ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.12.07                                                                                           Справа№ 4/586-18/144

Господарський суд Львівської області в особі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) „Корпорація колійні ремонтні технології”

до

до
Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) „Передзвін”

Відкритого акціонерного товариства (надалі ВАТ)
„ Експериментальний завод залізобетонних шпал”

про
стягнення заборгованості, штрафних санкцій та 3% річних

з участю представники:

від позивача: Костич О.І. –представник (довіреність за №26/02 від 26.03.2007 року);

від відповідачів –не з‘явились,

В С Т А Н О В И В :

що ТзОВ „Корпорація колійні ремонтні технології” звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ „Передзвін” та ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” про стягнення заборгованості, штрафних санкцій та 3% річних.

Підставами вимог, як зазначено в позовній заяві є прострочення оплати ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” за отриманий товар (анкери закладні АЗ-2) згідно договору поставки від 11.01.2006 року за № 01/06-11-1к та ТзОВ „Передзвін” згідно договору поруки від 12.01.2006 року.

Заявою від 12.12.2007 року позивач відмовився від позову в частині стягнення 203108 грн. 00 коп. і в цій частині провадження у справі просить приинити.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги, з врахуванням заяви про часткову відмову від позову, підтримав та просить їх задоволити.

Відповідачі, явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, не повідомили суд про причини неявки, а тому справа розглядається у відповідності до вимог ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

11.01.2006 року між ТзОВ „Корпорація колійні ремонтні технології” (постачальник) та ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №  01/06-11-1к, згідно якого постачальник зобов‘язується поставити та передати у власність продукцію (товар), а покупець зобов‘язується її прийняти і в повному розмірі оплатити в асортименті, кількості та за ціною, що визначаються в специфікаціях до даного Договору, які становлять його невід‘ємну частину.

Специфікацією № 1 визначено найменування продукції: „анкер закладний АЗ-2” в кількості 720тис. шт. на загальну суму 14256000 грн.

Даний договір є вчинений в письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 205 ЦК України. Крім цього, даний договір поставки в силу ст. 204 ЦК України є правомірним правочином, оскільки сторонами не подано суду рішення, яким би його було визнано недійсним судом, а судом не встановлено факту його нікчемності.

Наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями накладних на відвантаження товарів, довіреностями (а.с. 14-29) стверджується факт відпущення позивачем ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” в період з 20 січня по 06 жовтня 2006 року товару на загальну суму 8111988 грн.

У відповідності до п.6.1 даного Договору, оплата за поставлену продукцію по даному Договору проводиться на протязі  0 банківських днів після дати поставки продукції. Згідно п. 6.3 згаданого Договору остаточні фінансові розрахунки сторони здійснюють після підписання акту звірки, який складається і підписується сторонами раз на місяць.

В матеріалах справи, наявний останній акт звірки підписаний між сторонами (а.с. 80), який свідчить про наявність заборгованості ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” перед ТзОВ „Корпорація колійні ремонтні технології” в розмірі 1100000 грн.

У відповідності до вимог ст.526 ЦК України та аналогічних положень ч.1 ст.193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з наведеного вище, ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” взяті на себе обов‘язки щодо оплати товару по Договору поставки від 11.01.2006 року належним чином не виконав, доказів погашення боргу відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України суду не представив.

Також судом встановлено, що на забезпечення виконання умов договору поставки від 11.01.2006 року №  01/06-11-1к між ТзОВ „Корпорація колійні ремонтні технології” (кредитор) та ТзОВ „Передзвін” (поручитель) підписано договір поруки від  12.01.2006 року, згідно якого поручитель зобов‘язується відповідати перед кредитором за виконання зобов‘язань по оплаті продукції (товару) ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал”,  що  виникли із згаданого договору поставки; розмір поруки становить 10000 грн. (п.п. 1.1, 3.1 згаданого договору поруки).

Даний договір поруки вчинений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 547 ЦК України. Крім цього, даний договір поруки в силу ст. 204 ЦК України є правомірним правочином, оскільки сторонами не подано суду рішення, яким би його було визнано недійсним судом, а судом не встановлено факту його нікчемності.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частинами 1-2 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.  Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, з аналізу змісту договору поруки та ч. 2 ст. 554 ЦК України, суд приходить до висновку, що ТзОВ „Передзвін” несе зобов‘язання перед ТзОВ „Корпорація колійні ремонтні технології” в розмірі 10000 грн. та не несе відповідальності перед кредитором в частині сплати боржником пені, штрафу та трьох відсотків річних за невиконання зобов‘язань по договору поставки.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення з ТзОВ „Передзвін” боргу в сумі 10000 грн. та щодо стягнення з ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” 1090000 грн., з врахуванням заяви про часткову відмову від позову, є підставними і обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Згідно ч.2 ст.9 ЦК України, законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Штрафні санкції, частиною 1 статті 230 ГК України,   визначені як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Із змісту норм Глави 26 ГК України, вбачається, що пеня та штраф повинні передбачатись умовами договору.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, то господарський суд виходив з наступних міркувань.

Як передбачено п. 9.3 згаданого договору поставки, у випадку несвоєчасного виконання зобов‘язань щодо оплати продукції, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення виконання зобов‘язань, від суми боргу за кожний день прострочення виконання зобов‘язань по оплаті продукції.

А тому, позивачем у відповідності до п. 9.3 договору поставки та на підставі положень Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов‘язань”, ч. 4 ст. 231 ГК України, ч. 6 ст. 232 ГК України, якими передбачено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та обмеження періоду нарахування штрафних санкцій, правомірно нараховано пеню в сумі 15637 грн. 30 коп. за період з 06.11.2006 року по 06.12.2006 року.

Також суд встановлено, що відповідно до п. 9.4 договору поставки у випадку прострочення виконання зобов‘язань щодо оплати продукції більше ніж на один місяць, покупець сплачує штраф у розмірі половини вартості від замовленої, але не оплаченої партії продукції.

Враховуючи вищенаведену умову договору, положення ч. 4 ст. 232 ГК України, ч.ч. 2-3 ст. 549 ЦК України, суд вважає, що позивачем правомірно нараховано ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” 651554 грн.  штрафу за прострочення виконання зобов‘язань щодо оплати продукції більше ніж на один місяць.

Щодо нарахованих витрат 3% річних за час користування ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” коштами позивача в розмірі 3127 грн. 45 коп., то такі на думку господарського суду визначені правомірно у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За викладених обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги ТзОВ „Корпорація колійні ремонтні технології” до ТзОВ „Передзвін” в сумі 10000 грн. та щодо стягнення з ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” 1090000 грн. основного боргу, 651554 грн. штрафу, 15637 грн. 30 коп. пені, 3127 грн. 45 коп. трьох відсотків річних є підставними і обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.  Щодо стягнення з ВАТ „Експериментальний завод залізобетонних шпал” 203108 грн., то суд приймає відмову позивача від позову, оскільки така подана у відповідності до вимог ст.22 ГПК України, та припиняє провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

У відповідності до вимог ст.49 ГПК України судові витрати покласти на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, та з врахуванням обставин подання позову про стягнення суми 203108 грн. 00 коп. без врахування ї сплати.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, п.4 ч.1 ст.80, ст.ст.82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Експериментальний завод залізобетонних шпал”, що знаходиться за адресою: м.Київ, проспект Відрадний, 52, () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Корпорація колійні ремонтні технології”, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Зубра, вул. Б.Хмельницького, 144 () - 1090000 грн. основного боргу, 651554 грн. штрафу, 15637 грн. 30 коп. пені, 3127 грн. 45 коп. трьох відсотків річних, 17698 грн. 00 коп. судових витрат.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Передзвін”, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Академіка Лазаренка, 1, () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Корпорація колійні ремонтні технології”, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, село Зубра, вул. Б.Хмельницького, 144 () - 10000 грн. основного боргу, 100 грн. 67 коп. судових витрат.

4.          В іншій частині провадження у справі припинити.

5.          Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя