ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22.02.2007
Справа № 33/262-06

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді

Ясир Л.О. (доповідача)

суддів

Герасименко І.М., Пруднікова В.В.

при    секретарі    судового засідання:

Кадникова
О.В.

за  участю
представників сторін: від позивача:  від відповідача:

ОСОБА_2, представник, довіреність
№16/10  від 13.12.06; Кононова Ірина
Володимирівна представник, довіреність №01-07-1  від 03.01.07;

розглянувши у відкритому  судовому засіданні  апеляційну скаргу

товариства з обмеженою
відповідальністю фірми  “Мушкетер” м.
Дніпропетровськ

на рішення

господарського суду
від

Дніпропетровської області
18.12.06

у справі

№ 33/262-06

за позовом              приватного підприємця ОСОБА_1

м. Дніпропетровськ

до                                     товариства
з обмеженою відповідальністю фірми
“Мушкетер”

м. Дніпропетровськ

про                            стягнення   93 854 грн. 62 коп.

15.02.07р.
у судовому засіданні оголошувалась перерва до 22.02.07р.

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець  ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ  звернувся до
господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю фірми  “Мушкетер”
м. Дніпропетровськ про стягнення
заборгованості  93854 грн. 62
коп., у тому числі   35 824 грн. 08 коп.
пені, 5960 грн. 54 коп. річних, 4070 грн. 00 коп. інфляційних втрат та 48 000
грн. 00 коп. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №02/06-4 від
01.02.06р. щодо своєчасності оплати отриманого товару.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської  області від 18.12.06р.
по справі №33/262-06 (суддя Разіна Т.І.) позов задоволено в повному обсязі, з
посиланням на доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду,
товариство з обмеженою відповідальністю фірма
“Мушкетер” м. Дніпропетровськ звернулось з апеляційною скаргою,  просить рішення скасувати та прийняти нове,
яким в задоволені позову відмовити повністю. Заявник апеляційної скарги вважає,
що рішення  по даній справі прийнято  з порушенням норм матеріального та
процесуального  права.

Позивач вважає доводи заявника,
викладені в  апеляційній  скарзі, безпідставними, просить рішення
господарського суду залишити без змін.

Заслухавши представників сторін,
обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково  з наступних підстав.

01.02.06р. сторони  уклали договір №02/06-4, згідно з яким  приватний підприємець  ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ (постачальник)
зобов'язався поставити товар, а товариство з обмеженою відповідальністю фірма
“Мушкетер” м. Дніпропетровськ  (покупець)
прийняти його та здійснити оплату на
умовах цього  договору. Кількість,
асортимент, ціна товару вказується в накладних, які є невід'ємною частиною
договору №02/06-4 від 01.02.06р.

Згідно пункту 2.3 договору товар
вважається поставленим покупцю з моменту підписання накладних на товар.

За своєю правовою природою вказаний
договір є договором поставки.

У відповідності зі статтею 712
Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами  статті 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного  Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконуючи умови договору приватний
підприємець  ОСОБА_1 м.
Дніпропетровськ   за накладними №№ 1, 2,
3 поставив товариству з обмеженою відповідальністю фірмі “Мушкетер” м.
Дніпропетровськ у лютому 2006 року товар на загальну суму 480 000 грн. 00 коп.
(а.с. 11-13).

Згідно з пунктами  3.2 та
3.3 договору відповідач повинен здійснити оплату за товар, перерахувавши
грошові кошти платіжними дорученнями на поточний рахунок позивача протягом 5-ти
банківських днів з моменту поставки.

В силу статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач порушив умови договору
щодо своєчасності оплати отриманого товару. Повний розрахунок за товар
проведено лише 05.09.06р., в той час як кінцевий строк  оплати товару з врахуванням дати його поставки
та строку оплати, встановленого договором, є 03.03.06р.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних втрат та
річних зроблений вірно, не оспорюється відповідачем, тому суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив вимоги в цій частини позову.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України, згідно з якою, зокрема, сторона, яка
неналежним чином виконала зобов'язання, сплачує неустойку.

З пункту 6.2 договору №02/06-4
вбачається, що сторони домовились про те, що
за прострочення оплати товару покупець сплачує постачальнику  пеню в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період прострочення.

Крім того, згідно пункту 6.3.
договору у випадку якщо прострочення платежу складає більш 20 календарних днів,
постачальник має право вимагати від покупця сплати штрафних санкцій в розмірі
10% від вартості поставленого товару, при цьому оплата штрафу та пені не
звільняє покупця від виконання своїх договірних зобов'язань.

З врахуванням цього, позивач просив
стягнути з відповідача 35 824 грн. 08 коп. пені та 48 000 грн. 00 коп. штрафу.

Задовольняючи  позовні вимоги про стягнення пені та штрафу
за несвоєчасні розрахунки  за товар,
місцевий господарський суд виходив з того, що
ці санкції та їх розмір встановлено
договором №02/06-4.

Проте суд не врахував, що
відповідальність за прострочення оплати
регулюється спеціальним законом, а саме Законом  України “Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань” №543/96-ВР від 22.11.96р., яким передбачено
стягнення пені, розмір якої не може перевищувати подвійної  облікової ставки НБУ, що діяла у період, за
який сплачується пеня. Аналогічна норма міститься і в статті 343 Господарського
кодексу України. Отже, одночасне застосування штрафу та пені до особи, яка  неналежно виконала грошове зобов'язання є
порушенням вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань”, а встановлення сторонами
і пені , і штрафу за прострочення платежу не узгоджується з чинним
законодавством.

Така правова позиція викладена і в
постанові Вищого господарського суду від 05.07.05р. по справі №8/375.

За таких обставин рішення в частині
стягнення штрафу в сумі 48 000 грн. 00 коп. слід скасувати.

Судова колегія зазначає при цьому,
що відповідно  зі статтею 101
Господарського процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги
(подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції відповідає обставинам справи та чинному законодавству.

Оскаржуючи судове рішення, заявник
посилається на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги факт припинення  зобов'язань товариства з обмеженою
відповідальністю фірми  “Мушкетер” м.
Дніпропетровськ перед приватним підприємцем
ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ   на
спірну суму шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Зокрема,
21.11.06р. позивачу було  направлено лист
-претензію  №1 з заявою про  залік суми 93854 грн. 62 коп. (а.с. 28-30),
яка одержана приватним підприємцем
ОСОБА_1  м. Дніпропетровськ  24.11.06р. (а.с. 34). Але на даний час було
порушено дану справу про стягнення суми 93 854 грн. 62 коп., тобто, на час
звернення  відповідача з заявою  про залік зустрічних однорідних вимог між
сторонами існував спір, тому господарський суд обґрунтовано не  взяв до уваги доводи товариства з обмеженою
відповідальністю фірми  “Мушкетер” м.
Дніпропетровськ.

Інші доводи заявника апеляційної
скарги не пов'язані з даною справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст.101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю
фірми  “Мушкетер” м. Дніпропетровськ
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської  області від
18.12.06р.  по справі №33/262-06  частково скасувати, виклавши  його резолютивну частину в наступній  редакції:

“Позов задовольнити частково.”

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю фірми  “Мушкетер” м.
Дніпропетровськ на користь приватного підприємця  ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ 35 824 грн. 08
коп. пені, 5960 грн. 54 коп. річних, 4070 грн. 00 коп. інфляційних втрат, 458
грн. 55 коп. державного мита та 57 грн. 65 коп. витрат на інформаційно
-технічне  забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.”

Наказ господарського суду
Дніпропетровської області  від 29.12.06р.
по справі №33/262-06 про стягнення з
товариства з обмеженою відповідальністю фірми  “Мушкетер” м. Дніпропетровськ на користь
приватного підприємця  ОСОБА_1 м.
Дніпропетровськ 35 824 грн. 08 коп. пені, 48 000 грн. 00 коп. штрафу, 3% річних
в сумі 5960 грн. 54 коп., 4070 грн. 00коп. інфляційних втрат, 938 грн. 55 коп.
державного мита та 188 грн. 00коп. витрат на інформаційно -технічне
забезпечення судового процесу визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з   приватного підприємця  ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ на користь
товариства з обмеженою відповідальністю фірми
“Мушкетер” м. Дніпропетровськ 240 грн. 00 коп. державного мита,
сплаченого за апеляційною скаргою.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий
Л.О. Ясир

Суддя
І.М. Герасименко

Суддя                                                                                     В.В.
Прудніков

Надрук.
5   примірн.

1-          позивачу

2-          відповідачу

3-          у справу

4-          Госп. Суд

5-          ДАГС