ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.09.07                                                                                           Справа№ 11/253

Суддя Сало І.А.

При секретарі судового засідання Легуцькому І.Б.

По справі:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо науковий центр “Трубосталь”, м.Нікополь Дніпропетровської області

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельно-виробнича компанія “ІКЖ Холдинг”, м. Львів

Про  стягнення 43221,84грн.

Представники:

Від позивача Колобова С.Б. –предст. довіреність №87 від 24.09.2007р.

Від відповідача не з”явився

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю “Виробничо науковий центр “Трубосталь” заявлено позовну вимогу про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельно-виробнича компанія “ІКЖ Холдинг” 43221,84грн. боргу.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2007року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 27.09.2007року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та настоює на його задоволенні, з наступних підстав:

Між ТзОВ “ВНЦ “Трубосталь” та ТзОВ “ТВК “ІКЖ Холдинг” 03.02.2005р. укладено дилерський договір №027 на постачання товарів виробничо технічного призначення. На виконання умов договору позивач відвантажив ТзОВ “ІКЖ Холдинг” товару (деталей трубопроводів) на загальну суму 44883,44грн. відповідач за відвантажнений товар розрахувався частково в сумі 15736,66грн. таким чином у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 29146,78грн.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, будь-яких пояснень на вимогу суду по суті заявлених позовних вимог не надав, позовні вимоги по суті не оспорив, вимоги ухвал суду не виконав, хоча у встановленому ст.64 ГПК України порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для  встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Стороні роз»яснено її права і обов»язки відповідно до ст. 22 ГПК України.

Від здійснення технічної фіксації судового процесу позивач відмовився.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Між ТзОВ “ВНК “Трубосталь” та ТзОВ “ТВК “ІКЖ Холдинг” був укладений дилерський договір №027 від 03.02.2005р.

Відповідно до п.1.1 договору відповідач (Дилер) за домовленістю з позивачем (Центром), отримує, передбачений умовами даного договору, комплекс прав і обов”язків відносно представництва інтересів позивача на території Львівської області, Тернопільської області, Луганської області (далі регіон); в тому числі позивач доручає відповідачу на умовах консигнації пошук покупців, продаж товару в погодженому об”ємі, маркетингову, рекламну, торгово-посередницьку діяльність в зазначеному регіоні з метою розширення ринку збуту товару позивачем.

Згідно умов п.3.1 відповідач зобов”язується купувати у позивача товар окремими партіями і здійснювати продажу в регіоні від свого імені і за свій рахунок.

На виконання умов договору позивач відвантажив дилерові товар згідно наступних накладних: накладна №688 від 22.04.2005р. на суму 20131,44грн., накладна №944 від 31.05.2005р. на суму 1770,12грн., накладна №1046 від 15.06.2005р. на суму 1123,20грн., накладна №1293 від 18.07.2005р., на суму 2199,20грн., накладна №1294 від 18.07.2005р. на суму 17494,68грн., накладна №1565 від 17.08.2005р. на суму 2164,80грн.

Всього відповідачем було отримано товарів (деталей трубопроводу) на загальну суму 44883,44грн.

Той факт, що позивач передав, а відповідач прийняв товар підтверджується вказаними накладними підписаними та завіреними печаткамии сторін, та довіреностями, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до умов п.5.1, 5.2 відповідач зобов”язаний проводити розрахунки з позивачем по мірі реалізації товару. Позивач забезпечує поставку відповідачу товару з відстрочкою платежу на 31 день згідно п. 11.3 договору.

Відповідач на виконання умов договору 17.06.2005р. провів часткову оплату в погашення заборгованості за поставлені відводи на загальну суму 15736,66грн.

Відповідач в порушення умов вищезазначеного договору в подальшому не провів розрахунки за поставлену позивачем продукцію.

Отже на момент подання позову заборгованість відповідача перед позивачем складає 29146,78грн.

Дослідивши подані позивачем матеріали, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню в частково з огляду на наступне:

П. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб»єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов»язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Ст. 509 ЦК України зазначає, що зобов»язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

З огляду на вищенаведене, відповідач свої зобов»язання у встановлений договором строк належним чином не виконав тобто відповідачем були порушені вимоги статей 526,692 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо ішше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 11.2 договору при порушеннні строків оплати товару відповідач виплачує позивачу суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню в розмірі діючої облікової ставки НБУ від несплаченої суми за період прострочення.

Наявний в матеріалах справи розрахунок пені не може бути взятий до уваги судом, оскільки ст. 258 ЦК України встановлено строк позовної давності для стягнення неустойки (штафу, пені) строком в один рік. Позивачем  в розрахунку не враховано дану норму закону, тому суд приходить до висновку що позивач пропустив строк позовної давності по стягненню пені.

З огляду на викладене, в частині стягнення 2446,87грн. пені позовна вимога підлягає відмові.

У відповідності з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем правомірно нараховано інфляційні збитки які відповідно до розрахунку становлять 4633,35грн.

Відповідач на протязі терміну прострочення оплати товару користувався і продовжує користуватися грошовими коштами позивача, тому позивач не одержав доходи які мав використати. При розміщенні позивачем цих грошових коштів на депозиті в банку, він одержав би вигоду-прибуток.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Ст. 22 ЦК України визначає збитки як, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачем розраховано упущену вигоду, яку не одержано в зв”язку з неналежним виконанням відповідачем зобов”язання на момент заявлення позову що підтверджується довідкою банку №36-05/1536 від 06.07.2007р.

Відповідно до ч.3 ст.225 ГК України при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Суд вважає суму завданих збитків в розмірі 6994,84грн. підтвердженою належними доказами що містяться у справі та такою що підлягає до задоволення.

Таким чином загальна сума заборгованості яка є обгрунтованою і відповідає чинному законодавству складає 40774,97грн.

Судові витрати покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 258,526,625 Цивільного кодексу України ст.ст. 224,225 Господарського кодексу України ст.ст.43,49,82-84,116 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задоволити частково.

2.В частині стягнення 2446,87грн. пені відмовити.

3.Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельно-виробнича компанія “ІКЖ Холдинг”” м. Львів вул. Тургеннєва,73/223 ( р/р 2600337 в в ЛФ ПУМБ МФО 385350) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-науковий центр “Трубосталь”, м. Нікополь Дніпропетровської області, пр. Трубників, 91/222 ( р/р 9131 у Нікопольському відділені АКБ “Укрсоцбанк” МФО 305017) 29146,78грн. основного боргу, 4633,35грн. –інфляційних збитків, 407,74грн. державного мита та 110,92грн. вартості інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

4. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельно-виробнича компанія “ІКЖ Холдинг”” м. Львів вул. Тургеннєва,73/223 ( р/р 2600337 в в ЛФ ПУМБ МФО 385350) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-науковий центр “Трубосталь”, м. Нікополь Дніпропетровської області, пр. Трубників, 91/222 ( р/р 9131 у Нікопольському відділені АКБ “Укрсоцбанк” МФО 305017) 6994,84грн. –збитків.

Накази видати відповідно ст. 116 ГПК України

Суддя                                                                                             Сало І.А.