СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14.09.07                                                                                 Справа № 18/393н-ад.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом державного підприємства «Попаснянський вагоноремонтний завод», м. Попасна Луганської області

до Державної інспекції з контролю за цінами в Луганській області,  м. Луганськ

про визнання незаконними і скасування рішення та припису

за участю представників сторін:

від позивача:                    Шарій О.А.;

від відповідача:                Новосьолова О.С.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги:

-          про визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 26.04.2007 № 75 про застосування економічних санкцій, яким до позивача застосовані санкції в сумі 6968,37 грн.;

-          про визнання незаконним та скасування припису відповідача від 27.04.2007 № 34-08/1628, яким позивачу рекомендовано повернути населенню необґрунтовано нараховану суму 3028,41 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оспорювані рішення та припис є незаконними та необґрунтованими.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2007 р. відповідачем у межах своїх повноважень була здійснена перевірка дотримання позивачем державної дисципліни цін при встановленні, формуванні та застосуванні тарифів на послуги з теплопостачання за період: з 01.08.2006 по 01.03.2007.

Перевірка проводилася на вимогу транспортної прокуратури.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 17.04.2007 № 02307, який позивач підписувати відмовився.

В акті перевірки від 17.04.2007 № 02307 відповідачем вказано, що:

-          рішенням виконавчого комітету Попаснянської міської ради від 27.11.2006 № 210 погоджені тарифи на послуги центрального опалення, які позивач надає населенню (тарифи були збільшені);

-          у вказаному рішенні виконкому було зазначено, що воно набуває чинності з дня його прийняття, тобто з 27.11.2006 (до його опублікування);

-          в рішенні також було зазначено, що воно підлягає опублікуванню в газеті «Город и МЫ»;

-          рішення було опубліковане в місцевій газеті «Город и МЫ»від 30.11.2006 № 48;

-          позивачем нові (підвищені) тарифи були застосовані з 27.11.2006 (з дня прийняття рішення), а не з дня його опублікування.

Відповідач дійшов висновку, що позивач протиправно передчасно застосував підвищені тарифи у супереч положенням п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст.12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», якими встановлено, що рішення нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення.

Відповідач зазначив, що підвищені тарифи позивачу слід було застосовувати не з 27.11.2006, а з 30.11.2006 (з дати їх опублікування).

За результатами перевірки відповідачем позивачу був направлений припис від 27.04.2007 № 34-08/1628, яким позивачу рекомендовано повернути необґрунтовано нараховану суму 3028,41 грн. населенню.

Крім того, відповідачем винесено рішення від 26.04.2007 № 75 про застосування до відповідача економічних санкцій у вигляді стягнення з відповідача необґрунтовано одержаної виручки в сумі 2322,79 грн. та штрафу в сумі 4645,58 грн. (200 відсотків необґрунтовано одержаної суми виручки); всього –6968,37 грн.

Позивачем заявлено вимоги:

-          про визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 26.04.2007 № 75 про застосування економічних санкцій, яким до позивача застосовані санкції в сумі 6968,37 грн.;

-          про визнання незаконним та скасування припису відповідача від 27.04.2007 № 34-08/1628, яким позивачу рекомендовано повернути необґрунтовано нараховану суму 3028,41 грн. населенню.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що для нього було обов’язковим для виконання рішення виконавчого комітету Попаснянської міської ради від 27.11.2006 № 210, в якому було вказано, що воно набуває чинності з дня його прийняття, тобто з 27.11.2006 (до його опублікування).

Тому, позивач вважає, що він не порушував законодавства.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що позивач відповідно до вищевказаних актів законодавства повинен був застосовувати підвищені тарифи тільки після їх опублікування.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення  цін/тарифів  на  житлово-комунальні  послуги відповідно до закону.

Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі  економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (ч. 3 ст. 31 Закону).

Рішенням виконавчого комітету Попаснянської міської ради від 27.11.2006 № 210 погоджені тарифи на послуги центрального опалення, які позивач надає населенню (тарифи були збільшені).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Конституції України кожному гарантується право знати  свої права і обов'язки.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 57 Конституції).

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Рішення виконкому про затвердження тарифів на послуги центрального опалення є обов’язковим для виконання на відповідній території.

Вказане рішення стосується необмеженого кола осіб.

Рішення виконкому встановлює для громадян розмір плати за послуги центрального опалення.

Таким чином, вказане рішення виконкому є нормативно-правовим актом, що визначає права і обов'язки громадян.

Тому, вказане рішення виконкому було нечинним до моменту доведення його до відома населення, тобто до 30.11.2006 (дати його опублікування).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції).

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції).

Норми Конституції України є нормами прямої дії (ч. 2 ст. 8 Конституції).

Згідно ч. 1 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 3 ст. 9 КАС України).

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (ч. 4 ст. 9 КАС України).

Враховуючи, що:

-          пункт 3 рішення виконавчого комітету Попаснянської міської ради від 27.11.2006 № 210, яким встановлено, що дане рішення набирає чинності з дня його прийняття, суперечить вищенаведеним положенням Конституції України;

-          вказане рішення виконкому було нечинним до моменту доведення його до відома населення, тобто до 30.11.2006 (дати його опублікування);

-          позивач неправомірно застосував тарифи для населення, затверджені вказаним рішенням, до його опублікування (тобто незаконно одержував з громадян виручку),

оспорювані позивачем рішення відповідача від 26.04.2007 № 75 про застосування економічних санкцій та припис від 27.04.2007 № 34-08/1628, є законними та обґрунтованими.

За таких обставин, в позові слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати позивача на державне мито в сумі 3,40 грн. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          В позові відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

14 вересня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ, підписана 25 вересня 2007 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторонами по справі протягом десяти днів з 25 вересня 2007 р. може бути подана заява про апеляційне оскарження даної постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                              В.В. Корнієнко