ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2007 р.                                                            Справа № 07/189-07

вх. № 11889/5-07

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Поліщук О.А, дов. № 34 від 21.11.07р.;  відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом ЗАТ "Харківський плитковий завод" м. Харків

до  ТОВ "Вілком - Електро", м. Х-в

про стягнення 52519,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ЗАТ „Харківський плитковий завод” звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача – ТОВ „Вілком – Електро” 52519,00 грн., в тому числі, 50000,00 грн. основного боргу, 2100,00 грн. інфляційних нарахувань, 419,00 грн. – 3% річних та відшкодування судових витрат по справі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, зокрема, посилаючись на укладання сторонами по справі  усного договору, шляхом прийняття  позивачем пропозиції відповідача, що підтверджується здійсненою позивачем попередньою оплатою в сумі 50000,00 грн., що виключає покладання на відповідача обов*язку повернення отриманої попередньої оплати, так як ним були вчинені певні дії  по забезпеченню виробництва продукції сировиною та матеріалами для своєчасного виконання зобов*язань в рамках комерційної пропозиції, а саме, закуплено електрообладнання, яке в сукупній вартості перевищує суму попередньої оплати.

В судовому засіданні 27.11.07 р., у задоволення клопотання відповідача, оголошувалась перерва  до 12.12.07 р., про строк якої сторони були повідомлені, що підтверджується підписами представників сторін в протоколі судового засідання.

В продовжене судове засідання 12.12.07 р. представник відповідача не з*явився. Подальший розгляд справи здійснювався у відсутність відповідача, за наявними матеріалами, визнаними судом достатніми.

Дослідивши надані документи та докази, вислухавши пояснення уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

Позивачем 06.03.07 р. на адресу відповідача було направлено лист з проханням надіслати  йому комерційну пропозицію на постачання низьковольтного відсіку для трансформаторної підстанції ( далі – товар) (а.с.9), на яку 06.03.07 р. від відповідача надійшла відповідь (а.с.10), в якій він запропонував загальну  вартість товару 291393,23 грн., умови оплати – 50% попередньої оплати та 50% - по факту повідомлення про готовність до відвантаження. Строк постачання визначив – 25-40 днів з моменту попередньої оплати.

З урахуванням комерційної пропозиції відповідача, позивачем 14.03.07 р. проведено засідання тендерного комітету № 40, на якому було прийнято рішення про придбання товару у відповідача по ціні, зазначеній ним в комерційній пропозиції (а.с.11).

15.03.07 р.  позивач отримав від відповідача рахунок-фактуру № В-00000234 на суму 290793,29 грн., дійсний до оплати до 27.03.07 р., з допущеною позивачем помилкою – в графі „Одержувач” було зазначено „ЗАО Харківський підшипниковий завод” (а.с. 14).

Листом  від 16.03.07 р. позивач повідомив відповідача про  прийняття рішення щодо купівлі у нього запропонованого товару на умовах, досягнутих переговорами (а.с.15).

Однак, в порушення вимог позивача щодо строку оплати до 27.03.07 р., зазначеному у рахунку-фактурі № 00000234 від 15.03.07 р., та розміру попередньої оплати, зазначеному в комерційній пропозиції відповідача від 06.03.07 р., позивач  перерахував відповідачу 50000,00 грн. платіжним дорученням № 4287 від 28.03.07 р.

Враховуючи викладене, суд вважає висунутою відповідачем позивачу пропозицію укласти договір постачання товару на суму 290793,29 грн. на умовах 50-відсоткової попередньої оплати в сумі 145396,65 грн. в строк до 27.03.07 р. та 50-відсоткової оплати по факту повідомлення про готовність товару до відвантаження.

Позивач порушив умови пропозиції, сплативши відповідачу лише 50000,00 грн. з порушенням встановленого відповідачем строку оплати (а.с.16).

На свій ризик, без домовленості з позивачем, відповідач, з його слів, до отримання обумовленої в пропозиції суми попередньої оплати, здійснив матеріальні витрати по забезпеченню виробництва товару сировиною та матеріалами, які зумовили, начебто, завищення загальної  вартості товару на 19395,00 грн. Документів в підтвердження понесення витрат, відповідачем суду не надано.

Листом від 30.03.07 р. відповідач запропонував позивачу підвищену вартість товару (а.с.17) проти зазначеної в рахунку № В-00000234 від 15.03.07 р.

