ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

"03" грудня 2007 р.                                                            Справа №  02/5476а

м. Черкаси, 12 год. 08 хв.

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д.,

із секретарем судового засідання  Давиденко В.Г., за участю представників:

позивача:  Слуцька Н.Ю.–за довіреністю, відповідача: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси  справу

за позовом  Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до  сільськогосподарського товариства  з обмеженою відповідальністю “Нива”, с.Ситники

про стягнення 6 539 грн. 24 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено вимогу про стягнення з відповідача 6 539 грн. 24 коп., в тому числі  6 156 грн. 29 коп. адміністративно-господарських санкцій за незайняте інвалідом у 2006 році у відповідача  1 робоче  місце, з мотивів порушення відповідачем вимог статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", та 382 грн. 95 коп. пені  за  порушення строку сплати  зазначених санкцій.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила  позов задовольнити та прийняти рішення у даному судовому засіданні.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи,   однак  не подав суду відзив на позов,  не направив свого представника у судове засідання,  не  надіслав суду заяву про розгляд справи за участі його представника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, виходячи із того, що стороною у даному спорі є підприємство –юридична особа,  представником підприємства може бути будь-яка особа, визначена керівником,  чи керівник особисто, неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони,  а не обов’язком.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив наступне.

Згідно статті 19 Закону України  "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"  (далі  -  Закон) для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання у 2006 році встановлювався норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності  штатних працівників облікового складу за рік,  а якщо працювало від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця.  Тобто, норматив  встановлено  Законом  і не  потребується  встановлення його для кожного підприємства  та  доведення.

За Законом підприємства  (об’єднання),  установи, організації, де кількість працюючих інвалідів   менша,  ніж встановлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду  соціального захисту інвалідів, не пізніше 15 квітня наступного року,  адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на  відповідному підприємстві (об’єднанні),  установі, організації за кожне робоче місце,  не зайняте інвалідом. Отже,  у разі невиконання підприємством в 2006 році встановленого законом нормативу,  воно  зобов’язане сплатити адміністративно-господарські санкції  не пізніше 15 квітня 2007 року.

Як вбачається із звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік,  середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу в 2006 році у відповідача складала 135 осіб. Чотири проценти від цієї кількості складає 5,4. Враховуючи припис  частини 2 статті 19 Закону щодо округлення робочих місць до цілого значення та  застосовуючи  правила математичного округлення цифр, суд приходить до висновку, що для відповідача норматив на 2006 рік складав 5 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

У звіті  відповідачем вказано, що  в 2006 році на підприємстві  працювали  4 інваліди.

Відповідач не спростував встановлені судом факти,  не заперечив доводи позивача, не подав суду доказів створення ще одного (п’ятого) робочого місця для працевлаштування інвалідів. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що відповідач  не  виконав встановлений Законом норматив у 2006 році,  що відповідно до статті 20 Закону є підставою для сплати відповідачем до 15 квітня 2007 року адміністративно-господарських  санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті  встановлено, зокрема,  що учасник  господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи  порушення правил здійснення господарської діяльності,  якщо не доведе, що він ужив усіх залежних  від  нього заходів  для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки відповідач не довів і належними доказами не підтвердив виконання вимоги Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” про забезпечення працевлаштування інвалідів та вжиття ним  у 2006 році всіх залежних  від  нього заходів  для недопущення порушення вимог Закону, тому  суд  приходить до висновку про правомірність вимоги у позові про стягнення із відповідача  адміністративно-господарських санкцій відповідно до статті 20 Закону.

Виходячи із даних Звіту відповідача про зайнятість інвалідів за 2006 рік, середня річна заробітна плата в 2006 році у відповідача складала 6 156 грн. 29 коп.   Таким чином,  відповідач повинен сплатити  адміністративно-господарські  санкції в сумі 6 156 грн. 29 коп.

У зв’язку з невиконанням відповідачем вимог Закону, на підставі статті 20 Закону позивач нарахував відповідачу пеню за порушення строку сплати адміністративно-господарських санкцій, однак, у розрахунку пені допущено арифметичну помилку і правильна сума належної до стягнення пені за прострочення сплати санкцій з 16.04.2007 року по 08.11.2007 року складає  335 грн. 15 коп.  Таким чином,  позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст. 94 КАС України з відповідача підлягають стягненню до Державного бюджету 64 грн. 91 коп. судового збору.

Виходячи з викладеного,  керуючись  ст.ст.  94, 160 –163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.   Позов задовольнити   частково.

2. Стягнути із  сільськогосподарського товариства  з обмеженою відповідальністю  “Нива”  (19413, Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, с. Ситники,   ідентифікаційний код 03792303):

а) на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (18000, м. Черкаси,  проспект Хіміків, 50, ідентифікаційний код 21368023)  адміністративно-господарські санкції в сумі  6156 грн.29 коп., 335 грн. 15 коп. пені;

б) в доход Державного бюджету України для зарахування на реєстраційний рахунок відділення державного казначейства у м. Черкаси № 0002, банк - Управління державного казначейства в Черкаській області, МФО 854018, код 22809222, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, через державну податкову інспекцію  –64 грн. 91 коп. судового збору.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана до Київського  апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом 10 днів з дня   проголошення постанови, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                           А.Д. Пащенко