ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"13" грудня 2007 р.                                                            Справа №14/8030-А

За позовом Кам’янець-Подільської об’єднаної державної податкової інспекції м.Кам’янець-Подільський

до Сільськогосподарського кооперативу „Збруч” с. Збруч Кам’янець-Подільського району

про стягнення 32 879,00 грн.

Суддя     Гладюк Ю.В.

Секретар судового засідання Сковера С.О.

Представники:

Від позивача: - Кушнір Д.А. - за довіреністю №14971/10/10-017 від 31.08.06р.

Від відповідача: Москалюк П.М. –голова ліквідаційної комісії

Суть спору: Позивач звернувся до суду  з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 32 879,00 грн. заборгованості по позабюджетних спеціальних рахунках по податку на додану вартість.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказуючи, що вони підтверджені матеріалами справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідач заперечення на позов не подав, повноважний представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказує, що кооператив знаходиться на стадії ліквідації.

Розглядом матеріали справи судом встановлено наступне :

Станом на 15.10.07р. у відповідача склалась заборгованість по позабюджетних спеціальних рахунках по податку на додану вартість в розмірі 32 879,00 грн. Зазначена заборгованість підтверджується поданими відповідачем в жовтні-грудні 2004р. податковими деклараціями з податку на додану вартість та довідкою щодо цільового використання сум ПДВ сільськогосподарськими товаровиробниками які скористалися режимом визначеним п.11.29 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість”.

В зв’язку з наявною заборгованістю відповідача, позивачем подано до суду позов про примусове її стягнення.

Досліджуючи надані докази та оцінюючи їх у сукупності, до уваги приймається наступне:

Згідно ст. 124 Конституції України юрисдикція  судів  поширюється  на  всі  правовідносини,   що виникають  у  державі.

Відповідно до п 11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року №1268/97-ВР, для новостворених сільськогосподарських товаровиробників різних форм власності питома вага сільськогосподарської продукції в загальній сумі валового доходу підприємства в поточному році визначається за даними звітного періоду. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

В п. 4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого постановою КМ У від 26 лютого 1999 р. N 271, передбачено, що на підставі   даних  бухгалтерського  та  податкового  обліку  сільськогосподарський  товаровиробник

складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім

підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подають її до органів державної податкової служби.

Згідно абз.2 п. 4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками, залишок податкових зобов'язань відповідно до декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировими, тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, перераховується сільськогосподарськими товаровиробниками з поточного рахунка на окремий рахунок у терміни, передбачені для перерахування суми податку на додану вартість до бюджету. Не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Відповідно до п.п. 3.2.1 п. 3.2 ст. З Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181 -III, з наступними змінами та доповненнями, у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий ' платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податки на доходи фізичних осіб, дивіденди, репатріацію, додану вартість, акцизні збори, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені.

Згідно пп. 3.2.2 п. 3.2 ст. З вказаного Закону, на кошти бюджетного фонду, визначеного підпунктом 3.2.1 п. 3.2 ст. З цього Закону, не може бути накладено стягнення за причинами, відмінними від стягнення такого податку, збору (обов'язкового платежу).

Органами, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у відносинах, що виникають у разі несплати підприємствами та організаціями податків та інших обов'язкових платежів до бюджету, згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 року, є підрозділи державної податкової служби України.

Знаходження відповідача в стадії ліквідації не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Позовні вимоги обгрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського кооперативу „Збруч” с. Збруч Кам’янець-Подільського району (відомості про банківські реквізити відсутні, код 14178581) на користь Кам’янець-Подільської об’єднаної  державної податкової інспекції (м. Кам’янець-Подільський, вул. Огієнка, 74, р/р 0365 Управління державного Казначейства у Хмельницькій області, МФО 815013 в Кам’янець-Подільському ВДК, код 03057590) 32 879,00 грн.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до  апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Ю.В. Гладюк

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.