Згідно ст. 646 ЦК України, повідомлення про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах, є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Листом від 02.04.07 р. позивач відмовився від нової пропозиції відповідача ( а.с. 18), який  у відповідь, листом від 03.04.07 р. (а.с. 20) знову запропонував переглянути ціну на товар та здійснити постачання на підставі нового рахунку, який був виставлений позивачу 03.04.07 р. за № В-00000291 на суму 310188,11 грн. зі строком  оплати до 12.04.07 р.(а.с.21).

Листом від 15.04.07 р. відповідач знову пропонує позивачу доплатити до 50% вартості товару, згідно рахунку № В-00000291 від 03.04.07 р.

Позивач, не прийнявши нову пропозицію відповідача та визнавши помилковим перерахування на рахунок відповідача 50000,00 грн. після закінчення обумовленого строку оплати 50% вартості товару згідно рахунку № В-00000234 від 13.03.07 р., звернувся до відповідача з вимогою повернення безпідставно  утримуваного майна – грошових коштів в сумі 50000, 00 грн. протягом 7 днів з моменту отримання вимоги (а.с.24). Дата отримання підтверджена  копією поштового повідомлення про вручення листа відповідачу 04.06.07 р. (а.с.27).

Заявлена позивачем вимога визнається судом правомірною, виходячи з наступного.

По-перше, домовленістю сторін не було досягнуто умови можливої, за певних обставин, підвищення ціни товару.

По-друге, відповідач не був зобов*язаний здійснювати будь-які попередні витрати для виконання роботи за замовленням позивача, тим більш, за завищеними цінами, без попереднього узгодження з останнім.

Стаття 642 ЦК України передбачає, як дію, яка засвідчує бажання сторони укласти договір – сплату відповідної, узгодженої суми грошей. В даному випадку такою сумою є  50% загальної вартості товару -145396,65 грн. Так як дана сума позивачем сплачена не була, а оплата була здійснена лише в сумі 50000 грн. та після закінчення строку для оплати,  суд вважає відсутніми підстави для визнання відповідачем прийняття його пропозиції позивачем, викладеній у листі від 06.03.07 р.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, акцептом (прийняттям пропозиції) визнається лише повна і безумовна згода з отриманою пропозицією. Позивачем така відповідь на пропозицію відповідача була надана але умови оферти дотримані не були, що свідчить про втрату її юридичного значення і не пов*язує більше особу, яка її зробила зобов*язанням її виконання. Процес узгодження може тривати доки сторони не прийдуть до єдиної редакції договору або не відмовляться від його укладання.

Таким чином, суд дійшов висновку, про те, що сторони не дійшли згоди про укладання договору та визнав правомірною вимогу позивача, направлену відповідачу про повернення безпідставно отриманого майна – 50000 грн., отриманих за платіжним дорученням № 4287 від 28.03.07 р. (а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов*язана повернути це майно. Під майном, за цією статтею розуміються, як предмети зовнішнього матеріального світу (матеріальні об*єкти), так і майнові або зобов*язальні права (право власності на речі чи гроші; право вимоги виконання  зобів*язань третіми особами, тощо). Безпідставне збагачення  відповідача підтверджується збільшенням його майна з одночасним зменшенням майна позивача та відсутністю правової підстави для збагачення.

Вимога позивача про повернення 50000 грн. протягом 7 днів з моменту отримання вимоги, відповідачем виконана не була, що дає право визнати його таким, що прострочив грошове зобов*язання  та вимагати від відповідача сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку позивача, прийнятого судом, ним визначено період прострочення  виконання грошового зобов*язання з 12.06.07 р. по 21.09.07 р. та нараховано 2100 грн. інфляційних втрат та 419 грн. – 3% річних. Перевіривши додержання позивачем методики розрахунків, суд визнає зазначені суми такими, що підлягають стягненню з відповідача повністю.

В зв*язку з доведеністю матеріалами справи правомірності позовних вимог, застосувавши норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, суд  визнає заявлені вимоги належно обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, в разі задоволення позовних вимог, сплачені позивачем судові витрати по оплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 46, 49, 69, 82-85 ГПК України, ст. ст. 625, 642, 646, 1212 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Вілком –Електро” (пр-т. Гагаріна, 1, корп. А, м. Харків, 61125, код за , р/р 7557 у філії ВАТ "Укрексімбанк" у м. Харків, МФО 351618) на користь Закритого акціонерного товариства „Харківський плитковий завод” (Московський проспект, 297, м. Харків, 61106, код за , р/р 9019 в ЗАТ "ОТП Банк" у м. Київ, МФО 300528) 50000,00 грн. основного боргу, 2100,00 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в сумі 419,00 грн., 525,19 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 17 грудня 2007 року.

Суддя                                                                                            Інте Т.В.