ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2007
Справа №2-29/10684-2007

За позовом – Кооперативного підприємства «Виробниче управління Криспоживспілки», м.Сімферополь.

до відповідача – Підприємства ім. Матері Марії, м. Сімферополь.

Про зобов’язання повернути майно.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Науменко О.В. – представник, довіреність від 01.01.2007р. № 5.

Від відповідача – не з’явився.

Сутність спору: Кооперативного підприємства «Виробниче управління Криспоживспілки» звернувся до господарського суду АР Крим із позовом до відповідача Підприємства ім. Матері Марії про зобов’язання повернути два універсальних прийомо-заготівельних пункта та вагон-побутівку,що знаходяться за адресою: ст. Бітумна 9-й кілометр Московське шосе.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно володіє вказаним майном, та відмовляється його повернути, у зв’язку з чим порушено право власності позивача.

Відповідач в судове засідання не з’явився, відзив на позов не представив, про дату та місце розгляду справи повідомлений належнім чином рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є правонаступником сумісного підприємства «Кримкоопзовнішторг».

Позивач посилається на те, що на його балансі знаходяться нежилі будови - два універсальних прийомо-заготівельних пункта та вагон-побутівка, що знаходяться за адресою: ст. Бітумна 9-й кілометр Московське шосе.

Позивач посилається на те, що за вказаною адресою знаходиться інше майно, що придбане відповідачем за договором купівлі-продажу (а.с. 28-29).

При цьому позивач вважає, що спірне майно знаходиться у відповідача безпідставно, оскільки не увійшло в перелік майна, яке відчужувалося за вказаним договором.

Суд встановив, що листом від 17.03.1999р. (а.с. 25) СП «Кримкоопзовнішторг» просив відповідача повернути спірне майно.

Листом від 02.03.1999р. (а.с. 24) відповідач повідомив СП «Кримкоопзовнішторг» про неможливість повернення спірного майна, у зв’язку з його відсутністю в натурі.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у зв’язку з наступним.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухомість, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, передбачена обов’язкова реєстрація прав власності на нерухоме майно фізичних і юридичних  осіб шляхом внесення відповідного запису в реєстр прав власності на нерухоме майно (п.п. 1.4., 1.5. Положення).

Перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об’єкти нерухомого майна, визначений у додатку №1 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002р. № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України від 18.02.2002 р. за №157/6445.

Позивач у позові зазначив, що два універсальних прийомо-заготівельних пункта є нежилими будовами. При цьому не представив суду відповідний витяг реєстраційного органу про реєстрацію свого права власності на вказані будови в порядку встановленому законом.

Факт знаходження спірного майна на балансі відповідача не може підтверджувати його право власності на спірне майно, оскільки перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства  (організації) не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Аналогічну позицію виклав Вищій господарський суд України в інформаційному листі N 01-8/98 від 31.01.2001р. «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом».

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 34 ГПК України встановлює, що господарський суд приймає тільки ті докази, які  мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, позивач не використав свого права та не представив суду належні докази, що встановлюють його право власності на спірне майно.

Крім того, позивача не довів суду, що спірне майно фактично знаходиться у користуванні відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82–84 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.