СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

19.11.2007

Справа №2-9/11917.1-2007

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю “Південна мануфактура “Пролив”, м. Керч, вул.
Кірова, буд. 41.

Про стягнення  82948,64 грн.

Суддя ГС  АР
Крим Н.С.Пєтухова

Представники:

Позивач -  не з'явився

Відповідач -  Ольховський Р.В.- представник, дов. пост.
вих. №1/289 від 25.01.2007р.

Суть спору: Позивач - СПД ОСОБА_1
-звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача -ТОВ
“Південна мануфактура “Пролив”- 82948,64 грн., у тому числі 80000,0 грн. боргу,
1200,0 грн. інфляції, 512,88 грн. річних та 1235,76 грн. пені. Крім того,
позивач просить стягнути 829,50 грн. державного мита, 118,0 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 2900,0 грн. витрат на
надання юридичної допомоги.

Заявою від 30.11.2006 р. № 128
позивач уточнив свої вимоги, просить стягнути з відповідача 4920,0 грн. індексу
інфляції, 812,09 грн. річних, судові витрати, в тому числі 8294,0 грн. витрат
на надання юридичної допомоги.

Крім того, у судовому засіданні
заявою від 04.11.2006 р. позивач відмовився від стягнення пені в сумі 1235,76
грн. по п. 4 ст. 80 ГПК України.

Свої вимоги позивач пояснює
неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по оплаті вартості поставленої
харчової добавки.

Відповідач у відзиві на позов (а.с.
40 -41) сповістив про те, що борг в сумі 80000,00  грн. оплатив, просить провадження у справі
припинити по п. 1 -1 ст. 80 ГПК України. В частині стягнення штрафних санкцій
відповідач просить зменшити їх до суми 2012,09 грн., оскільки на думку відповідача,
позивач не правильно розрахував індекс інфляції та річних. В частині стягнення
8294,0 грн. витрат на юридичні послуги просить відмовити, оскільки представник
позивача представляв інтереси не як адвокат по договору про надання
адвокатських послуг, а як представник по договору доручення, що суперечить ст.
44 ГПК України.

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки  Крим від
22.12.2006 р. по справі № 2-30/16920-2006
(суддя Ловягіна Ю.Ю.) позов був задоволений частково та було Стягнуто з
Товариства з обмеженою відповідальністю “Південна мануфактура “Пролив”, м.
Керч, на користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, Кіровоградська
обл., м. Олександрія, 812,39 грн. річних, 4475,09 грн. індексу інфляції, 852,87
грн. державного мита та 113,48 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. В частині стягнення заборгованості в сумі
80000,0 грн. провадження у справі було припинено по п. 1 -1 ст. 80 ГПК України.
В частині стягнення пені в сумі 1235,76 грн. провадження у справі було
припинено по п. 4 ст. 80 ГПК України. В решті вимог було відмовлено.

Позивач не погодившись з
вищевказаним рішенням Господарського суду АРК подав Апеляційну скаргу.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.04.2007р. по справі № 2-30/16920-2006
апеляційна скарга позивача була задоволена, рішення Господарського суду АРК від
22.12.2006 р. було змінено та було стягнуте з Товариства з обмеженою
відповідальністю “Південна мануфактура “Пролив” на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 812,39 грн. річних, 4475,09 грн. індексу
інфляції, 852,87 грн. державного мита, 7976,30грн. витрат за надання послуг
адвокату та 113,48 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Не погодившись з постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.04.2007 р. відповідач подав касаційну
скаргу до Вищого Господарського суду України.

Постановою Вищого Господарського
суду України від 06.09.2007р. по справі № 2-30/16920-2006 касаційна скарга
позивача була задоволена частково, Постанова Севастопольського апеляційного
господарського суду від 11.04.2007 р. та рішення Господарського суду АРК від
22.12.2006 р.  були скасовані, а справа
передана на новий розгляд до Господарського суду АРК.

З Постанови Вищого Господарського
суду України від 06.09.2007р. по справі № 2-30/16920-2006 убачається, що
ухвалюючи постанову про стягнення з відповідача 7 976,30грн. витрат за надання
послуг адвоката ОСОБА_2 згідно договору доручення №40, апеляційним судом
залишено поза увагою, без належної правової оцінки, що зазначений договір
укладений ОСОБА_3 в інтересах СПД-ФО ОСОБА_1 01.09.2006р., в той час коли
довіреність на представлення інтересів СПД-ФО ОСОБА_1 видана ОСОБА_3 тільки
27.10.2006р. Крім того, як убачається із матеріалів справи, представляти
інтереси позивача у суді адвокат ОСОБА_2 почала 04.12.2006р., після сплати
відповідачем у добровільному порядку заборгованості у сумі 80 000,00грн., у
судове засідання 22.12.2006р. не з'явилась. Не звернуто увагу й на те, що довіреність
ОСОБА_2, якою уповноважено останню бути представником СПД-ФО ОСОБА_1  в усіх судових органах, видано 06.11.2006р.

Позивач тричі явку свого
представника у судове засідання не забезпечив. Причина не явки представника
позивача суду не відома.

Відповідач у письмових поясненнях
вих. №1/2301 від 24.09.2007р. в частині стягнення 8294,0 грн. витрат на
юридичні послуги просить відмовити.

Згідно ст. 11112 Господарського
процесуального кодексу України вказівки, що
містяться  у постанові касаційної
інстанції,  є обов'язковими для суду
першої інстанції під  час  нового
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, а
також додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

В с т а н о в и в:

14.12.2004 р. СПД ОСОБА_1 (продавець)
та ТОВ “Південна мануфактура “Пролів”(покупець) уклали договір № 35, згідно з
п. 1 якого продавець продасть та поставить покупцю, а покупець прийме та
оплатить харчову добавку цибулю сушену репчату (товар).

Товар поставлявся партіями згідно
із замовленнями покупця (п. 2.1. договору).

Загальна вартість договору
становить 100000,0 грн. Кількість партій товару в кілограмах буде зазначатися
покупцем в кожній заявці. Ціна одиниці товару за 1 кг. на день підписання угоди
становить 12,5 грн. з ПДВ (п. 3.1, 3.2., 3.3. договору).

На виконання умов договору
видатковою накладною № Ф -0002368 від 05.12.2005 р. позивач поставив
відповідачу товар на суму 57480,0 грн. (а.с. 12). Товар одержала ОСОБА_4 по
довіреності ЯКЧ № 377913 від 05.12.2005 р. (а.с. 13).

Покупець здійснює 100 % оплату
продавцю за поставлений товар не пізніше 20 -календарних днів від дати її
поставки, згідно виставленого продавцем рахунка -фактури.

Відповідно до частини 1 ст. 193
Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач вартість товару оплатив
частково в сумі 23464,0 грн., борг за неоплачений по договору товар становить
34016,0 грн.

Договір діяв до 14.12.2005 р. (п.
11.1 договору).

На підставі ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

По накладній від 19.03.2006 р. №
Ф-0000197 та 28.03.2006 р. № Ф-0000229 позивач поставив відповідачеві товар
усього на суму 45984,0 грн. (а.с. 14, 16). Товар був одержаний ОСОБА_5 за
довіреністю ЯЛМ 230709 від 16.03.2006 р. (а.с. 15) та ЯЛМ 230748 від 28.03.2006
р. (а.с. 17).

Згідно зі ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

14.06.2006 р. позивач направив на
адресу відповідача претензію № 10 (а.с. 19) в якій просив оплатити товар до
14.07.2006 р.

Усього відповідач зобов'язаний
оплатити позивачу борг в сумі 80000,0 грн.

Як слідує з матеріалів справи
позивач оплатив позивачу заборгованість лише після звернення позивача з позовом
до суду, а тому в частині стягнення 80000,0 грн. провадження у справі підлягає
припиненню по п. 1 -1 ст. 80 ГПК України.

Заявою від 30.11.2006 р. (аркуш
справи 30-32) позивач відмовився від позову в частині стягнення пені в сумі
1235,76 грн., тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню по п.
4 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 3 % річних
за період з 15.07.2006 р. по 01.12.2006 р. у сумі 812,30 грн. та індекс
інфляції за період з 15.07.2006 р. по жовтень 2006 р. в сумі 4920,0 грн.

Слід звернути увагу на те, що
згідно з розрахунком (а.с. 5) в позові позивачем були заявлені вимоги про
стягання індексу інфляції за період з липня по 01.10.2006 р. в сумі 1200,0 грн.
Заявою від 30.11.2006 р. № 128 позивач збільшив свої вимоги і просить додатково
стягнути індекс інфляції за період вересень, жовтень 2006 р. в сумі 3720,0 грн.
Усього просить стягнути 4920,00 грн. Однак, розраховуючи індекс інфляції
позивач двічі розрахував його за вересень 2006 р. При цьому, в розрахунку, який
прикладений до позову, (а.с. 5) позивач припустився арифметичної помилки,
застосував індекси інфляції, які відповідають іншим місяцям, а не зазначеному
періоду, таким чином позивні вимоги позивача у частині стягнення індексу
інфляції обґрунтовані часткове у сумі 4475,09грн. за період з липня по жовтень
2006р.

