СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

20.11.2007
Справа  № 2-1526 (№22-1511/2006)

За позовом ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до  закритого акціонерного
товариства „Хустський завод залізобетонних виробів”, м. Хуст

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на

на стороні позивача:

-          товариства з
обмеженою відповідальністю „Ясени”, м. Рахів та

-          Державної комісії
з цінних паперів та фондового ринку в особі Закарпатського територіального
відділення, м. Ужгород

стороні відповідача:

-          приватного
підприємства „Авіцена”, с. Рокосово Хустського району

про   визнання недійсними
рішень,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2-представник за дорученням від
01.10.07р.

від третіх осіб: на стороні позивача - не з'явились

на
стороні відповідача - Фартушок І.І. -представник за дорученням

від відповідача - Аркайкіна М.В. -представник за дорученням
від 03.08.07р.

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсними рішень

Представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі по мотивах, викладених у позовні заяві, посилаючись на їх
обґрунтованість матеріалами справи. В обґрунтування своєї позиції вказує на
невідповідності вимогам чинного законодавства оскаржуваних ним рішень загальних
зборів товариства, а відтак, і прийнятих на його підставі рішень правління та
спостережної ради товариства, договору купівлі-продажу.

Представник відповідача своєї письмово викладеної позиції з
приводу заявлених позовних вимог  суду не
подав, однак, в засіданні суду з позицією позивача не погоджується.

Третя особа на стороні позивача - товариство з обмеженою
відповідальністю „Ясени”, м. Рахів вимоги ухвали суду від 17.09.2007 року, від
03.10.2007р. та від 07.11.2007р. не виконала, витребуваних судом матеріалів не
подала, свого уповноваженого представника на засідання суду не направила.

Представники третьої особи на стороні позивача - Державної комісії
з цінних паперів та фондового ринку в особі Закарпатського територіального
відділення, м. Ужгород на виконання вимог суду подали письмове пояснення по
суті позовних вимог, в якому підтримують позицію позивача в частині
неправомірності розгляду загальними зборами товариства під питанням порядку
денного „Різне” питання про відчуження майна товариства, оскільки це суперечить
вимогам чинного законодавства.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
20.11.2007 року по справі №2-1526/2006

Представник третьої особи на стороні відповідача заперечує з
приводу поданого позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив:

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду
з позовом до Закритого акціонерного товариства "Хустський завод
залізобетонних виробів" про визнання недійсними та скасування рішень,
прийнятих на загальних зборах акціонерів Закритого акціонерного товариства
"Хустський завод залізобетонних виробів" 20.05.2003р. (протокол №2
від 20.05.2003р.), про визнання недійсними та скасування рішень, прийнятих на
засіданнях правління Закритого акціонерного товариства "Хустський завод
залізобетонних виробів" від 18.03.2004р. (протокол №3 від 18.03.2004р.),
09.01.2004р. (протокол №2 від 09.01.2004р.) з підстав порушення порядку
скликання та проведення зазначених зборів, про визнання недійсними та
скасування рішень, прийнятих на засіданні спостережної ради Закритого
акціонерного товариства "Хустський завод залізобетонних виробів" про
надання згоди на продаж майна.

Позивач в обґрунтування позовних вимог послався на те, що при
прийнятті оскаржуваних рішень були допущені чисельні порушення вимог
законодавства України при скликанні та проведенні загальних зборів акціонерів
20.05.2003р. щодо повідомлення держателів акцій про проведення загальних зборів
акціонерів та прийняття рішень з питань, не включених до порядку денного, що
зумовило прийняття похідних рішень про погодження продажу майна відповідача
спостережною радою та правлінням 09.01.2004р. та 18.03.2004р.

Рішенням Хустського районного суду від 15.08.2006р. у справі
№2-1526 позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення загальних
зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Хустський завод
залізобетонних виробів", зазначених в п.6 протоколу №2 від 20.05.2003р.
щодо продажу майна товариства; визнано недійсним та скасовано рішення правління
Закритого акціонерного товариства "Хустський завод залізобетонних
виробів", зазначені в протоколах №2 від 09.01.2004р. та №3 від
18.03.2004р., прийняті на підставі рішення загальних зборів акціонерів від
20.05.2003р. щодо продажу майна товариства; визнано недійним та скасовано
рішення Спостережної Ради Закритого акціонерного товариства "Хустський
завод залізобетонних виробів" про надання згоди на продаж майна.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22.12.2006р.
у даній справі рішення Хустського районного суду від 15.08.2006р. скасовано, в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Хустський
завод залізобетонних виробів" про визнання недійсним рішень відмовлено.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області мотивовано тим, що
ОСОБА_1 став власником частини акцій ЗАТ "Хустський завод залізобетонних
виробів" у лютому 2006року, тобто на момент набуття ним права власності на
частину акцій, товариство вже не володіло майном, проданим на підставі рішення
загальних зборів від 20.05.2003р., внаслідок чого висновок суду про порушення
прав позивача, зокрема: знецінення його акцій оскарженими рішеннями не можна
вважати обґрунтованими, оскільки позивач набув корпоративні права в товаристві
лише щодо майна товариства, яке останнє мало станом на лютий 2006р.

За результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду постановою Вищого господарського суду України від

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
20.11.2007 року по справі №2-1526/2006

31.05.2007р. рішення апеляційного суду Закарпатської області у
справі №2-1526 від 12.12.2006р. та рішення Хустського районного суду
Закарпатської області від 15.08.2006р. у справі №2-1526 скасовано, а справу
направлено на новий розгляд господарського суду Закарпатської області.

Аналізуючи доводи позивача, позицію відповідача та третіх осіб з
приводу заявлених позовних вимог, суд констатує наступне.

20.05.2003р. було проведено загальні збори акціонерів Закритого
акціонерного товариства "Хустський завод залізобетонних виробів", на
яких були прийняті рішення з різних питань порядку денного, в т.ч. з питання
денного №6 з формулюванням „Різне”, під яким акціонерам було запропоновано
проголосувати за продаж майна товариства.

На підставі рішень, прийнятих 20.05.2003р. загальними зборами
акціонерів відповідача, зафіксованих в протоколі загальних зборів №2, інші
органи відповідача в особі спостережної ради та правління прийняли похідні від
рішень загальних зборів рішення про погодження продажу майна товариства, а
саме: спостережна рада прийняла рішення про надання правлінню згоди на продаж
майна відповідача.

Правління відповідача 09.01.2004р. прийняло рішення про оцінку
майна товариства, яке підлягало продажу, що зафіксовано в протоколі №2, а
18.03.2004р.  про затвердження експертної
оцінки та проектів попереднього договору та договору купівлі-продажу нерухомого
майна товариства, що зафіксовано в протоколі №3.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Національну
депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в
Україні" іменні цінні папери, випущені в документарній формі (якщо умовами
емісії спеціально не зазначено, що вони не підлягають передачі), передаються
новому власнику шляхом повного індосаменту. У разі відчуження знерухомлених
іменних цінних паперів право власності переходить до нового власника з моменту
зарахування їх на рахунок власника у зберігача. Права на участь в управлінні,
одержання доходу тощо, які випливають з іменних цінних паперів, можуть бути
реалізовані з моменту внесення змін до реєстру власників іменних цінних
паперів. Право власності на цінні папери на пред'явника, випущені в документарній
формі, переходить до нового власника з моменту передачі (поставки) цінних
паперів. У разі відчуження знерухомлених цінних паперів на пред'явника право
власності на цінні папери переходить до нового власника з моменту зарахування
їх на рахунок власника у зберігача. Право власності на цінні папери, випущені в
бездокументарній формі, переходить до нового власника з моменту зарахування
цінних паперів на рахунок власника у зберігача. Підтвердженням права власності
на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх
емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку
зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку у
цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права
власності на цінні папери.

