ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2007 р.                                                            Справа № 49/375-07

вх. № 10272/3-49

Суддя господарського суду Кононова О.В.

при секретарі судового засідання Кононенко Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Мєркулов Д.Г., дор. від 04.09.2007 року  відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом Лозівського підприємства теплових мереж в особі ліквідатора ЗаривайкоВ. В., м. Харків

до  КП ВУ торгівлі та громадського харчування м. Лозова

про стягнення 47369,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суд з позовною заявою, в який просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 47369,73 грн. за несвоєчасну оплату заборгованості за спожиту теплову енергію згідно договору № 155 від 01.08.2001 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не сплачує заборгованість у добровільному порядку згідно направленої претензії, що є підставою для нарахування штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та прохав суд їх задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, документів, витребуваних ухвалою суду та відзиву на позов не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд в ухвалах від 19.09.2007 року та від 16.10.2007 року попереджував сторони, що у разі неявки їх представників в призначені судові засідання суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01.08.2001 року між Обласним комунальним підприємством теплових мереж (Енергопостачальна організація) та Виробничим управлінням Торгівлі та громадського харчування (Споживач) був укладений договір № 155 про постачання теплової енергії.

Відповідно до умов договору п.1.1. позивач (Енергопостачальна організація) зобов'язався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких зазначений в п. 2.1. договору, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в необхідних обсягах та в терміни передбачені договором, а саме розділом 6 договору.

Позивач в позовній заяві зазначає, що на підставі договору № 155 про постачання теплової енергії від 01.08.2001 року та за даними бухгалтерського обліку, заборгованість за спожиту теплове енергію у відповідача складає 98788,44 грн.

Відповідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог і заперечень.

Проте, позивачем не додано жодного доказу в підтвердження наявності заборгованості відповідача за отриману теплову енергію у розмірі 98788,44 грн. ані перед Обласним комунальним підприємством теплових мереж, ані перед Лозівським підприємством теплових мереж. До матеріалів справи також не додано розподільчого балансу, або будь якого іншого доказу в підтвердження переходу заборгованості Виробничого управління Торгівлі та громадського харчування, наявної перед Обласним комунальним підприємством теплових мереж до Лозівського підприємства теплових мереж.

Відповідальність за прострочення виконання зобов'язання передбачена ст. 611 Цивільного кодексуУкраїни, відповідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Отже, чинним законодавством передбачено нарахування неустойки лише у разі прострочення виконання боржником зобов'язання.

Але, оскільки позивачем не надано ніяких доказів прострочення сплати заборгованості в розмірі 98788,44 грн. за отриману теплову енергію, суд не знаходить підстав для визнання обґрунтованим нарахування пені на вказану суму заборгованості.

Відповідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Проте, при зверненні позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 47369,73 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по сплаті отриманої теплової енергії, позивач не навів обставин в підтвердження наявності порушення з боку відповідача його прав або охоронюваних законом інтересів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 47369,73 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не навів достатніх доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме в підтвердження наявності грошової заборгованості у розмірі 98788,44 грн. та правомірності нарахування пені.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України; -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписаний 08.11.2007 року.

Суддя                                                                                            Кононова О.В.