Відповідач після отримання рішення
Господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.12.2006р. оплатив 812,39
грн. річних та 4475,09 грн. індексу інфляції, що підтверджується платіжним
дорученням №02 від 22.01.2007р.

У частині стягнення з відповідача
812,39 грн. річних та 4475,09 грн. індексу інфляції провадження по справі
підлягає припиненню відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу
України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Заявою від 30.11.2006 р. № 128
позивач просить стягнути з відповідача 8294,00 грн. витрат на надання юридичних
послуг.

У підтвердження своїх вимог позивач
надав договір доручення № 40 від 01.09.2006 р., укладеному адвокатом ОСОБА_2
(повірений) та ОСОБА_3 (довіритель) в інтересах суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

Предметом даного договору є
юридична допомога, яка надається повіреним довірителю в обсязі та на умовах,
передбачених в договорі .

Договір доручення № 40 був
укладений 01.09.2006 р. адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, яка діяла на підставі довіреності від
06.11.2006р., як було вказане у даному договорі (аркуш справи 35).

Однак, як убачається з матеріалів
справі СПД ОСОБА_1 видав довіреність ОСОБА_3 представляти його інтереси від
27.10.2006р. ( аркуш справи 59)

У матеріалах справі є довіреність
від 06.11.2006р., згідно якої ОСОБА_3 від ім'я ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 бути
представником суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (аркуш справи 58)

У зв'язку з чим, суд дійшов до
уваги, що на момент підписання вказаного договору №40 від ім'я суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 у громадянки ОСОБА_3 не було належних
повноважень для його підписання. Цьому суд не може прийняти вказаній договорі у
якості безспірного доказу вказання адвокатських послуг по даної справі,
оскільки на момент його підписання, у довіреної особі ОСОБА_3 не було належно
формованих повноважень для підписання договору.

Ст. 12 Закону України «Про
адвокатуру» передбачено, що оплата праці адвоката  здійснюється
на  підставі  угоди
між громадянином  чи  юридичною
особою  і адвокатським об'єднанням
чи адвокатом.

Статтею 44 ГПК України передбачено,
що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. Позивачем не надано
належних доказів того, що йому надані адвокатські послуги. З квитанцій, наданих
позивачем у матеріалах справи, убачається, що оплата їм проведена за юридичні
послуги. (аркуш справи 33).

Крім того, як убачається з
матеріалів справі довіреність ОСОБА_2, якою уповноважено останню бути
представником  суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 в усіх судових органах, видано 06.11.2006р., представляла
інтереси позивача ОСОБА_2 лише у одному засіданні 04.12.2007р. З довіреності
від 06.11.2006р. не убачається, що вона видана адвокату.

Таким чином, позовні вимоги
позивача в частині стягнення з відповідача 8294,00грн. сплати юридичних послуг
згідно договору доручення № 40 від 01.09.2006 р., укладеному адвокатом ОСОБА_2
(повірений) та ОСОБА_3 (довіритель) в інтересах суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1  не підлягають
задоволенню.

Ст.33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Витрати по оплаті держмита і за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на сторони
пропорційно обгрунтованим вимогам відповідно до ст. 49 ГПК України.

Оскільки державне мито та витрата
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу були сплачені
відповідачем на підставі Рішенням Господарського суду Автономної
Республіки  Крим від 22.12.2006 р., то в
цій частині наказ Господарського суду Автономної Республіки Крим не видається.

Рішення оформлене відповідно до ст.
84 ГПК України і підписано  20.11.2007 р.

З огляду на викладене,  керуючись ст. ст.  33, 44, 49, п.п. 1-1, 4 ст. 80, 82-84  Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В частині стягнення заборгованості у
сумі 80000,0 грн., 812,39 грн. річних та 4475,09 грн. індексу інфляції
провадження у справі припинити по п. 1 -1 ст. 80 ГПК України.

2.          В частині стягнення пені в сумі
1235,76 грн. провадження у справі припинити по п. 4 ст. 80 ГПК України.

3.          В іншій частині позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Петухова Н.С.