ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 грудня 2007 р.

№ 2-8/3932

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів :

Бакуліної С.В., Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали касаційної скарги

Товариства з обмеженою
відповідальністю  “Статус-кво”

на постанову

від 15.08.2007 року
Севастопольського  апеляційного
господарського суду

у справі

№ 2-8/3932

господарського суду

Автономної Республіки Крим

за позовом

ОСОБА_1

до

ТОВ “Статус-кво”

третя особа:

ТОВ “Інтерклуб-ЛТД”

про

визнання недійсними рішень
загальних зборів  учасників товариства

в судовому засіданні взяли
участь  представники :

від позивача:

не з'явились

від відповідача: третя особа:

не з'явились не з'явились

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Чумаченко С.А.) від 07.05.2007 року,
залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського
суду (головуючий суддя -Гоголь Ю.М., судді -Горошко Н.П., Щепанська О.А.) від
15.08.2007 року, у справі

№ 2-8/3932-2007 позов задоволено в
повному обсязі; визнано недійсними рішення загальних зборів ТОВ “Статус-кво”
від 21.10.2006 року та від 22.10.2006 року; стягнуто з відповідача на користь
позивача державне мито в сумі 85,00 грн. та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В касаційній скарзі ТОВ
“Статус-кво” просить скасувати ухвалені по справі судові акти та прийняти нове
рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а
саме: ст.61 Закону України “Про господарські товариства”, ст.ст.43, 101 ГПК
України.

У відзиві на касаційну скаргу
позивач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Сторони не скористалися наданим
процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України
приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Позивачка звернулась до суду з
позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів від 21.10.2006 року та
від 22.10.2006 року ТОВ “Статус-Кво”, учасником якого вона є, з підстав:
по-перше, несвоєчасного її повідомлення про час проведення зборів, які
відбулись 21.10.2006 року, та неповідомлення взагалі про проведення зборів, які
відбулись 22.10.2006 року; по-друге, позивачці не було повідомлено, що на
порядку денному зборів, які відбулись 21.10.2006 року, стояло питання про
внесення до штатного розкладу посади генерального директора та призначення на цю
посаду, а про порядок денний зборів, які відбулись 22.10.2006 року, їй взагалі
не було відомо. Законодавством, яким обґрунтовано позов, є: ст.ст.16, 98 ЦК
України, ст.61 Закону України “Про господарські товариства”.

Суди позов задовольнили виходячи з
того, що рішення загальних зборів ТОВ “Статус-Кво” від 21.10.2006 року та від
22.10.2006 року прийняті в порушення норм діючого законодавства, а тому
підлягають визнанню недійсними.

Висновки судів полягали в
наступному. Виходячи з пояснень позивачки про те, що про час і місце проведення
зборів, які відбулись 21.10.2006 року, її було сповіщено 25.09.2006 року, тобто
не за 30 днів, згідно п.4.11. статуту відповідача та ч.5 ст.61 Закону України
“Про господарські товариства”, а за 26 днів, порушені її права та законні
інтереси. Порушеними є її права і тому, що про збори, які відбулись 22.10.2006
року, позивачці взагалі не було відомо. Також позивачці не було відомо про те,
що на порядку денному зборів, які відбулись 21.10.2006 року, стояло питання про
внесення в штатний розклад посади генерального директора та призначення на цю
посаду, яке вирішено позитивно. Позивачка просила відповідача перенести
загальні збори з 21.10.2006 року на більш пізній строк у зв'язку з хворобою,
оскільки за станом здоров'я не мала можливості ознайомитись з документами,
внесеними до порядку денного. Факт перебування на стаціонарному лікуванні з
10.10.2006 року по 27.10.2006 року підтверджується матеріалами справи.

Однак, зазначені висновки
господарських судів не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні
норм матеріального права та всебічному, повному та об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності керуючись законом, як це
передбачено ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на
наступне.

Так, заперечуючи проти позову,
відповідач посилався на те, що позивачка була своєчасно повідомлена про час і
місце проведення загальних зборів товариства, що вбачається з врученого
22.09.2006 року нарочним листа №36 від 18.09.2006 року (а.с.65, 86). Судами не
дано оцінки відмітці, зробленій позивачкою на цьому повідомленні, а також не
зроблено висновку, чи відповідає такий спосіб повідомлення про проведення
загальних зборів, засобу повідомлення, визначеному Зборами учасників (п.4.11.
статуту а.с.18).

Також, судами не дано оцінки
запереченню відповідача стосовно того, що фактично збори були призначені на
21.10.2006 року і продовжені 22.10.2006 року, що вбачається з даних протоколів,
якими ці рішення оформлені (а.с.24, 25). Зокрема, з них вбачається, що на
зборах учасників 22.10.2006 року розглядалося питання, яке було включене до
порядку денного, що надсилався позивачці: “Звіт про результати
фінансово-господарської діяльності за перше півріччя 2006 року” а також, що
22.10.2006 року збори були продовжені після оголошеної раніше перерви.

Стосовно відсутності у позивачки
можливості на ознайомлення з документами, внесеними до порядку денного зборів,
у зв'язку із хворобою, то по-перше, враховуючи приписи ч.5 ст.61 Закону України
“Про господарські товариства”, факт хвороби не є підставою для висновку, що
відповідач не надав можливості позивачці ознайомитись з документами;
по-друге, позивачка мала право діяти через свого представника на зборах
учасників та з питань підготовки до них (ст.58 наведеного Закону).

Приймаючи до уваги, що факт хвороби
учасника не є безумовною підставою для відкладення зборів учасників товариства,
а також право діяти на зборах через свого представника, про що зазначалось
вище, колегія суддів вважає нормативно необґрунтованим висновок судів щодо
порушення з наведених мотивів права позивачки на управління справами
товариства.

Згідно частин 1, 5 ст.61 Закону
України “Про господарські товариства”, загальні збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що
володіють у сукупності  більш як 60
відсотками голосів; з питань, не включених до порядку денного, рішення можуть
прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

З
питань,  зазначених  у
пунктах  “а”, “б” статті 41 цього
Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства
рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють
у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників
товариства (ч.2 ст.59 Закону України “Про господарські товариства”).

Учасники мають  кількість
голосів,  пропорційну  розміру
їх часток у статутному (складеному) капіталі (ч.4 ст.58 Закону України
“Про господарські товариства”).

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до пункту 8.1. статуту, внесок Товариства з
обмеженою відповідальністю “Інтерклуб-ЛТД” становить 38452,16 грн., або 88,43%
від статутного капіталу товариства, внесок ОСОБА_1 становить 5030,50 грн. або
11,57% від статутного капіталу товариства.

За таких обставин, попередні судові
інстанції, зробивши висновки, що при проведенні загальних зборів учасників
товариства були порушенні права позивачки, не дослідили питання чи відсутність
позивачки могла істотно вплинути на прийняття оспорюваних рішень загальними
зборами учасників товариства.

Зазначене неповне встановлення
обставин справи є суттєвим порушенням ст.43 ГПК України та виключає можливість
висновку касаційної інстанції щодо правильності застосування судом норм
матеріального права при вирішенні спору. У зв'язку з цим постановлені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд. Під
час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги наведене в
цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і
об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в
залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством
вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1118, п.3 ч.1 ст.1119, ч.1 ст.11110,
ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу ТОВ “Статус-кво”
від 04.09.2007 року № 3335 на постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 15.08.2007 року у справі № 2-8/3932 задовольнити
частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 15.08.2007 року та рішення Господарського
суду Автономної Республіки Крим від 07.05.2007 року у справі № 2-8/3932
-скасувати.

Справу № 2-8/3932 направити до
Господарського суду Автономної Республіки Крим на новий розгляд.

Головуючий-суддя

К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна
О.Глос