Згідно з п.4 ст.9 цього Закону ведення реєстрів власників іменних
цінних паперів передбачає облік та зберігання протягом певних строків
інформації про власників іменних цінних паперів та про операції, внаслідок яких
виникає необхідність внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів.

Підставою для внесення змін до реєстру власників іменних цінних
паперів є документи, згідно з якими переходить право власності на відповідні
іменні цінні папери.

До випуску сертифікатів цінних паперів та передачі їх власникам,
визначеним способом, право власності на цінні папери підтверджується договорами
на придбання цінних паперів та тимчасовими свідоцтвами, виданими особам, які
підписалися на цінні папери (п.6.4. Положення про порядок ведення реєстрів

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
20.11.2007 року по справі №2-1526/2006

власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної
комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26 травня 1998р. N60 (яке
втратило чинність на підставі Рішення Державної комісії з цінних паперів та
фондового ринку N1000 від 17.10.2006р.).

З цими нормами Закону кореспондуються положення Указу Президента
України "Про облік прав власності на іменні цінні папери та депозитарну
діяльність", рішення ДКЦПФР "Про впорядкування діяльності з ведення
реєстрів власників іменних цінних паперів" від 26.05.1998р. №60, згідно з
якими облік прав власності на іменні цінні папери здійснюється в системі реєстру
власників іменних цінних паперів у паперовій та/або безпаперовій формі.

Власник іменних цінних паперів визначається на підставі:

- пред'явлення іменного цінного паперу (сертифіката) - при
паперовій формі випуску іменних цінних паперів;

- запису в системі реєстру власників іменних цінних паперів - при
безпаперовій формі.

Реєстр власників іменних цінних паперів - це перелік за станом на
певну дату власників та номінальних утримувачів іменних цінних паперів та
іменних цінних паперів, які обліковуються на їх особових рахунках, що є
складовою частиною системи реєстру та дає змогу ідентифікувати цих власників,
кількість, номінальну вартість та вид належних їм іменних цінних паперів. Дані
до реєстру вносяться на підставі документів, що відповідно до законодавства
України їх підтверджують.

Відповідно до п.7.18 "Положення про порядок ведення реєстрів
власників іменних цінних паперів", ведення реєстрів власників, внесення у
систему реєстру записів про перехід права власності на іменні цінні папери за
рішенням суду здійснюється реєстроутримувачем на підставі подання таких
документів: копії або виписки з вироку суду (у кримінальних справах), або з
рішення суду (у господарських або цивільних справах), яка засвідчена підписом
судді та печаткою суду; сертифікату цінних паперів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, поданих позивачем на
виконання вимог суду, а саме: договору дарування цінних паперів від
28.01.2005р., договорів купівлі-продажу цінних паперів від 28.01.2007р. позивач
- ОСОБА_1 став власником частини акцій Закритого акціонерного товариства
"Хустський завод залізобетонних виробів" з 28.01.2005р.

Відповідно до ст. 115 ЦК України, ст. 85 Господарського кодексу
України (далі -ГК України), ст. 12 Закону України „Про господарські товариства”
товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у
власність, придбаного за рахунок продажу акцій, одержаного в результаті
господарської діяльності, а також іншого майна, набутого на підставах, не
заборонених законом. Статтею 92 ЦК України передбачено, що юридична особа
набуває цивільні права та обов'язки і здійснює їх через свої органи, які діють
у відповідності до установчих документів та закону.

Відповідно до ч.1 статті 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В той же час, учасники господарського товариства згідно зі ст. 116
ЦК України та статті 10 Закону України „Про господарські товариства” мають
право в порядку, встановленому установчим документом та законом: брати  участь
в   управлінні   товариством
у   порядку, визначеному в
установчому документі,  крім
випадків,  встановлених законом; брати
участь у розподілі прибутку товариства і
одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з
товариства; здійснити  відчуження  часток
у  статутному  (складеному) капіталі товариства,  цінних
паперів,  що  засвідчують
участь  у товаристві, у порядку,
встановленому

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
20.11.2007 року по справі №2-1526/2006

законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у
порядку, встановленому установчим документом. Учасники господарського
товариства можуть також мати  інші права,
встановлені установчим документом товариства та законом.

Вищевикладене дає підстави стверджувати про те, що акціонер не
наділений суб'єктивним правом відносно здійснення повноважень власника майна
товариства.

Згідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України (ГПК
України) право на звернення до господарського суду належить підприємствам,  установам,
організаціям, іншим юридичним особам (у тому  числі
іноземним),  громадянам,  які здійснюють підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в установленому порядку набули   статусу
суб'єкта  підприємницької  діяльності
(далі  - підприємства  та   організації),
згідно   з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх  порушених  або
оспорюваних прав   і  охоронюваних
законом  інтересів,  а
також  для  вжиття передбачених  цим
Кодексом  заходів,  спрямованих
на запобігання правопорушенням.

Однак, слід зазначити, що позивач, що ним заперечувалось, однак
іншого судом не встановлено, на час прийняття оспорюваного рішення загальних
зборів акціонерів ЗАТ «Хустський завод залізобетонних виробів»від 20.05.2003
року (протокол №2 від 20.05.2003р.), рішення, прийнятого на засіданні правління
ЗАТ «Хустський завод залізобетонних виробів»від 18.03.2004р. (протокол №3 від
18.03.2004р.), а також рішення, прийнятого на засіданні правління ЗАТ
«Хустський ЗЗВ»від 09.01.2004р. (протокол №2 від 09.01.2004р.), не був
акціонером ЗАТ „Хустський завод залізобетонних виробів ”. Відповідно до ст.ст.
10, 41 Закону України „Про господарські товариства” тільки акціонери мають
право брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому
документі. В даному випадку, позивач, як зазначено вище, не був акціонером
товариства на момент прийняття оспорюваного рішення загальних зборів акціонерів
ЗАТ «Хустський завод залізобетонних виробів»від 20.05.2003 року (протокол №2
від 20.05.2003р.), рішення, прийнятого на засіданні правління ЗАТ «Хустський
завод залізобетонних виробів»від 18.03.2004р. (протокол №3 від 18.03.2004р.), а
також рішення, прийнятого на засіданні правління ЗАТ «Хустський ЗЗВ»від
09.01.2004р. (протокол №2 від 09.01.2004р.), а відтак, прийняті рішення та
договір купівлі-продажу не порушують прав та охоронюваних законом інтересів
позивача.

З наведених вище підстав, а саме у зв'язку з відсутністю порушення
прав позивача як акціонера ЗАТ „ Хустський завод залізобетонних виробів ” прийняттям
загальними зборами акціонерів ЗАТ «Хустський завод залізобетонних виробів»від
20.05.2003 року (протокол №2 від 20.05.2003р.), рішення, прийнятого на
засіданні правління ЗАТ «Хустський завод залізобетонних виробів»від
18.03.2004р. (протокол №3 від 18.03.2004р.), а також рішення, прийнятого на
засіданні правління ЗАТ «Хустський ЗЗВ»від 09.01.2004р. (протокол №2 від
09.01.2004р.), у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій
частині.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України
господарський   суд   оцінює
докази   за  своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді  в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі  докази
не  мають  для господарського суду заздалегідь
встановленої сили. Водночас, відповідно до статей 32, 33 та 34 ГПК України
кожна сторона повинна  довести  ті
обставини,  на  які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський   суд   у
визначеному  законом  порядку
встановлює наявність  чи  відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від
20.11.2007 року по справі №2-1526/2006

і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення
для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які  відповідно
до  законодавства  повинні бути
підтверджені  певними  засобами
доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82 -85
Господарського процесуального кодексу України,

СУД   ВИРІШИВ:

1.  В задоволенні позовних
вимог відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85
Господарського  процесуального  кодексу
України.

Суддя                                     О.Ф.
Ремецькі