ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" вересня 2007 р.
Справа  № 17/83-07-3219

За позовом: Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області, в інтересах держави в особі, якою є Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області

до відповідачів:  1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Ресурс”

2. Одеської залізниці

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Український  державний центр транспортного сервісу «Ліски», в особі філії Українського державного центру транспортного сервісу „Ліски” на Одеській залізниці

про зобов’язання звільнення земельної ділянки

Суддя Зуєва Л.Є.

Представники:

Від прокурора: Клюкін К.І. –на підставі посвідчення;

Від позивача: не з’явився;

Від відповідачів:

1. ТОВ «Ресурс»- не з’явився;

2. Одеська залізниця - Нікогосян О.С. –на підставі довіреності від 15.09.07р.;

Від 3-ої особи: Корнілова Л.І. - на підставі довіреності від №25 від 19.03.07р.

По справі у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України оголошувалися перерви, а саме: з 11.06.2007р. по 20.06.2007р. о 11 год. 00 хв., з 25.06.2007р. по 11.07.2007р. о    09 год. 20 хв., з 11.07.2007р. по 12.07.2007р. о 15 год. 00 хв.

Суть спору: прокурор Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області до товариства з обмеженою відповідальністю „Ресурс” про зобов’язання звільнення земельної ділянки.

Крім цього позивач надіслав до суду заяву про уточнення позовних вимог від 20.06.2007 року вих. №1005вих/07 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки загальною площею 3,0 га, яка розташована на території вантажного двору залізничної станції „Усатове” у селищі Усатове, Біляївського району, Одеської області, укладений 17.01.2005 року між Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ресурс” та зобов’язання ТОВ „Ресурс” повернути земельну ділянку загальною площею 3,0 га розташовану на території вантажного двору залізничної станції „Усатове” у селищі Усатове, Біляївського району, Одеської області Нерубайській сільській раді Біляївського району Одеської області.

Прокурор позовну заяву підтримує, наполягає на своїх вимогах.

Позивач Нерубайська сільська рада у судове засідання не з’явився, однак в наданій до суду заяві від 20.06.2207 за № 14114 просить суд розглянути справу без участі представника ради.

Відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю „Ресурс” проти позову заперечує, надав суду відзиви на позов, в якому зазначив ,що заявлені позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідач 2 - Одеська залізниця, проти позову не заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство „Український державний центр транспортного сервісу „Ліски”, в особі філії Українського державного центру транспортного сервісу „Ліски” на Одеській залізниці проти позову не заперечує.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

17 січня 2005 року Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області та Товариство з обмеженою відповідальністю „Ресурс” уклали договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,0 га, промислового та транспортного призначення, що перебувають в запасі Нерубайської сільської ради, для подальшої експлуатації зерно акумуляторного комплексу, на умовах довгострокової оренди строком на 49 років з послідуючим правом викупу даної ділянки.

Крім того, сторонами укладено 3 додатки до договору: додаток N 1 - План меж земельної ділянки; додаток N 2 - Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); додаток № 3 –Акт приймання-передачі об’єкта оренди.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 Земельного кодексу України. Пунктом 13 вищевказаного договору оренди землі від 17.01.2005 р. передбачено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Також пунктом 14 договору оренди землі від 17 січня 2005 року підставою для розроблення проекту відведення земельної ділянки є Рішення Нерубайської  сільської ради № 319/13- XXIV від 24.11.2003 року і лист Виконкому Нерубайської сільської ради № 02-16-8/619 від 19.12.2003 року про доручення інституту „Одесзалізничпроект” розробку технічної документації про складання, видачу та реєстрацію проекту відведення земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до листа №418/6 від 21.07.2006р., на час укладення спірного договору інститутом „Одесзалізничпроект” проект відведення земельної ділянки не розроблявся.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону України „Про оренду землі”, невід'ємною частиною договору оренди землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Однак, в порушення положень ст. 15 Закону України „Про оренду землі” та постанови Кабінету Міністрів України від 3.04.2004 року № 220 „Про затвердження Типового договору оренди землі”, під час укладення спірного договору оренди, не були розроблені кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, та проект відведення земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи вищевказане та той факт, що при передачі в оренду було змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки на експлуатацію зерно-акумуляторного комплексу, вказаний договір оренди землі, крім того, не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 15 Закону України „Про оренду землі”, а саме: укладений без розробки проекту відведення земельної ділянки, що підтверджується листом Біляївського районного відділу земельних ресурсів № 6-6-05/2248 від 22.03.2007 року.

За змістом ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини. Враховуючи вищевказане, в порушення зазначеної вимоги вказаний договір оренди землі від 17.01.2005р. не погоджений з Державним підприємством „Український державний центр транспортного сервісу „Ліски" та жодним контролюючим органом.

Крім того судом встановлено, що земельна ділянка площею 3,0 га, промислового та транспортного призначення, які були передані у 2005 році в оренду ТОВ „Ресурс” за спірним договором, досі входить до складу земель, що знаходяться у постійному користуванні Одеської залізниці, на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ОД №004008 виданого 26 березня 1999 року Біляївською районною радою Одеської області, що підтверджується податком на землю, який Одеська залізниця сплачувала за період 2002-2006 роки згідно з платіжними дорученнями відповідно до податкових розрахунків земельного податку які здавала в Державну податкову інспекцію у Біляївському районі.

Вказаним державним актом земельна ділянка віднесена до державних земель Міністерства транспорту та зв’язку України. Інших державних актів на право користування землею на дану земельну ділянку не видавалось.

Крім того, на момент укладення договору на вказаній спірній земельній ділянці площею 3,0 га були розташовані об’єкти інфраструктури, які знаходилися на праві повного господарського відання Державного підприємства “Український державний центр транспортного сервісу “Ліски”, яке засноване на державній власності, відноситься до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України та підпорядковане державній адміністрації залізничного транспорту України, та на сьогоднішній час знаходяться у її власності відповідно до свідоцтва про право власності від 11 вересня 2006 року та рішення Господарського суду Одеської області від 25.05.2007 року і занесені в реєстр КП «ОМБТІ та РОН»19.06.2007 року за №16008718 за яким визнано право власності на об’єкт нерухомого майна –нежитлові будівлі, які розташовані в селищі Усатове, Біляївського району Одеської області по вулиці Залізничників №14. Тобто фактичним землекористувачем частини вказаної земельної ділянки є Державне підприємство „Український державний центр транспортного сервісу „Ліски" у зв'язку з тим, що на зазначеній земельній ділянці розташована будівля ваговиків та будівля прохідної, які належать останньому на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі від 11.09.2006 року. Крім того, на вказаній спірній земельній ділянці розташовані доріжки асфальтовані у будівлі ваговиків, залізобетонна огорожа, майданчик навантажувально-розвантажувальний та залізнична колія № 15.

Вказаний об’єкт інфраструктури є державною власністю, що перебував у господарському віданні Одеської залізниці, до її реорганізації, оскільки на виконання Наказів Міністерства транспорту України №376 від 30.04.2004 року “Про передачу майна на баланс УДЦТС “Ліски”, Державної адміністрації залізничного транспорту України Укрзалізниці №360-ЦЗ від 14.05.2004 року “Про створення комісій з питань передачі майна Українському державному центру транспортного сервісу “Ліски”, Одеської залізниці №247/Н від 25.06. 2004 року “Про передачу вантажного терміналу з інфраструктурою станції Усатове на баланс УДЦТС “Ліски” вантажний двір станції Усатове з інфраструктурою Одеської залізниці був переданий до державного підприємства “Український державний центр транспортного сервісу “Ліски”, що підтверджується Актом  прийому–передачі від 29.07.2004 року.

Як встановлено судом, зі змісту спірного договору оренди, вбачається, що форма та зміст спірного договору суперечить вимогам статті 14 Закону України „Про оренду землі” від 6.10.1998 року № 161-ХIV та постанові Кабінету Міністрів України від 3.04.2004 року № 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі», оскільки в договорі не містяться відомості про об’єкти –споруди, розташовані на ділянці, так як в пункті 4 договору оренди землі неправомірно зазначено, що на спірній земельній ділянці відсутні будь-які об’єкти інфраструктури.

Відповідно до статті 68 Земельного кодексу України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для  забезпечення роботи залізничного транспорту.

Таким чином, до складу залізничного транспорту входить Державне підприємство “Український державний центр транспортного сервісу “Ліски”, яке засноване на державній власності, що відноситься до сфери управління Міністерства транспорту та зв’язку України та підпорядковане державній адміністрації залізничного транспорту України.

