ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
УХВАЛА

"06" листопада 2007 р.
справа № 20-9/232

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Рибіної С. А., при секретарі Сербенюке Д.О.,

за участю представників:

позивач –Маликова В.В., довіреність № 47  від 13.03.2007,

позивач –Ільченко Ю.С., довіреність № 59 від 31.10.2007,

відповідач –Заец С.А., довіреність № 17 від 18.01.2007,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Севастополі

до Колективного підприємства “Редакція газети “Слава Севастополя”

про  визнання нещасного випадку не страховим до настання страхових обставин,

встановив:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Севастополі звернулося до суду із адміністративним позовом до Колективного підприємства “Редакція газети “Слава Севастополя” про  визнання нещасного випадку на підприємстві не страховим до настання страхових обставин.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

В акті комісії від 15.09.2004 за формою Н-5 за фактом розслідування нещасного випадку, який стався 14.04.1995 із редактором Колективного підприємства “Редакція газети “Слава Севастополя” Івановим Володимиром Івановичем, зазначено, що причиною нещасного випадку є травмування за результатами противоправних дій інших осіб у зв’язку із виконанням   Івановим В.І. посадових обов’язків і професійної діяльності. Член комісії Ільченко Ю.С. (страховий експерт з охорони праці Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі) не погодившись з цим висновком, виклав особливу думку, посилаючись на норми Положення “Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві”, за якою вважає даний випадок не страховим, також зазначив, що визнання цього випадку страховим можливо лише у разі винесення рішення по кримінальній справі, яка порушена за фактом смерті Іванова В.І.

За результатами розслідування нещасного випадку комісією був складений акт про нещасний випадок на виробництві № 1 від 16.09.2004 за формою Н-1.

Відповідач надав суду відзив (вх. № 49136), в якому проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими та заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв’язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (вх. № 49142).

До початку розгляду справи по суті надійшло клопотання від Іванова С.В. про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (вх. № 33580).

Ухвалою від 07.09.2007 суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив  попереднє засідання 24.09.2007.

Ухвалою від 24.09.2007 суд відклав попереднє судове засідання у зв’язку з заявленим позивачем клопотанням на 25.10.2007.

У попередньому засіданні оголошувалась перерва з 25.10.2007 до 31.10.2007, з 31.10.2007 до 06.11.2007.

31.10.2007 позивач надав суду заяву про зміну підстав позову (вх. № 49432).

Суд розглянув дану заяву, та встановив, що позивачем у заяві одночасно змінюються як підстави, так і предмет позову.

Згідно частині першої ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду.

Суд відхилив клопотання позивача про прийняття заяви про зміну підстав позову тому, що позивачем разом змінені і підстави і предмет позову, що суперечить вимогам статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додатково суд роз’яснює позивачу право звернутися із новими позовними вимогами за визначеними у заяві підставами із окремим позовом в загальному порядку.

Дослідивши заявлені первісні позовні вимоги суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Суб'єкт владних повноважень має право звернутися до адміністративного суду у випадках, встановлених законом.

Закон України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХІV від 23.09.1999 (із змінами і доповненнями, далі - Закон) містить обмежену кількість випадків в яких Фонд соціального страхування від нещасних випадків має право звернутися до суду:

- якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат (абз. 2 п. 5 частини першої ст. 24 Закону);

-          якщо Фондом соціального страхування від нещасних випадків прийнято рішення з порушенням законодавства про страхування від нещасного випадку або страхувальник не виконує вимог цього законодавства, органи державного нагляду, зазначені у частині першій цієї статті, вказують на допущені порушення та встановлюють строк для їх усунення. Якщо у строк, установлений органами державного нагляду, Фонд соціального страхування від нещасних випадків або страхувальник не усуне порушення, органи державного нагляду скасовують незаконне рішення з наступним відшкодуванням збитків за рахунок Фонду або страхувальника. Невиконання цієї вимоги тягне за собою встановлену законодавством відповідальність посадових осіб Фонду або страхувальника з подальшим виконанням вимог органів державного нагляду. У двотижневий строк Фонд соціального страхування від нещасних випадків або страхувальник може оскаржити рішення органів державного нагляду в суді (частина третя ст. 27 Закону);

- страхові виплати і надання соціальних послуг може бути припинено, якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку (п. 3 частини першої ст. 38 Закону).

Інших випадків звернення Фонду соціального страхування від нещасних випадків до суду Закон не містить.

Посилання позивача на статтю 55 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, згідно якої спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку не може бути прийнято судом з тих підстав, що дана норма є загальною та не встановлює право Фонду соціального страхування від нещасних випадків щодо звернення з певними позовами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позивачу не надано право звертатися з такими позовами в рамках адміністративного судочинства.

З вищевикладеного вбачається, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно частині другої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен роз’яснити позивачеві до  юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд роз’яснює, що позивач має право звернутись до місцевого суду загальної юрисдикції.

Заявлені позовні вимоги позивача стосуються обставин, пов’язаних із розслідуванням нещасного випадку на виробництві і оспорюванням факту настання страхових обставин.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи, що спір фактично виник з вирішення питання, чи пов’язаний нещасний випадок із професійною діяльністю потерпілого, чи ні, спір підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції.

Крим того, визнання нещасного випадку таким, що не є страховим, є визнанням факту того, що він не пов’язаний із виробництвом.

Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 (Із змінами і доповненнями) встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав та зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження утому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Клопотання, яке надійшло від Іванова С.В., про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залишено без задоволення, з тих підстав, що суд не розглядав спір по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 104, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1.          Закрити провадження у адміністративній справі № 20-9/232.

2.   Копії ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, ухвала набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                                С. А. Рибіна

Розсилка:

1. позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Севастополі

(99011, м. Севастополь, вул. Одеська, буд. 27)

2. відповідач - КП “РГ “Слава Севастополя”

(99011, м. Севастополь,  вул. Маяковського, буд. 5)

3.  справа

4.   наряд