ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.08.07 р.                                                                               Справа № 33/224

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Новікової Р.Г., при секретарі судового засідання Мішиній М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Кеш та партнери” м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогрес інвест К” м. Донецьк

про стягнення 6148грн.90коп.

за участю представників:

від позивача: Ткаченко Є.О., дов. від 06.07.2007р.

від відповідача: не з’явився

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю „Кеш та партнери” м. Донецьк звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогрес інвест К” м. Донецьк про 5643грн.50коп.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. на абонементне юридичне обслуговування щодо здійснення оплати за надання послуг, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 4000грн.

На підставі ст.549 Цивільного кодексу України та п.5.2 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. нарахована пеня в розмірі 185грн.38коп. та штраф в розмірі 760грн.00коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нарахована сума інфляційної складової у розмірі 65грн.40коп. та 3% річних в розмірі 32грн.72коп.

Таким чином, загальна сума заборгованості перед позивачем станом на 15.06.2007р. становить 5643грн.50коп.

В подальшому, на адресу господарського суду Донецької області надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог, у якому позивач наполягав на стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогрес інвест К” донарахованої суми штрафних санкцій з 16.06.2007р. по 15.08.2007р. у розмірі 505грн.40коп.

Відповідач явку свого представника у судове засідання 15.08.2007р. не забезпечив, вимоги, викладені в ухвалі господарського суду Донецької області від 08.08.2007р. щодо надання витребуваних документів, не виконав, що є підставою для відкладення розгляду справи.

Розгляд справи неодноразово відкладався через нез’явлення представника відповідача та невиконання вимог суду, викладених в ухвалах суду.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України визначено - якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

При цьому, згідно зі статтею 38 Господарського процесуального кодексу України визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

Між ТОВ „Кеш та партнери” м. Донецьк (далі – Юрист) та ТОВ „Прогрес інвест К” (далі – Клієнт) м. Донецьк був укладений договір №АЮО-17 від 01.11.2006р. на абонементне юридичне обслуговування.

Згідно умов цього договору Клієнт доручає, а Юрист приймає на себе зобов’язання з абонементного обслуговування в обсягах та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.3 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. визначено, що рівень абонементного обслуговування ТОВ „Прогрес інвест К” становить другий рівень (до 10годин в місяць).

Як вбачається з додатку №1 до договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. вартість другого рівня дорівнює 1000грн. на місяць та складається з телефонних, Інтернет -  і очних консультацій на території Юриста з питань застосування норм господарського права, претензійно-позовна діяльність.

Згідно пункту 2.1 Юрист зобов’язується обслуговувати Клієнта в обсязі, який відповідає обраному Клієнтом рівню абонементного обслуговування з моменту надходження передоплати за абонементне обслуговування.

В свою чергу, відповідно до пункту 3.1 Клієнт зобов’язується своєчасно забезпечувати Юриста (за його запитами) необхідними для виконання договору документами та інформацією.

Сторони домовились та визначили в пункті 4.1 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р., що вартість абонементного обслуговування визначається згідно рівня обслуговування, визначеного в пункті 1.3 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р.

Згідно положень статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 4.3 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. Клієнт сплачує вартість абонементного обслуговування шляхом передоплати безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок Юриста до 1 числа кожного місяця обслуговування.

Приймання-передача робіт здійснюється кожного місяця до 5 числа наступного за наданням послуг місяця на підставі акта виконаних робіт та звіту, в якому Юрист звітує про витрачений час на здійснення робіт за даним договором.

При цьому, відповідно до пункту 4.5 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р., у випадку, якщо Клієнт не підписує акт виконаних робіт та звіт в терміни, визначені вище, роботи вважаються узгодженими та прийнятими сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача направлялись акти здачі-прийняття виконаних робіт.

Статтею 905 Цивільного кодексу України встановлено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

В даному випадку пунктом 9.1 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2006р.

При цьому, пунктом 9.2 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. встановлено – якщо до кінця строку дії договору жодна із сторін не заявила про припинення договірних відносин, договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

Докази того, що одна із сторін заявила про припинення договірних відносин, в матеріалах справи відсутні. Тому суд дійшов висновку, що договір №АЮО-17 від 01.11.2006р. є пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Оскільки за лютий 2007р. відповідач перерахував позивачеві лише 400грн., та не перераховував суму, обумовлену договором №АЮО-17 від 01.11.2006р., за період з березня 2007р. по червень 2007р., позивач пред’явив до стягнення суму заборгованості з лютого 2007р. по червень 2007р. в розмірі 4600грн.

Доказів сплати в повному обсязі суми за договором за період з лютого 2007р. по червень 2007р. в розмірі 4600грн. відповідачем не надано.

Згідно умов пункту 5.2 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. за невиконання грошових зобов’язань, передбачених пунктами 4.3 та 4.8 цього договору, винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, а також сплачує штраф в розмірі 10% від суми зобов’язання.

Як зазначалось раніше, за умовами пункту 4.3 договору №АЮО-17 від 01.11.2006р. Клієнт сплачує вартість абонементного обслуговування шляхом передоплати безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок Юриста до 1 числа кожного місяця обслуговування.

Внаслідок несвоєчасного та неналежного виконання відповідачем зобов’язань за договором №АЮО-17 від 01.11.2006р. позивачем була нарахована пеня в сумі 185грн.38коп., вирахуваний штраф в розмірі 760грн.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем пред’явлена до стягнення сума 3% в розмірі 32грн.72коп. та інфляційної складової в розмірі 65грн.40коп.

Заявою, наданою до суду 14.08.2007р. позивач збільшив розмір позовних вимог за рахунок донарахування сум пені, штрафу, 3% річних та інфляційної складової з 16.06.2007р. по 15.08.2007р. в розмірі 505грн.40коп.

Як вбачається з наданих розрахунків, під час нарахування пені за період з 01.06.2007р. по 15.08.2007р. позивачем використовувалась облікова ставка Національного банку України в розмірі 8,5%. Разом з тим, листом Національного банку України№14-011/1150-5118 від 17.05.2006р. облікова ставка з 01.06.2007р. встановлена на рівні 8%.

Крім того, збільшуючи розмір позовних вимог позивач наполягає на стягненні з відповідача сум пені, штрафу, 3% річних та інфляційної складової, при цьому сума боргу та період її виникнення залишаються незмінною. Враховуючи це, є помилковим нарахування вказаних показників 16.06.2007р. по 15.08.2007р. використовуючи суми боргу за липень - серпень 2007р., які не є предметом судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд самостійно вирахував розміри пені, 3% річних та інфляційної складової. Належний розмір пені за період з 01.06.2007р. по 15.08.2007р. становитиме 153грн.25коп., 3% річних – 22грн.68коп., інфляційна складова – 165грн.60коп.

Загальний розмір пені, 3% та інфляційної складової, нарахованих за періоди з 01.11.2006р. по 27.11.2006р., з 01.12.2006р. по 09.01.2007р., з 01.02.2007р. по 15.08.2007р. дорівнюватиме:

-          пеня в розмірі 306грн.43коп. замість 333грн.72коп.;

-          3% річних в розмірі 55грн.40коп. замість 60грн.18коп.;

-           інфляційна складова в розмірі 231грн. замість 245грн.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Кеш та партнери” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогрес інвест К” м. Донецьк про стягнення 4600грн. боргу, нарахованих за періоди з 01.11.2006р. по 27.11.2006р., з 01.12.2006р. по 09.01.2007р., з 01.02.2007р. по 15.08.2007р. пеню в розмірі 306грн.43коп., 3% річних - 55грн.40коп. інфляційну складову - 231грн., штраф – 760грн.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення 27грн.29коп. пені, 4грн.78коп. 3% річних, 14грн. інфляційної складової та штрафу в розмірі 150грн.

Відповідно до статті 46 Господарського процесуального кодексу України в разі збільшення розміру позовних вимог недоплачена сума державного мита оплачується чи стягується згідно з новою ціною позову.

Згідно із підпунктом „а” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” №7-93 від 21.01.1993р. із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується державне мито у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В даному випадку під час подання позову враховуючи суму позову 5643грн.50коп., позивач сплатив державне мито 102грн. (нормативно визначений мінімум). Загальна нова сума позову, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог становитиме 6148грн.90коп. Розмір державного мита в даному випадку не перевищує вже сплачений позивачем.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” №7-93 від 21.01.1993р., ст.ст. 1, 2, 4, 4№, 4І, 4і, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 36, 46, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРIШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Кеш та партнери” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогрес інвест К” м. Донецьк про стягнення 6148грн.90коп., а саме – 4600грн. боргу, 333грн.72коп. пені, 910грн. штрафу, 60грн.15коп. 3% річних та 245грн. інфляційної складової - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Прогрес інвест К” м. Донецьк (83048, м. Донецьк, вул.. Університетська, буд. 96, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Кеш та партнери” м. Донецьк (83050, м. Донецьк, вул.. Університетська, буд.96, ЄДРПОУ 3268847) суму боргу в розмірі 4600грн. боргу, нарахованих за періоди з 01.11.2006р. по 27.11.2006р., з 01.12.2006р. по 09.01.2007р., з 01.02.2007р. по 15.08.2007р. пеню в розмірі 306грн.43коп., 3% річних - 55грн.40коп. інфляційну складову - 231грн., штраф 760грн., суму державного мита в розмірі 98грн.75коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 114грн.24коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Кеш та партнери” м. Донецьк відмовити.

В судовому засіданні від 20.08.2007р. проголошено повний текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його підписання до Донецького апеляційного господарського суду.

Суддя

Надруковано 3 примірника: 1 – позивачу; 1 – відповідачу; 1 – до справи