СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

05 листопада 2007 року
Справа № 2-23/5568-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Денисова Т.Л., дов. № 95 від 18.08.07,

Шумілова Т.А., дов. № 22 від 09.08.06,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 21 серпня 2007 року по справі № 2-23/5568-2007А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Плеяда ЛТД" (вул. Челнокова, 62/33,Феодосія,98100)

до           Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим (вул. Кримська, 82-в,Феодосія,98112)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 серпня 2007 року (повний текст складено та підписано 27 серпня 2007 року) позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Плеяда ЛТД” до Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, задоволено. Постановлено визнати нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача №000974//3 від 20 березня 2007 року про  визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі  69167,10грн., у тому числі: основний платіж –47106,00грн., штрафні санкції –22061,10грн.           Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача №000975//3 від 20 березня 2007 року про застосування штрафних  (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в сумі 1203,60 грн. Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Плеяда ЛТД” 3,40 грн. державного мита.

Не погодившись з постановою суду,  відповідач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з заявою про апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

У судове засідання, призначене на 05 листопада 2007 року представник позивача не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на апеляційну скаргу не надав. Представники відповідача підтримали свою апеляційну скаргу з підстав, що викладені в ній.

Розглянувши справу в межах апеляційної скарги в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів встановила наступне.

Працівниками відповідача було проведено невиїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю “Плеяда ЛТД” з питань правових відносин з Приватним підприємством “Асканія Інвест Буд” за період з  01 листопада 2005 року  по 30 квітня 2006 року. В результаті перевірки було складено акт.

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 7.3.1 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, що призвело до безпідставного зарахування від’ємним значенням з податку на додану вартість та несплати податкових зобов’язань на суму 11478,000 грн., а також заниження податкових зобов’язань на суму 36961,13 грн.

04 серпня 2006 року відповідачем відносно товариства з обмеженою відповідальністю “Плеяда ЛТД” було прийняте податкове повідомлення-рішення №000264/3404/23-4/1/0 про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі  69167,10грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх  відповідно до статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та  державними цільовими фондами”. За результатами апеляційного оскарження, 18 жовтня 2006 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №000556/13404/23-4/1/1 на суму 69167,10грн. Відповідно до рішення від 27 грудня 2006 року №3040/10/25-007 “Про результати розгляду повторної скарги” Державна податкова адміністрація в Автономній Республіці Крим залишила без змін податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Феодосії Автономної Республіки Крим від 18 жовтня 2006 року №000556/13404/23-4/1/1 та донарахувала штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість в сумі 1203,60грн.

Далі, 12 січня 2007 року відповідачем  відносно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення:№000561/13404/23-4/1/2 про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в  сумі 69167,10грн., у тому числі: основний платіж –47106,00 грн., штрафні санкції –22061,10 грн. та №000562//2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1203,60 грн. За результатами  розгляду повторної скарги (Рішення Державної податкової адміністрації України від 07 березня 2007 року №2284/6/25-0215) відповідачем відносно товариства з обмеженою відповідальністю “Плеяда ЛТД” 20 березня 2007 року прийняті податкові повідомлення-рішення: №000974//3 від 20 березня 2007 року про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі  69167,10 грн., у тому числі: основний платіж –47106,00 грн., штрафні санкції –22061,10 грн. та №000975//3 від 20 березня 2007 року про застосування штрафних  (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в сумі 1203,60 грн., які і оскаржуються позивачем.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з підпунктом 7.10.2. Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” під терміном “довгостроковий договір (контракт)” мається на увазі будь-який договір на виготовлення, будівництво, установку або  монтаж  матеріальних  цінностей,  що  входитимуть  до  складу основних фондів замовника  або  складових  частин  таких  основних фондів, а також на створення нематеріальних активів, пов'язаних з таким виготовленням, будівництвом, установкою або монтажем (послуг типу  “інжиніринг”,  науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт та розробок),  за умови,  якщо такий контракт не  планується завершити  раніше, ніж через 9 місяців з моменту здійснення перших витрат або отримання авансу (передоплати).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були укладені договори субпідряду від 02 листопада 2005 року №2/11 та від 16 лютого 2006 року №16/02 з приватним підприємством “Асканія Інвест Буд” на виконання товариством з обмеженою відповідальністю “Плеяда ЛТД” будівельних робіт, вартість яких становить 1120135,00 грн. (з урахуванням податку на додану вартість) та 3792415,00грн. (з урахуванням податку на додану вартість). На виконання умов договорів позивачем виконані будівельні роботи, на які виписані податкові накладні на загальну суму 923438,00 грн., у тому числі 153906,34 грн. податок на додану вартість. Суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних включено до податкових зобов’язань в деклараціях з податку на додану вартість за 4 квартал 2005 року, січень 2006 року, березень 2006 року, квітень 2006 року.