Також зі змісту спірного договору вбачається, що в оренду передавалась  земельна  ділянка (вантажний двір з/ст. Усатово), при цьому було  визначено цільове  призначення землі - для промисловості і транспорту, для подальшої експлуатації зерно-акумуляторного комплексу, (для переробки вантажів з/д) з послідуючим правом викупу даної ділянки, що свідчіть про порушення вимог статей 83, 84 Земельного кодексу України, оскільки землі під державними залізницями не підлягають передачі у приватну власність.

Так, згідно зі статті 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під державними залізницями, об'єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту.

Оскільки, як встановлено судом, спірний договір не  відповідає вимогам закону, зокрема, Закону України „Про оренду землі” від 6.10.1998 року № 161-ХIV та Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III, то він підлягає визнанню недійсним.

Частина 3 статті 203 ЦК України визначає, якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсності на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюванний правочин).

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положенням ст. 236 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, якими визначається момент, з якого угода вважається недійсною, хоч  за загальним правилом угода визнана недійсною, вважається недійсною з моменту укладення, однак, якщо з самого змісту угоди випливає, що вона може бути припинена лише на майбутнє, угода визнається недійсною і  припиняється на майбутнє. Згідно з частинами першою та другою п. 3.2 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/111 від 12.03.1999 року за загальним  правилом угода, визнана недійсною, вважається такою з моменту її укладання. Винятком з цього правила становлять угоди, зі змісту яких випливає, що вони можуть бути припинені лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ними.

Відповідно до частини 4 статті  21 Закону України „Про оренду землі” у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

В той же час, враховуючи характер такого виду угоди як оренда, договір оренди належить  до категорії договорів, за яким відновити сторони в первинне положення  практично  неможливо, оскільки  факт користування майном - річ безповоротна, тобто повернути користування майном в натурі неможливо, отже  у такій ситуації припинення угоди, визнаної судом недійсною відбувається на майбутній час.

Враховуючи наведене, суд вважає, що договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,0 га, яка розташована на території вантажного двору залізничної станції «Усатове»у селищі Усатове, Біляївського району, Одеської області, укладений 17.01.2005 року між Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ресурс” підлягає визнанню недійсним на майбутнє.

Статтею 34 Закону України „Про оренду землі” передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV по недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій все одержане за угодою, та враховуючи, що, оскільки договір оренди землі від 17.01.2005року припинено на майбутній час і двохстороння реституція за таким договором не проводиться, однак передана земельна ділянка, яка перебуває у фактичному користуванні відповідача на підставі спірного договору підлягає поверненню позивачу в стані, в якому передавалось, оскільки договір визнано недійсним і, таким чином підстави користування орендованим за цим договором майном у відповідача відпали.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що заявлені Біляївський міжрайонним прокурором Одеської області в інтересах держави в особі Нерубайської селищної ради є правомірними, підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню у повному обсязі з урахуванням заявлених уточнень.

Судові витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача ТОВ „Ресурс”, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Біляївського міжрайонного прокурора Одеської області, в інтересах держави в особі, якою є Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області –задовольнити.

2. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею          3,0 га, яка розташована на території вантажного двору залізничної станції „Усатого” у селищі Усатове , Біляївського району, Одеської області, укладений 17.01.2005 року між Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ресурс”.

3. Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Ресурс” /67600, м.Одеса, вул. Лейтенанта Шмідта, буд. 19, код ЄДРОПУ 31893990/ повернути земельну ділянку загальною площею 3,0 га розташовану на території вантажного двору залізничної станції «Усатово»у селищі Усатове, Біляївського району, Одеської області Нерубайській сільській раді Біляївського району Одеської області.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Ресурс” /68600, м.Одеса, вул. Лейтенанта Шмідта, буд. 19, код ЄДРОПУ 31893990/ до Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України в Одеській області /банк ГУДКУ в Одеській області, р/р0008, МФО 828011, / 85 грн. 00 коп. /вісімдесят п’ять грн. 00 коп./ - державного мита.

Наказ видати.

5. Стягнути  з товариства з обмеженою відповідальністю „Ресурс” /68600, м.Одеса, вул. Лейтенанта Шмідта, буд. 19, код ЄДРОПУ 31893990/ до Державного бюджету /банк одержувача –ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, одержувач ГУДКУ в Одеській області, , р/р0008, символ звітності 259, код бюджетної класифікації 22050000) 118 грн. 00 коп. /сто вісімнадцять грн. 00 коп./ - витрат на послуги ІТЗ судового процесу.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Накази  видати після вступу рішення в законну силу.

Повний текст рішення складено та  підписано 14.09.2007р.

Суддя