КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2007                                                                                           № 12/197

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Андрієнка  В.В.

суддів:            Малетича  М.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Надіктов В.М.,

від відповідача - Бахарєва О.В.,

від третьої особи – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ВАТ "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій "Колан"

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.08.2007

у справі № 12/197

за позовом                               ВАТ "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій "Колан"

до                                                   Антимонопольний комітет України

третя особа           Товариство з обмеженою відповідальністю "Емальхімобладнання"

про                                                  визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій КОЛАН” (далі – ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій КОЛАН”) звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

Ухвалою господарського суду м. Києва 23.08.2006 № 05-5-12/10264-А позовну заяву ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій КОЛАН” повернуто на підставі ч. 1 ст. 254 КАС України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2006 ухвалу господарського суду м. Києва від 23.08.2006 скасовано, а позовні матеріали направлено на розгляд до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.03.2007 порушено провадження у справі № 12/197 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Емальхімобладнання” (далі – ТОВ “НВП “Емальхімобладнання”).

Рішенням господарського суду м. Києва від 30.08.2007 позов задоволено повністю. Суд визнав недійсним рішення Державного уповноваженого Антимонопольного комітету України № 07/73–р від 19.06.2006 про закриття провадження у справі № 27-26.4/36-04 про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції ТОВ „НВП „Емальхімобладнання”.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 30.08.2007, Антимонопольний комітет України подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій КОЛАН” в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального і матеріального права.

ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій КОЛАН” проти доводів апеляційної скарги заперечувало та просило суд рішення господарського суду м. Києва від 30.08.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України – без задоволення.

В засідання суду, призначене на 15.11.2007 ТОВ “НВП “Емальхімобладнання” повноважного представника не направило та не повідомило суд про причини його неявки.

Керуючись ст. 75 ГПК України колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державний уповноважений Антимонопольного комітету України О.В. Вознюк, за наслідками розгляду матеріалів справи № 27-26.4/36-04 про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції ТОВ „НВП „Емальхімобладнання” та подання П’ятого управління досліджень і розслідувань рішенням від 19.06.2006 закрив провадження у справі № 27-26.4/36-04 за не доведенням вчинення порушення.

Із рішення вбачається, що 21.05.2003 до Антимонопольного комітету України надійшла заява від 21.05.2003 ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій” про недобросовісну конкуренцію з боку ТОВ “НВП “Емальхімобладнання” у вигляді неправомірного використання комерційної таємниці ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій”.

За результатами розгляду заяви розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України № 07/46-р від 07.05.2004 розпочато розгляд справи № 27-26.4/36-04 за ознаками вчинення ТОВ “НВП “Емальхімобладнання” порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого ст. 19 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції” у вигляді неправомірного використання комерційної таємниці.

В рішенні зазначено, що з 1978 року і протягом багатьох років Інститутом не було вжито достатніх організаційних заходів щодо забезпечення належного обліку, зберігання та режиму використання матеріалів Теми при введенні їх у господарський обіг відповідно до законодавства України.

Також, в рішенні вказано, що за результатами розгляду справи у діях ТОВ “НВП “Емальхімобладнання” щодо впровадження у власне виробництво технології нанесення емалевого покриття (склоемаль “10-1”) порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції у вигляді використання неправомірно здобутих відомостей, що становлять відповідно до законодавства комерційну таємницю (ст. 19 Закону України “Про захист від недобросовісної конкуренції”), не доведено.

Причиною спору у справі стало питання про відповідність вимогам чинного законодавства оспореного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2 роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів” підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель (ч. 1 ст. 1 Закону України „Про Антимонопольний комітет України”).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про Антимонопольний комітет України” у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України розглядає заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.

Державний уповноважений Антимонопольного комітету України, згідно п.1 ч.1 ст. 16 Закону України „Про Антимонопольний комітет України розглядає заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, приймати розпорядження про початок розгляду справи або надавати мотивовану відповідь про відмову в розгляді справи, проводити, організовувати розслідування або дослідження за цими заявами і справами, закривати провадження у цих справах незалежно від їх підвідомчості іншим органам Антимонопольного комітету України, вносити, передавати їх в установленому Антимонопольним комітетом України порядку на розгляд цих органів для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 35 Закону України „Про захист економічної конкуренції” розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України, в силу ч.1 ст. 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції” приймають рішення, зокрема, про закриття провадження у справі.

Згідно ст. 49 Закону України „Про захист економічної конкуренції” розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції підлягає закриттю без прийняття рішення по суті, якщо: справа не підлягає розгляду в Антимонопольному комітеті України, його територіальному відділенні; не встановлено відповідача або його місцезнаходження; відповідача - юридичну особу ліквідовано; вже розглянуто чи розглядається органами Антимонопольного комітету України справа з тих же підстав щодо того самого відповідача; не доведено вчинення порушення; є інші підстави, передбачені законом.

Правила розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України № 5 від 19.04.1994 (в редакції розпорядження Антимонопольного комітету України № 169-р від 29.06.1998), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.07.1998 за № 471/2911.

Також в п. 37 Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції зазначено, що розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції підлягає закриттю без прийняття рішення по суті відповідно до статті 49 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.

Статут ВАТ „Науково – дослідний і конструкторсько – технологічний інститут емальованого обладнання і нових технологій КОЛАН” затверджено загальними зборами акціонерів (протокол № 1 від 06.02.2004) та перереєстровано Виконкомом Полтавської міської ради розпорядження № 116-р від 20.02.2004 (далі - Статут).

Відповідно до п. 1.2 Статуту ВАТ „Науково – дослідний і конструкторсько – технологічний інститут емальованого обладнання і нових технологій КОЛАН” створене відповідно до наказу Мінмашпрому України від 30.09.1994 № 1311 шляхом перетворення державного підприємства „НДІемальхіммаш”, яке змінило назву на ВАТ „Науково – дослідний і конструкторсько – технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій”.

ВАТ „Науково – дослідний і конструкторсько – технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій” своїм рішенням загальних зборів змінило назву на ВАТ „Науково – дослідний і конструкторсько – технологічний інститут емальованого хімічного обпадання і нових технологій КОЛАН”.

Статут ТОВ „НВП „Емальхімобладнання” (у новій редакції) затверджено зборами учасників ТОВ „НВП „Емальхімобладнання” (протокол № 1 від 04.03.2004) та зареєстровано Виконкомом Полтавської міської ради розпорядження № 190-р від 17.03.2004.

Відповідно до п. 4.1 Статуту товариство здійснює, зокрема, такі види діяльності: ремонт емальованого обладнання; проектування та виготовлення сталевого, в т.ч. і емальованого обладнання для потреб хімічної, фармацевтичної, легкої, харчової промисловості; розробка емалей спеціального призначення, наукові консультації по виготовленню та експлуатації емальованого обладнання.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції” недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать правилам, торговим та іншим чесним звичаям у підприємницькій діяльності.

Недобросовісною конкуренцією є, зокрема, дії, визначені главами 2 - 4 цього Закону.

Неправомірним використанням комерційної таємниці є впровадження у виробництво або врахування під час планування чи здійснення підприємницької діяльності без дозволу уповноваженої на те особи неправомірно здобутих відомостей, що становлять відповідно до законодавства України комерційну таємницю (глава 4, ст. 19 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції”).

Відповідно до ст. 30 Закону України „Про підприємства в Україні”, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, під комерційною таємницею підприємства маються на увазі відомості, пов'язані з виробництвом, технологічною інформацією, управлінням, фінансами та іншою діяльністю підприємства, що не є державною таємницею, розголошення (передача, витік) яких може завдати шкоди його інтересам.

Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, порядок їх захисту визначаються керівником підприємства. Відомості, які не можуть становити комерційної таємниці, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідальність за розголошення відомостей, які становлять комерційну таємницю підприємства, і порядок охорони таких відомостей встановлюються законодавчими актами України.

Отже, виходячи із змісту ст.ст. 1, 19 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції”, ст. 30 Закону України „Про підприємства в Україні” недобросовісною конкуренцією є дії щодо неправомірного використання комерційної таємниці, яка визнана такою в порядку, передбаченому ст. 30 Закону України „Про підприємства в Україні”.

Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів, виходячи із матеріалів справи вважає, що надані ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій КОЛАН” докази не свідчать про те, що з моменту введення у господарський обіг склоемалі „10-1” товариством було вжито заходів, передбачених ст. 30 Закону України „Про підприємства в Україні”, для визначення відомостей стосовно складу склоемалі „10-1” такими, що становлять комерційну таємницю товариства, і встановлено порядок захисту цих відомостей.

Наказом № 283 від 02.11.1990 Науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту емальованого хімічного обладнання “Про зберігання комерційної таємниці та правової охорони” призначено комісію по визначенню комерційної таємниці на стадії виконання робіт (п. 1 наказу), а також встановлено, що співробітники інституту, які допустили факт розголошення комерційної таємниці, несуть відповідальність згідно діючого законодавства (п. 5 наказу).

Наказом ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій” № 117 від 08.12.1999 з метою забезпечення збереження комерційної таємниці при виконанні статутної діяльності товариства покладено відповідальність за організацію і контроль збереження комерційної таємниці в питаннях науково-дослідної, виробничої, господарської і загальної діяльності Інституту на першого заступника генерального директора (п. 1 наказу).

Накази товариства № 283 від 02.11.1990 та № 117 від 08.12.1999 не можуть бути сприйняті в якості належних та допустимих доказів того, що відомості щодо складу склоемалі „10-1” становлять комерційну таємницю ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій КОЛАН”, оскільки зазначеними наказами не встановлено, що відомості стосовно складу склоемалі „10-1” становлять комерційну таємницю товариства, а також не визначено порядок захисту цих відомостей.

Оскільки матеріалами справи не доведено, що відомості стосовно складу склоемалі „10-1” є комерційною таємницею ВАТ “Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого технічного обладнання і нових технологій КОЛАН”, а недобросовісною конкуренцією є неправомірне використання комерційної таємниці (ст.19 Закону України „Про захист від недобросовісної конкуренції”), то колегія суддів вважає, що приймаючи оспорене рішення Державний уповноважений Антимонопольного комітету України обґрунтовано на підставі ст.ст. 7, 16 Закону України „Про Антимонопольний комітет України”, ст.ст. 48, 49 Закону України „Про захист економічної конкуренції” та п. 37 Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції закрив провадження у справі за не доведенням вчинення порушення, а наведені в позовній заяві обставини, не можуть бути підставою для визнання його недійсним.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду м. Києва від 30.08.2007 підлягає скасуванню, а в позові необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 30.08.2007 у справі № 12/197 скасувати та прийняти нове рішення.

2. У позові відмовити повністю.

3. Матеріали справи № 12/197 повернути господарському суду м. Києва.

4. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Малетич  М.М.