При проведені перевірки, працівниками відповідача встановлено, що  позивачем включені до бази оподаткування з  податку на додану вартість обсяги поставки товарів від приватного підприємства “Асканія Інвест Буд” на суму 923438,00 грн., у тому числі 153906,34 грн. - податок на додану вартість. За період з 08 листопада 2005 року  по 30 квітня 2006 року позивачем в рахунок оплати за виконані будівельні роботи та в рахунок оплати перераховані грошові кошти на загальну суму 1214072,80 грн., у тому числі 202345,47 грн. податок на додану вартість.

З акту перевірки вбачається, що відповідачем зроблений висновок про те, що товариством з обмеженою відповідальністю “Плеяда ЛТД” занижено податкові зобов’язання з податку на додану вартість на 36961,00 грн., у тому числі: за 4 квартал 2005 року - 7014,00 грн., за січень 2006 року - 13057,00 грн., за лютий 2006 року - 1784,00 грн., за квітень 2006 року –15106,00грн. та завищено від’ємне значення з податку на додану вартість на 10145,00 грн., у тому числі: за березень 2006 року - 8498,00 грн., за квітень 2006  року  - 1647,00 грн.

Пунктами 1.6 та 1.5 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість” визначено, що податкове зобов’язання –це загальна сума податку, отримана (нарахована) платником податку у звітному періоді, визначена згідно Закону. Звітний (податковий період) –період, за який платник податку зобов’язаний провадити розрахунки податку й сплачувати його в бюджет.

Згідно підпункту 7.7.1 пункту 7.1 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) у бюджет або бюджетне відшкодування, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду й сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої відповідно до підпункту 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) у бюджет у строки, установлені законом для відповідного податкового періоду.

Таким чином,  донарахована сума податкових зобов’язань з податку на додану вартість кожного звітного податкового періоду  повинна визначаться як різниця між загальною сумою  податку, визначеною за результатами перевірки й загальною сумою податку, визначеною платником податків. Однак, поза увагою відповідача залишився той факт, що податкові зобов’язання з податку на додану вартість донараховані  по окремих оподатковуваних операціях у середині звітних (податкових) періодах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що договори субпідряду про надання будівельних послуг з будівництва жилих домів з Приватним підприємством “Асканія Інвест Буд” від 02 листопада 2005 року №2/11 та від 16 лютого 2006 року №16/02 є довгостроковими договорами і відповідно до підпункту 7.10.1. Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” платник податку може вибрати особливий порядок оподаткування   результатів   діяльності,   що   здійснюється   за  довгостроковим  договором (контрактом).  Під терміном “довгостроковий договір (контракт)” Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств” визначено  договір на виготовлення, будівництво, установку або  монтаж  матеріальних  цінностей,  що  входитимуть  до  складу основних фондів замовника  або  складових  частин  таких  основних фондів,  а також на створення нематеріальних активів, пов'язаних з таким виготовленням, будівництвом, установкою або монтажем (послуг типу “інжиніринг”, науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт та розробок),  за умови,  якщо такий контракт не  планується завершити  раніше  ніж через 9 місяців з моменту здійснення перших витрат або отримання авансу (передоплати).

Як вбачається з матеріалів справи,  аванси та передплати, отримані виконавцем довгострокових договорів (контрактів) відносяться до валового доходу у межах сум, встановлених підпунктом 7.10.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”. Дохід виконавця в звітному періоді розраховується як загально договірна ціна довгострокового договору помножена на оціночний коефіцієнт виконання такого договору.

Статтями  43, 44 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво це самостійна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, здійснювана суб’єктами  господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів в одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі вільного вибору видів підприємницької діяльності, комерційного розрахунку і власного комерційного ризику. Цивільним кодексу України встановлено, що суб’єкти підприємницької діяльності мають право без обмеження здійснювати господарську діяльність, що не  суперечить законодавству. Незаконне втручання й перешкоджання господарської  діяльності суб’єктів господарювання з боку органів державної влади, їхніх посадових осіб при здійснені ними державного контролю і нагляду забороняються.

Таким чином, колегія суддів вважає що,  донарахування  позивачу податку на додану вартість в сумі 47106,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 22061,10 грн. згідно спірному податковому повідомленню-рішенню№000974//3 від 20 березня 2007 року, а також застосування  до позивача штрафних санкцій з податку на додану вартість в сумі 1203,60 грн. згідно спірному податковому повідомленню-рішенню №000975//3 від 20 березня 2007 року є неправомірним та незаконним, а тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відтак постанова господарського суду Автономної Республіки Крим підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Феодосії в  Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 серпня 2007 року у справі № 2-23/5568-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді