим, як вбачається з тексту
позовної заяви, правовим обґрунтуванням позовних вимог заявниками зазначено
норми  статей 16, 328 та 334 Цивільного
кодексу України, а також статті 4 та 155 Цивільного процесуального кодексу
України. Проте, в господарському суді судочинство здійснюється на підставі
положень Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, суддя звертає увагу, що
згідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідчених копіях. Проте документи, додані позивачами до
позовної заяви, не можуть бути належними доказами, так як не засвідчені
належним чином.

У відповідності до вимог п.4.10.1 ПРИМІРНОЇ ІНСТРУКЦІЇ з діловодства у
міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997р. №1153, яка
відповідно до п.2 Постанови є обов'язковою для здійснення діловодства на
підприємствах, в установах та організаціях встановлено, що копія документа
виготовляється рукописним, машинописним способами. Текст документа
відтворюється повністю, включаючи елементи бланка, і засвідчується підписом
посадової особи, яка підтверджує відповідність копії оригіналу. Відмітка „копія”
зазначається у верхній правій частині лицьового боку першого аркуша документа.
Напис про засвідчення документа складається із слова „Згідно”, найменування
посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту „Підпис”.

Таким чином, долучені до позовної
заяви документи не мають доказової сили, оскільки не засвідчені належним чином.

Враховуючи викладене, у прийнятті
позовних матеріалів слід відмовити на підставі п. 1 ст. 62 ГПК України.

З огляду на наведене, керуючись
ст.ст. 36, 54, 61, п. 1 ст. 62, 86 ГПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1, м.
Тернопіль,АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, м. Тернопіль, АДРЕСА_2 у прийнятті позовної
заяви без номеру та дати (вх. № 4841(н) від 05.12.07 р.) до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Крам», м. Тернопіль, про визнання права власності.

2.
Повернути позовні матеріали заявнику-1 (всього на 14-ти арк.).

3.
У відповідності з п.2 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про
державне мито»від 21.01.1993р. № 7-93, державне мито у сумі 102,00 грн.,
перераховане ОСОБА_1 до державного бюджету на рахунок 0002 УДК у
Тернопільській області, МФО 838012, код 23588119, згідно квитанції №96 від
04.12.2007 р., підлягає поверненню.

Суддя
Н.О. Андрусик