АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2007 р.
Справа №  1/4635

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при
секретарі
,

за
участю представників сторін:

від
позивача: ОСОБА_1. (довіреність від 10.08.2005 року),

від
відповідача: Оксенюк А.П. (довіреність від 12.02.2007 року),        ОСОБА_3. - керівник селянського
фермерського господарства "ОСОБА_3",

розглянувши
апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "ОСОБА_3", с.
Забара Андрушівського району Житомирської області

на
рішення господарського суду Житомирської області

від
"20" липня 2007 р. у справі № 1/4635 (суддя Сичова О.П.)

за
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, м.Андрушівка Житомирської
області

до
Селянського фермерського господарства "ОСОБА_3", с. Забара
Андрушівського району Житомирської області

про  стягнення 49675,87 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.07.2007
р.у справі №1/4635 позов Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2,
м.Андрушівка Житомирської області до Селянського фермерського господарства  "ОСОБА_3", с.Забара Андрушівського
району Житомирської області про стягнення 49675,87 грн.  задоволено частково: стягнуто з СФГ
"ОСОБА_3" на користь позивача 16858,33 грн. основного боргу, 20223,99
грн. неустойки, 378,32 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржуваний судовий акт як такий, що прийнятий за неповного
з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що на його думку, суд не з'ясував
обставини, пов'язані з відступленням права вимоги, а також безпідставно
послався на договір купівлі-продажу №1 від 26.02.2005 р., укладений між
сторонами, як на підставу стягнення боргу, оскільки такого договору фактично не
існує.

Також, скаржник посилається на те, що не отримував повідомлення
про укладення договору уступки вимоги, як це передбачено п.2.2. договору
уступки вимоги, укладеним між підприємцями ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Крім того, апеляційна скарга містить твердження щодо неналежного
повідомлення господарським судом відповідача про дату та час розгляду справи,
яке призвело до позбавлення відповідача його
права на захист.

Окрім іншого, скаржник також вважає, що судом першої інстанції не
досліджено належним чином матеріали справи №2-554 Андрушівського райсуду, що
стосуються форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач у своєму відзиві
на позов.

В судовому засіданні керівник Селянського фермерського
господарства  "ОСОБА_3" та  його представник  підтримали доводи апеляційної скарги та
просять скаргу задовольнити, скасувавши рішення місцевого господарського суду
та прийняти нове рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№02-01/7023/07 від
23.10.2007 р.) та його представник в засіданні суду проти доводів, викладених в
апеляційній скарзі заперечили, вважають оскаржуване рішення повністю законним
та обґрунтованим, у зв'язку з чим просять залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали
справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши в повному обсязі
законність та обґрунтованість оскаржуваного судового акту, колегія суддів
апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2004 року між
підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та Селянсько - фермерським господарством
"ОСОБА_3" (продавець) укладено договір купівлі-продажу №1 (а.с.3),
предметом якого згідно п.1.1. договору є купівля-продаж пшениці продовольчої
3-го класу врожаю 2004 року, якість якої відповідає ДСТУ-3768-98 (товар) на
умовах попередньої оплати.

Відповідно до розділу 2 договору сторонами погоджено ціну і
кількість товару, причому, кількість товару визначається із ціни на час
передачі та суми коштів попередньої оплати (п.2.2. договору).

Оплата товару проведена у формі попередньої оплати в безготівковій
формі в сумі 20000,00 грн., які надійшли на рахунок продавця за платіжним
дорученням №22 від 27.02.25004 р. (а.с.8) (згідно п.3.1. договору).

В розділі 4 договору №1 від 26.02.2004 р. сторони обумовили строки
і умови поставки. Згідно п.4.2. договору передача товару повинна здійснюватись
до 20.08.2004р., тобто сторони погодили строк виконання зобов'язання
відповідачем. Пунктом 4.3. сторони обумовили, що при невиконанні строків поставки
продавець сплочує покупцю штраф в розмірі 0,5 % вартості недопоставленого
товару за кожний прострочений  день на
протязі місяця.

Крім того, в пункті 4.4. договору зазначено, що у випадку
відсутності товару для його поставки, продавець повертає кошти на суму
недопоставленого товару та сплачує проценти за користування цими коштами в
розмірі 10% за кожний місяць з дня їх отримання до дня повернення.

09 листопада 2004 року між тими ж сторонами - підприємцем ОСОБА_1.
(покупець) та СФГ "ОСОБА_3" (продавець) укладено погодження до
договору купівлі-продажу №1 від 26.02.2004р. (а.с.9).

Згідно п.1 вказаного погодження, у зв'язку із відсутністю у
продавця товару для його поставки покупцю згідно договору купівлі-продажу №1
від 26.02.2004 р. та коштів для проведення розрахунків згідно даного договору,
продавець передає у власність покупця цукровий буряк, який знаходиться на
зберіганні у ВАТ "Червінський цукровик".

На виконання умов вказаного погодження 12 листопада 2004 року СФГ
"ОСОБА_3" відписано зі зберігання у ВАТ "Червінський
цукровик" на підприємця ОСОБА_1. 134 тони цукрового буряка на суму
20075,88 грн., про що свідчить накладна №15 від 12.11.2004 р. (а.с.10).

31.11.2004 р. підприємець ОСОБА_1. звернувся із претензією до СФГ
"ОСОБА_3" про перерахування в 7-денний термін залишку заборгованості
за договором у розмірі 16858,33 грн. (а.с.11) з посиланням на п.4.4. договору
купівлі-продажу №1 від 26.02.2004 р.

З претензії №2 від 23.06.2005 р. (а.с.12) вбачається, що СФГ
"ОСОБА_3" кошти в сумі 16858,33 грн. не сплатив.

29 червня 2005 року між підприємцем ОСОБА_1 та підприємцем ОСОБА_2
укладено договір про відступлення права вимоги (а.с.17), за яким первісний
кредитор (СПД ОСОБА_1.) передає, а новий кредитор (СПД ОСОБА_2.) приймає на
себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за
договором купівлі-продажу №1 від 26.02.2004 р., укладеним між первісним
кредитором та Селянським фермерським господарством "ОСОБА_3"
(боржник).

Відповідно до п.2.2. договору про відступлення права вимоги від
29.06.2005 р., первісний кредитор зобов'язаний сповістити боржника про
відступлення права вимоги за цим договором.

Проте, як вірно зазначено в апеляційній скарзі, матеріали справи
не містять доказів повідомлення "боржника" - СФГ "ОСОБА_3"
про відступлення СПД           ОСОБА_1.
права вимоги у відповідності до п.2.2. договору.

Копія  листа від 30.06.2005
р. з печаткою СФГ "ОСОБА_3" (а.с.18), що на нього посилається
позивач, не є належним доказом отримання даного листа Селянським фермерським
господарством "ОСОБА_3".

Звертаючись 12.12.2006 р. з позовом до господарського суду
Житомирської області, підприємець ОСОБА_2 просила стягнути з СФГ
"ОСОБА_3" 49675,87 грн. боргу за договором №1 від 26.02.2005 р., з
яких 16858,33грн. основного боргу та 32817,54 грн. за користування коштами в
період з 12.11.2004 р. по 26.02.2006 р.

Рішенням господарського суду Житомирської області позов СПД
ОСОБА_2. задоволено частково, а саме: стягнуто з СФГ "ОСОБА_3" на
користь позивача 16858,33грн. основного боргу, 20223,99 грн. неустойки та
судові витрати.

Однак, з таким рішенням суду першої інстанції судова колегія не
може погодитись виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ст.536 Цивільного кодексу України за
користування   чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний  сплачувати  проценти, якщо інше  не
встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами встановлюється  договором,
законом  або  іншим
актом  цивільного законодавства.

Під чужими грошовими коштами в ст.536 ЦК України розуміються,
зокрема, кошти, отримані в порядку попередньої оплати товарів, робіт, послуг.

Частиною 3 ст.693 Цивільного кодексу України прямо передбачено, що
на суму  попередньої оплати
нараховуються  проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня
фактичного передання товару покупцеві або повернення йому  суми
попередньої  оплати. Договором  може
бути встановлений   обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї
суми від покупця.

Таким чином, слід зробити висновок про те, що розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами може встановлюватись, зокрема, договорами
стосовно купівлі-продажу, що й мало місце в даному випадку. А саме, в
п.4.4  договору купівлі-продажу №1 від
26.02.2004 р., одночасно з передбаченою п.4.3. неустойкою у вигляді штрафу у
розмірі 0,5% вартості недопоставленого товару за кожний прострочений день на
протязі місяця, сторонами передбачено інше додаткове зобов'язання за договором
- сплату процентів за користування коштами (сумою попередньої оплати - 20000,00
грн.) у розмірі 10% за кожний місяць з дня їх отримання до дня повернення у
випадку відсутності товару для його поставки.

Разом з тим слід зазначити, що укладаючи 09.11.2004 р. погодження
до договору купівлі-продажу №1 від 26.02.2004 р., підприємець ОСОБА_1. та СФГ
"ОСОБА_3" домовились про інше вирішення питання відсутності товару
для поставки згідно договору купівлі-продажу №1, повністю змінивши предмет
договору купівлі-продажу, умови та порядок (спосіб) здійснення купівлі-продажу.

Таким чином, аналізуючи характер змін умов договору
купівлі-продажу №1 від 26.02.2004 р., стосовно яких сторонами було укладено
погодження до договору купівлі - продажу №1 від 26.02.2004 р., судова колегія
дійшла висновку, що назване погодження до договору є за своєю суттю новацією,
оскільки на підставі даного погодження між сторонами виникло нове зобов'язальне
правовідношення, яке відрізняється від попереднього (договір купівлі-продажу
№1) за своїм змістом (характером прав і обов'язків, порядком виконання тощо).
Наявна також неодмінна вимога до новації - збереження суб'єктного складу
зобов'язання (у первісному і знову виниклому зобов'язанні виступають той же
продавець і той же покупець.)

Так, ч.2 ст.604 Цивільного кодексу України передбачено, що
зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного
зобов'язання новим зобов'язанням  між
тими ж сторонами (новація).

В даному випадку, погодження від 09.11.2004 р. до договору
купівлі-продажу №1 є саме новацією як заміною сторонами зобов'язання щодо
предмета і способу виконання, а не зміною окремих умов зобов'язання (що
характеризується різними правовими наслідками), так як погодження від
09.11.2004 р. жодних застережень щодо чинності умов договору №1 від 26.02.2004
р., зокрема, додаткових зобов'язань (штрафу та процентів за користування
коштами), не містить. Хоча, якщо б сторони вважали за потрібне оформити саме
зміну окремих умов зобов'язання, змінюючи предмет та спосіб виконання зобов'язання,
вони повинні були б враховувати положення ст.604 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.604 Цивільного кодексу України, новація
припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше
не встановлено договором.

Так, оскільки нове зобов'язання скасовує старе, то новація
припиняє всі додаткові зобов'язання, що забезпечують виконання колишнього
зобов'язання, якщо сторони не обумовили, що ті продовжують  свою дію.

Таким чином, з моменту укладення 09.11.2004 р. погодження до
договору купівлі-продажу №1 від 26.02.2004 р. припинено зобов'язання сторін
згідно умов договору №1, в тому числі, додаткове зобов'язання згідно п.4.4.
договору №1 щодо сплати процентів за користування коштами.

Зі змісту листа підприємця ОСОБА_1. від 31.11.2000 р. (а.с.11)
вбачається, що отримавши товар - цукровий буряк на суму 20075,88 грн., у т.ч.
здійсненої за договором передоплати, останній, застосувавши ст.534 ЦК України,
зарахував із зазначеної суми - 16933,33 грн. як погашення процентів за користування
коштами за період з 26.02.2004 р. по 09.11.2004 р., та 3141,67 грн. в
відшкодування основного боргу.

Згідно позову, заявленого у даній справі, позивач просив стягнути
з відповідача 49675,87 грн., у т.ч. 16858,33 грн. основного боргу, що
утворився, на його думку, згідно договору №1 від 26.02.2004 р. та проценти за
користування коштами у сумі 32817,54грн.
за період з 12.11.2004 р. по 26.06.2006 р., тобто після передачі
відповідачем цукрового буряку згідно накладної №15 на суму попередньої оплати
за договором №1 від 26.02.2004 р.

Однак, судом першої інстанції безпідставно враховано посилання
позивача на ст.534 Цивільного кодексу України щодо зарахування отриманого від
відповідача товару на суму    20075,88
грн. в рахунок погашення процентів за користування коштами, оскільки:

по-перше, як зазначалось вище, додаткові зобов'язання за договором
№1 від 26.02.2004 р. були припинені з укладенням погодження до даного договору;

по-друге, грошове зобов'язання відповідача (на наявність якого
посилається позивач), в будь-якому випадку, є складовою частиною іншого
зобов'язання, яке випливає з договору купівлі-продажу, а тому проценти за
користування коштами у зв'язку з відсутністю товару для поставки, не підлягають
зарахуванню в порядку, встановленому ст.534 Цивільного кодексу України.

А тому, висновок місцевого господарського суду щодо наявності
основного боргу СФГ "ОСОБА_3" перед підприємцем ОСОБА_1. в сумі
16858,33 грн. та       20223,99 грн.
неустойки є таким, що не ґрунтується на чинному законодавстві та не відповідає
обставинам справи. Зважаючи на зазначене, рішення суду першої інстанції щодо
задоволення позову у вказаній частині підлягає скасуванню з прийняттям нового
рішення про відмову в задоволенні позову.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення місцевим
господарським судом норм процесуального права (неповідомлення належним чином
відповідача про дату, час та місце розгляду справи) слід зазначити, що як
вбачається з матеріалів справи, справа розглядалась неодноразово, при цьому,
керівник СФГ "ОСОБА_3" та представник господарства приймали участь в
засіданні суду від 22.03.2007р., де надали письмовий відзив на позов (а.с.38)
та заявили клопотання про витребування справи №2/554/2005р. в Андрушівському
районному суді, що було задоволено судом першої інстанції (протокол судового
засідання, а.с.41), тобто приймали участь в судовому розгляді справи. Як
вбачається із заяви СФГ "ОСОБА_3" від 20.06.2007 р. (а.с.55)  відповідачу було відомо про розгляд справи
21.06.2007 р., однак своїм правом на участь в даному судовому засіданні не
скористався. За результатами розгляду заяви відповідача в судовому засіданні по
справі було оголошено перерву до 20.07.2007 р., що знайшло своє відображення в
протоколі судового засідання (а.с.57) та оскаржуваному судовому рішенні. За
таких обставин, відповідач не був позбавлений можливості дізнатись про дату,
час та місце розгляду справи. Крім того, відповідно до ч.2 ст.104
Господарського процесуального кодексу України, порушення або неправильне  застосування
норм  процесуального права може
бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Стосовно інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, щодо
наявності форс-мажорних погодних умов на території Андрушівського району та
неповного дослідження судом першої інстанції справи №2-554 Андрушівського
районного суду при прийнятті оскаржуваного рішення, слід зауважити, що з
рішення місцевого господарського суду вбачається про розгляд судом матеріалів
справи №2-554 Андрушівського районного суду, а також вказано про те, що
обставини, пов'язані з форс-мажорними погодними умовами спростовуються
постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 01.11.2005р. (а.с.54),
якою встановлено факт надання в серпні 2005 рокуОСОБА_4 (працюючим на той час
головою Забарської сільської ради) голові СФГ "ОСОБА_3" недостовірної
інформації про те, що в ході обстеження стану пошкоджень посівів с/г культур
внаслідок стихійного лиха було встановлено загибель посівів зернових культур на
площі 29 га, хоча в дійсності таких обставин не було. Крім того, дані
заперечення відповідача не стосуються суті спору у даній справі, а тому не
спростовують доводів позивача та висновків суду з даного приводу, викладених в
оскаржуваному рішенні.

Беручи до уваги викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а  рішення господарського суду
Житомирської області від 20 липня 2007 року у справі №1/4635 скасувати в
частині задоволення позову та прийняти нове рішення про відмову в позові в цій частині.

Керуючись ст.ст.101,103-105 Господарського процесуального кодексу
України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства
"ОСОБА_3" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 20 липня
2007 року у справі №1/4635 скасувати в частині задоволення позову та прийняти
нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В іншій частині рішення залишити без змін.

3. Справу №1/4635 повернути до господарського суду Житомирської
області.

Головуючий - суддя:

судді:

віддрук.прим.:

1
- до справи

2
- позивачу

3
- відповідачу

4
- в наряд