ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02.08.07                                                                                           Справа№ 2/720-30/156

За  позовом:   ТзОВ „Перемишлянський молокозавод”, м.Бібрка

до відповідача:  Управління Пенсійного  фонду України в Перемишлянському районі

про   скасування вимоги

Суддя    Н. Мороз

при секретарі  Н.Ходачкевич

Представники:

від позивача:      Ільїнська О.Л.-предст.

від відповідача: Поломаний В.Д. -  гол. спеціал.- юрисконсульт.

Сторонам роз”яснено зміст прав та обов”язків згідно ст.ст.49,51 КАС України.

Суть спору:

Позов заявлено ТзОВ „Перемишлянський молокозавод”, м.Бібрка до Управління Пенсійного  фонду України в Перемишлянському районі  про скасування вимоги №131/5 від 30.03.2007р.

Ухвалою суду від 28.05.2007р.  відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на  19.06.2007р.

19.06.2007р. розгляд справи відкладався з причин, наведених у відповідній ухвалі суду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, зазначив  що Товариство є платником єдиного податку, а відповідно до п.6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб”єктів малого підприємництва” суб”єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов”язкове державне пенсійне страхування, що відповідає наведеним положенням статті 11 Закону України „Про державну підтримку малого підприємництва”. Відтак, вимогу про сплату недоїмки зі страхових внесків Управління Пенсійного фонду в Перемишлянському районі №131/5 від 30.03.2007р.  просить скасувати.

Представник відповідача   проти позову заперечив з підстав, викладених у  відзиві на позовну заяву №2163/06-22 від 15.06.2007р., в позові просить відмовити. Ствердив,  що обов”язковість  сплати  страхового  внеску на загальнообов”язкове  пенсійне страхування не пов”язується із статусом платника податку як суб”єкта  підприємницької діяльності і не підпадає під правовідносини, що регулюються Указом Президента від 03.07.1998р., а також зазначив,  що позивачем допущено  несплату  страхових внесків за період з 22.01.2007р. по 20.03.2007р. (в результаті   чого в нього  виникла недоїмка в сумі 12924,51 грн.), чим порушено п.1 ст.14 Закону України „Про загальнообов”язкове  державне пенсійне   страхування” від 09.07.2003р. №1058-IV.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  встановив наступне:

Відповідач- ТзОВ „Перемишлянський молокозавод” зареєстроване в управлінні Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі як платник  страхових внесків/збору  від 24.03.2000р. за №641 та знаходиться  на спрощеній системі оподаткування  за ставкою 10% (копія свідоцтва в матеріалах справи).

Управлінням Пенсійного фонду в Перемишлянському районі  виявлено, що  ТзОВ „Перемишлянський молокозавод” за період з  22.01.2007р. по 20.03.2007р. не в повному обсязі сплачував різницю між нарахованими внесками  на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування та сплатою 42% від єдиного податку. Відтак відповідачем донараховано страхових внесків в сумі 12924,51 грн. (розрахунок в матеріалах справи)  та  винесено вимогу №131/5 від 30.03.2007р. про сплату недоїмки зі страхових внесків на зазначену суму.

Не погодившись з вимогою № 131/5 від 30.03.2007 року про сплату  12924,51  грн. боргу, ТзОВ  „Перемишлянський молокозавод” оскаржило її в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позов   до задоволення не підлягає  виходячи з наступного.

Відповідно до ст.14 ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, відповідач є платником страхових внесків до солідарної системи Пенсійного фонду України. Пунктом 6 ст. 20 вищезазначеного Закону встановлено, що страхувальник  зобов’язаний сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно ст. 18 Закону України „Про загальнообов”язкове  державне  пенсійне страхування” страхові внески є цільовим загальнообов”язковим  платежем, який справляється на всій території  України в порядку, встановленому цим законом.

Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов”язкових платежів, що складають  систему  оподаткування, на всі ці внески не поширюється податкове законодавство.

Статтею 5 Закону України „Про загальнообов”язкове  державне пенсійне  страхування” №1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб”єктами системи загальнообов”язкового державного  пенсійного  страхування.

Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватись лише у випадку, передбачених цим  Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура  системи  загальнообов”язкового  державного  пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов”язковому державному пенсійному страхуванню, перелік платників страхових внесків, їх права та обов”язки, порядок нарахування, обчислення  та сплати страхових внесків,  стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 1 ст.11  вищевказаного Закону  встановлено, що загальнообов”язковому  державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно  від форми власності, виду та  господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, в об”єднаннях  громадян, у фізичних осіб –суб”єктів підприємницької діяльності та інших осіб, включаючи юридичних та фізичних осіб –суб”єктів підприємницької  діяльності, які обрали особливий  спосіб оподаткування (фіксований  податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський  податок).

Згідно з пунктом 1 ст. 14 Закону України №1058-ІV  страхувальниками  цих осіб є їх  роботодавці, які  відповідно до частини 1 ст. 15 цього Закону  є  платниками  страхових  внесків  та  зобов”язані  на підставі п.6 ч.2  ст.17 зазначеного Закону   нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені   строки  та повному  обсязі  страхові внески.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону №1058- ІV  зазначено, що страхові внески є цільовим  загальнообов”язковим платежем, який  справляється  на всій території  України  в  порядку,  встановленому  цим  Законом, не включаються  до  складу податків,

інших обов”язкових   платежів, що  складають  систему оподаткування,  на  ці  внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть  встановлюватись пільги з нарахування та сплати  страхових внесків  або  звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм  справляння та пільги щодо  сплати збору  на обов”язкове    державне пенсійне  страхування встановлені Законом № 400/97 ВР, яким  разом із Законом №1058- ІV  не встановлено  такої  пільги, як звільнення від сплати  збору на обов”язкове  державне  пенсійне  страхування для суб”єктів підприємницької  діяльності, які перейшли на спрощену  систему  оподаткування.

Отже, обов”язок  сплачувати  страхові внески на  загальнообов”язкове  державне пенсійне  страхування не зумовлюється статусом платника податку як  суб”єкта підприємницької діяльності.

Указ Президента  №727/98 регулює  питання оподаткування  суб”єктів малого  підприємництва.   Згідно з вимогами ст.15 Прикінцевих положень   Закону України  №1058- ІV   до приведення  законодавства  України у  відповідність із цим Законом, закони та інші нормативно-правові  акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення ст.6 зазначеного Указу про звільнення суб”єктів малого підприємництва,  які   сплачують  єдиний  податок,  від збору на  загальнообов”язкове  державне  пенсійне   страхування, Закону суперечать і застосуванню не підлягають.

Аналізуючи наведені правові норми, суд дійшов висновку, що страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не  поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення їх від сплати.

Відповідно до наведеного, суд дійшов висновку, що вимога про сплату  боргу (недоїмки) зі страхових внесків № 131/5 від 30.03.07 року, винесена Управлінням в Перемишлянському районі Львівської області є обгрунтованою, відтак в позові слід відмовити.

Керуючись   ст.ст.17, 69-71,  94, 158-163, 254 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності до вимог ст.254 КАС України і може бути оскаржена у порядку і строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя