ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/352

21.11.07

За позовом                    Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Курс"

До                              Відкритого акціонерного товариства  "ПіСіБі - Радіозавод"

Про                              стягнення 13 899,56 грн.

Суддя  Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача                      Поліщук Т.А. –предст. (дов. № 01/07 від 18.05.07 р.)

Від відповідача          не з'явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "ПіСіБі - Радіозавод" про стягнення заборгованості у розмірі 13 899,56 грн. (8310 грн. –основний борг, 2939, 25 грн. –збитки від інфляції, 880,30 грн. –3% річних, 1836,50 грн. - пеня), яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору № 101/04 від 22.03.04 р.

Ухвалою суду від 06.09.07 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/352 та призначено розгляд справи на 03.10.07 р.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, представника в судове засідання 03.10.07 р. не направив.

Ухвалою суду від 03.10.07 р. розгляд справи відкладено на 07.11.07 р. в зв’язку з нез’явленням в судове засідання представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Судове засідання 07.11.2007 р. не відбулось у зв’язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 08.11.07 р. розгляд справи призначено на 21.11.07 р.

19.11.07 р. відділом діловодства суду отримано від представника позивача заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач збільшив позовні вимоги, а саме просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14966,65 грн. (8310 грн. –основний борг, 4095, 17 грн. –збитки від інфляції, 1 166, 24 грн. –3% річних, 1 395, 24 грн. - пеня).

21.11.07 р. відділом діловодства суду отримано від уповноваженого представника відповідача п. Кальченко І.М. клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з участю уповноваженого представника відповідача Самойлюк О.В. в судовому засіданні в Господарському суді Хмельницької області по справі №4/3750.

Суд визнав клопотання уповноваженого представника відповідача п. Кальченко І.М. про відкладення розгляду справи не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні Господарського суду міста Києва, про час і місце його проведення, клопотання про відкладення розгляду справи подане уповноваженим представником відповідача п. Кальченко І.М., який не з'явився в судове засідання, про поважні причини нез’явлення даного представника не повідомлено, але мотивоване дане клопотання неможливістю взяти участь у судовому засіданні іншого представника відповідача - п. Самойлюка О.В., доказів на підтвердження викладеного у клопотанні не додано.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 21.11.07р. оголошено повний текст рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.04 р. між сторонами укладено договір № 101/04 (далі - Договір) на створення (передачу) науково-технічної продукції.

Відповідно до Договору позивач зобов’язувався виконати роботи за темою "Відпрацювання документації та фотошаблонів на плати друкованого монтажу апаратури "Курс", а відповідач зобов’язувався здійснювати оплату робіт на умовах даного договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору термін передачі звітних матеріалів за договором визначений календарним планом, відповідно до якого термін виконання робіт по договору - 30.06.04 р.

Відповідно до п. 2.1. Договору договірна ціна робіт у відповідності з протоколом узгодження договірної ціни складає 8 310 грн. у т. ч. ПДВ 1 385 грн. Календарним планом до договору передбачено 2 етапи оплати робіт: етап 1- 4 260 грн., етап 2- 4 050 грн.

Роботи по п.1 і п.2 календарного плану позивачем виконані у відповідний термін і у повному обсязі.

Відповідачем Акти здачі - приймання виконаних робіт підписані і робота прийнята без зауважень, що підтверджується Актом № 1/04 від 30.06.04 р. на суму 4 260 грн., у т.ч. ПДВ 710 грн. та Актом №2/04 від 30.06.04 р. на суму 4 050,0 грн., у т. ч. ПДВ 675 грн.

Оплата, згідно з п. 2.2 Договору, повинна була проводитись на підставі Актів здачі - приймання виконаних робіт протягом 30 днів після їх підписання сторонами.

Передбачений п. 2.3 договору аванс на виконання робіт відповідачем не перераховувався.

Таким чином, сума основного боргу за виконані роботи на підставі Актів здачі - приймання виконаних робіт складає 8 310 грн.

Позивач відповідно до листів № ПЕВ/447 від 28.10.04 р., ПЕВ/203 від 7.06.05 p., ПЕВ/046 від 14.02.06 p. звертався до відповідача з проханням терміново вжити заходів щодо погашення заборгованості по Договору №101/04.

15.03.07 р. позивач направив відповідачу претензію від 27.02.07р. №ПЕВ/046 (отримана 28.02.07р., вхідн. № 50), однак станом на день розгляду спору грошові кошти на рахунок ВАТ "НВК "Курс" не надійшли.

Крім суми основного боргу позивач ставить вимоги про стягнення збитків від інфляції у розмірі 4095, 17 грн., 3% річних у розмірі 1 166, 24 грн. та пені у розмірі 1 395, 24 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають  задоволенню частково з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 8 310 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Договором № 101/04 від 22.03.04 р. не передбачено жодного виду забезпечення виконання зобов’язання.

Лише в п. 4 Договору зазначено, що за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором позивач та відповідач несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 395, 24 грн. у відповідності з положеннями Закону України №543/96-ВР від 22.11.96 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Проте, відповідно до ст. 1 даного Закону "платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін".

Згідно зі ст. 3 –"Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня".

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають до задоволення.

Стосовно 3% річних та збитків від інфляції, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, суд задовольняє вимоги щодо стягнення 3% річних, що становить 1 166, 24 грн. та збитків від інфляції, що становлять 4095, 17 грн.,  відповідно до наданого розрахунку.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме 8 310 грн. основного боргу, 4095, 17 грн. збитків від інфляції, 1 166, 24 грн. 3% річних.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати: державне мито і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 11, 526, 527, 546, 547, 610, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України, ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства  "ПіСіБі - Радіозавод" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9, Код 30263079, р/р 95 у 2 КФ АТ "ВА Банк", МФО 320519, а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробничий комплекс "Курс" (02099, м. Київ, вул.. Бориспільська, 9, код 21607389, р/р 3401 у Дарницькому відділенні Київської міської філії АКБ УСБ, МФО 322012) 8 310,0 грн. основного боргу, 4095, 17 грн. збитків від інфляції, 1 166, 24 грн. 3% річних., 135,71 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В решті позовних вимог відмовити.

4.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко