Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.07                                                                                            Справа №  385/12-06

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Мельника С. М. (доповідач по справі),

суддів:

.

При секретарі судового засідання           Огієнко В.О.

розглянувши заяву на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області, м. Кагарлик на постанову господарського суду Київської області від 17.10.2006 року (підписана 19.10.2006 року)

у справі №          385/12-06 (суддя Писана Т.О.) :

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю „Лавіком”, м. Кагарлик, Київська область

до          Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області, м. Кагарлик

За участю прокуратури Київської області

про          скасування податкових повідомлень - рішень

за участю представників:

від позивача:          Жлобін В.М. - за довіреністю

від відповідача:          Норець В.М., Кавратко Г.М. –за довіреністю

від прокуратури:          Дикий Ю.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Лавіком”, м. Кагарлик, Київська область звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області, м. Кагарлик про скасування податкових повідомлень – рішень.

Постановою господарського суду Київської області від 17.10.2006 року (підписана 19.10.2006 року) у справі № 385/12-06 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Лавіаком”, м. Кагарлик, Київська область до Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області, м. Кагарлик про скасування податкових повідомлень –рішень –задоволені повністю.

Не погоджуючись із даною постановою, Кагарлицька об’єднана державна податкова інспекція в Київській області звернулась до апеляційного господарського суду із заявою про апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду Київської області від 17.10.2006 року (підписана 19.10.2006 року) та прийняти нове рішення, яким в позові Товариства з обмеженою відповідальністю „Лавіаком” відмовити, з підстав, що господарським судом Київської області неправильно застосовано норму матеріального права - ст. 94 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” від 27.11.2003 року № 1344-IV, п. 4.5 ст. 4, пункт 11 розділу ІІ „Перехідних положень” Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 24 грудня 2002 року, не застосовано підпункт 1.22.1 п. 1.22, п. l.25 ст. l, підпункт 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.9 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, ст. 89 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”.

Представники відповідача (скаржник) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а постанову господарського суду Київської області від 17.10.2006 року по справі № 385/12-06 без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанову господарського суду Київської області від 17.10.2006 року по справі № 385/12-06 без змін виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним господарським судом працівниками Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області в квітні - травні 2006 року було проведено планову виїзну перевірку ТОВ „Лавіаком” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.04.2004 року по 31.12.2005 року.

За результатами даної документальної перевірки контролюючим органом було складено відповідний акт перевірки за № 20/23-1/31265056 від 23.05.2006 року, на підставі якого податковою інспекцією було прийнято відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 02.06.2006 року за № /0, а за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ „Лавіком” від 09.06.2006 року на підставі рішення Кагарлицької ОДПІ від 04.08.2006 року за № 4129/10/23-010/444 було прийнято повідомлення-рішення від 02.06.2006 року за № /1.

Плановою документальною перевіркою встановлено порушення п.п. 1.22.1. п. 1.22 ст. 1, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п.п. 5.3.9 п.5.3 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, ст. 8,9 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997 року № 283/97-ВР із змінами та доповненнями, пункт 11 розділу ІІ „Перехідні положення” Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" від 24.12.2002 року № 349-IV, ст. 95 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” від 27.11.2003 року № 1344-1V в результаті чого занижено податок на прибуток за 2004 рік на суму 390,3 тис. гривень.

29 березня 2001 року між ТОВ „Лавіаком” та ЗАТ „Український газовий комплекс” було укладено Договір купівлі - продажу за № 32/УГК, на підставі якого ЗАТ „Український газовий комплекс” зобов’язаний поставити, а ТОВ „Лавіаком” прийняти товар на умовах, вказаного договору. Факт виконання вказаного договору, підтверджується відповідною первинною документацією: актом приймання - передачі від 01 квітня 2004 року, видатковою накладною № 54 від 02 квітня 2001 року та податковою накладною № 1847 від 02 квітня 2001 року.

Відповідно до ч. 1, 2 п. 4.5. Закону України „Про податок на додану вартість” в редакції чинній на 04 червня 2004 року у разі, коли після поставки товарів (робіт, послуг) здійснюється будь - яка зміна суми компенсації за поставку товарів (робіт, послуг), включаючи перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари продавцю, а також у зв’язку з визнанням боргу покупця безнадійним у порядку, визначеному законодавством України, податок, нарахований у зв’язку з такою поставкою, перераховується відповідно до змін бази оподаткування.

При цьому продавець зменшує суму податкового зобов’язання на суму надмірно нарахованого податку, а покупець відповідно збільшує суму податкового зобов’язання на таку ж суму в період, протягом якого була зменшена сума компенсацій продавцю. У зворотному порядку відбувається перегляд сум податкових зобов’язань при збільшенні суми компенсації продавцю. Правила, визначені цим пунктом, застосовуються також при збільшенні суми валових витрат або валового доходу платника цього податку внаслідок проведення процедур врегулювання сумнівної або безнадійної заборгованості відповідно до положень статті 12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” чи визнання боргу покупця безнадійним з інших причин, визначених законом.

У зв’язку зі спливом терміну позовної давності та не проведенням розрахунків позивачем за поставлений товар ЗАТ „Український газовий комплекс” було проведено врегулювання непогашеної безнадійної заборгованості у сумі 1190000 грн., в тому числі згідно з п. 4.5. Закону України „Про податок на додану вартість” скориговано зобов’язання з податку на додану вартість, у зв’язку з чим виписано розрахунок № 8 від 04.06.2004 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за № 1847.

Відповідно до п. 4.5. Закону України „Про податок на додану вартість” в редакції чинній на 04 червня 2004 року та розрахунку № 8 від 04.06.2004 року коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної № 1847 позивачем правомірно було проведення збільшення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на суму 198333,33 грн. Згідно з пп. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи. Згідно пп. 4.2.1. п. 4.2. ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” прямо зазначає, що не включаються до складу валового доходу суми податку на додану вартість, отримані (нараховані) платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів (робіт, послуг), за винятком випадків, коли підприємство-продавець не є платником податку на додану вартість.

Таким чином, позивачем правомірно не включено до скоригованого валового доходу за 1 півріччя 2004 року суми податку на додану вартість у складі безнадійної кредиторської заборгованості в розмірі 198333,33 грн. Крім того, правомірність проведення коригування податкового кредиту по податку на додану вартість суму 198333,33 грн. визнано відповідачем, так як Закон України „Про податок на додану вартість” до 31.03.2005 року містив спеціальні норми щодо зобов’язання платника податків перераховувати податковий кредит (податкове зобов’язання) З податку на додану вартість при списанні безнадійної заборгованості.

Відповідно до п. 5.9. ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно). Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих), платником податку покупцем до приросту запасів не включається. Вартість запасів оплачених, але не відвантажених (не знятих з обліку), платником податку - продавцем до убутку запасів не включається.

Таким чином, податкове законодавство не зобов’язує вести податковий облік запасів з урахуванням витрат, що понесені платником податку в цілях, не пов’язаних з придбанням таких запасів (витрат на оплату праці, відрахувань на соціальні заходи та амортизації).

Згідно з наказами керівника позивача „Про норму віднесення витрат на собівартість продукції” встановлено, що виробництво, яке здійснюється позивачем унеможливлює віднесення відразу всіх витрат на собівартість виготовленої продукції, а тому витрати, що залишилися, відносити на собівартість продукції виготовленої в майбутніх звітних періодах. Тому, позивачем правомірно не включено до розрахунку приросту (убутку) балансової вартості запасів вартість запасів у незавершеному виробництві, а висновки відповідача про неправомірне заниження валового доходу на загальну суму 1744,2 тис. грн. є необґрунтованим

Відповідно до п.6.1. ст. 6 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” якщо об’єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від’ємне значення об’єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від’ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об’єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від’ємного значення об’єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від’ємного значення.

Статтею 95 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік” від 27.11.2003 року № 1344-IV встановлено, що в 2004 році при визначенні об’єкта оподаткування податком на прибуток від’ємне значення об’єкта оподаткування (балансові збитки), яке обліковувалось у платника податку станом на 1 січня 2002 року і не було погашено на 1 січня 2004 року в порядку, визначеному пунктом 11 розділу 11 „Перехідні положення” Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, не враховується у зменшення об’єкта оподаткування з податку на прибуток за наслідками податкових періодів (кварталів) 2004 податкового року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, враховуючи вимоги чинного законодавства, відображав від’ємний об’єкт оподаткування попереднього року у складі валових витрат податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від’ємного значення.

Відповідно до наказу Державної податкової адміністрації України „Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та Порядку її складання” від 29.03.2003 року № 143 рядок 04.9 Декларації з податку на прибуток підприємства призначений для обліку у складі валових витрат збитків, отриманих за результатами попереднього податкового року і відображених (зі знаком „-„) у рядку 08 декларації за попередній податковий рік. З 01.01.2003 року дати набрання чинності Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 24 грудня 2002 року № 349-ІV, наведені правила застосовується лише до тих збитків, які виникли після 01.012003 року. Пунктом 11 розділу ІІ „Перехідних положень” Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 24 грудня 2002 року № 349-1V для збитків, що перебувають в обліку платників податків на цю дату в декларації окремий - рядок 09. Тому, позивачем правомірно відображено в рядку - 09 декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2005 року збитки у сумі 1803,1 тис. грн., що виникли на підприємстві у періоди до 01.01.2003 року.

Пунктом 11 розділу ІІ Перехідні положення Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 24 грудня 2002 року № 349-IV передбачено, що якщо платник податку задекларував від’ємне значення об’єкта оподаткування (балансові збитки) за наслідками податкового періоду, що передує податковому періоду, з якого починають застосовуватися норми цього Закону, таке від’ємне значення об’єкта оподаткування для цілей оподаткування обліковується окремо, не включається до складу валових витрат та враховується таким платником податку у зменшенні об’єкта оподаткування наступних податкових періодів протягом 12 календарних кварталів з моменту виникнення такого від’ємного значення. Якщо зазначений строк у 12 кварталів минув до набрання чинності цим Законом, то останнім кварталом такого строку вважається квартал, з якого починають застосовуватися норми цього Закону. Якщо зазначене від’ємне значення об’єкта оподаткування не погашається протягом такого строку, непогашена сума в подальшому для цілей оподаткування не враховується у зменшенні об’єкта оподаткування та не підлягає включенню до складу валових витрат такого платника податку.

З наведеної норми Закону вбачається, що такий порядок можливий лише в тому випадку, якщо від’ємне значення об’єкта оподаткування не погашається протягом 12 календарних кварталів з моменту виникнення такого від’ємного значення. З наданих позивачем Декларацій з податку на прибуток підприємства за 2004 - 2005 роки вбачається, що підприємство отримувала прибутки, за рахунок яких відбувалося погашення збитків минулих періодів.

Тому, в декларації з податку на прибуток підприємства за І півріччя 2005 року позивачем правомірно було здійснено коригування валових витрат, де було відображено суми валових витрат, не враховані в минулих податкових періодах у зв’язку із допущенням помилки, виявлених у звітному податковому періоді в розрахунку податкового зобов’язання. З огляду на викладене вище, спростовуються твердження відповідача про не можливість віднесення до валових витрат суми 1803,1 тис. грн. у зв’язку з відсутністю підтверджуючих документів. Вказані витрати сформувались у зв’язку з віднесенням до них від’ємного значення об’єкта оподаткування минулих періодів, що було доведено наданими позивачем доказами.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що зменшення відповідачем від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 3874,3 тис. грн., в т. ч. за 2004 рік в сумі 1803,1 тис. грн., за 2005 рік в сумі 2071,2 тис. ГРН., та донарахування податку на прибуток за 2004 рік в сумі 390,3 тис. гривень є неправомірним.

За таких обставин колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що постанова господарського суду Київської області від 17.10.2006 року (підписана 19.10.2006 року) по справі № 385/12-06 яка була прийнята по даній справі, у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв’язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законною і обґрунтованою.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський апеляційний суд,

УХВАЛИВ

1.          Апеляційну скаргу Кагарлицької об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області, м. Кагарлик на постанову господарського суду Київської області від 17.10.2006 року у справі № 385/12-06 –залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Київської області від 17.10.2006 року у справі № 385/12-06 –без змін.

3.          Ухвала протягом одного місяця може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України.

4.          Матеріали справи № 385/12-06 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя:                                                                         Мельник С. М.                                            Судді: