ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" липня 2007 р.
Справа  № 3/153-07-4618

За позовом:  Відкритого акціонерного товариства Одеський "Облагрохім"

До відповідача: Приватного підприємства „Сільськогосподарське підприємство "Таркос"

Про: стягнення 41133,89 грн.

Суддя  Д’яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Відкрите акціонерне товариство Одеський "Облагрохім" звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача - Приватного підприємства „Сільськогосподарське підприємство "Таркос" основну заборгованість в розмірі 36898 грн., 3% річних у розмірі 553,47 грн., індекс інфляції в розмірі 3682,42 грн., за договором купівлі-продажу мінеральних добрив №299 від 04.05.2006р.

Відповідач в судове засідання не з’явився, витребувані судом документи не надав, своє право на захист не використав, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалам на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

04 травня 2006р. між Відкритим акціонерним товариством Одеський "Облагрохім" (Продавець) та Приватним підприємством „Сільськогосподарське підприємство "Таркос"        (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу мінеральних добрив №299 (надалі за текстом –Договір), згідно якого Продавець зобов’язався продати, а Покупець прийняти та оплатити товар, найменування кількість та ціна якого оговорена умовами Договору . Продавець передає, а Покупець приймає Товар на загальну суму 61998 грн. Передача товару здійснюється до 15.05.2006р. Розрахунки за Товар проводяться шляхом оплати на розрахунковий рахунок Продавця 100% вартості Товару, а саме 61998 грн. в строк до  01.06.2006р.

Фактично Позивачем передано Товар у власність відповідача на загальну суму 61998 грн., що підтверджено накладними № 413 від 25.05.2006р., № 472 від 16.06.2006р., № 594 від 31.08.2006р., підписаними представниками сторін, підписи завірені печатками позивача та відповідача. Відповідач за переданий йому у власність товар розрахувався частково, сплативши 25100 грн., що підтверджено випискою з рахунку позивача, не розрахувавшись з останнім на суму 36898грн.

Отже, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем складає 36898 грн. за фактично переданий у власність товар за накладними № 413 від 25.05.2006р., № 472 від 16.06.2006р., № 594 від 31.08.2006р., відповідач не виконав свої зобов’язання належним чином, не розрахувавшись за фактично поставлений Товар, що і обумовило дії позивача по зверненню до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтями 651, 653 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за  згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а у  разі  зміни  договору  зобов'язання  сторін  змінюються відповідно   до   змінених  умов  щодо  предмета,  місця,  строків виконання тощо.

Стаття 689 Цивільного кодексу України передбачає, що Покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно статтям 692, 706 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів   на   нього,  якщо договором  або  актами  цивільного  законодавства  не встановлений інший строк оплати товару, Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем  у момент укладення договору,  якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов'язання.

Оцінюючи природу зобов’язальних відносин, що склалися між сторонами при виконанні Договору купівлі-продажу мінеральних добрив № 299  від 04.06.2006р., суд доходить до висновку про взаємо погоджену зміну умов договору сторонами, про що свідчить підписання сторонами накладних № 413, № 472, № 594, якими засвідчено передачу-прийняття Товару 25.05.2006р., 16.06.2006р. та 31.08.2006р. відповідно. Частково проведений відповідачем розрахунок на суму 25100 грн. додатково підтверджує визнання ним за собою обов’язку розрахуватись. Тобто, зобов’язання розрахуватись за фактично переданий у власність Товар, згідно накладних № 413 від 25.05.2006р., № 472 від 16.06.2006р. та № 594 від 31.08.2006р. у відповідача виникло у відповідності до вимог закону.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 36898 грн. за фактично переданий у власність Товар, згідно накладних № 413 від 25.05.2006р., № 472 від 16.06.2006р., № 594 від 31.08.2006р.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем суми інфляційних та 3% річних за фактично переданий у власність Товар, згідно накладних № 413 від 25.05.2006р., № 472 від 16.06.2006р., № 594 від 31.08.2006р., вважає його обґрунтованим та здійсненим відповідно до вимог чинного законодавства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача загальної суми основного боргу в розмірі 36898 грн., 3% річних у розмірі 553,47 грн. та індексу інфляції в розмірі 3682,42 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита в сумі 411,34грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.  44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства „Сільськогосподарське підприємство "Таркос"      (Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутино, спуск Антонова, 5), р/р 5600 в АКІБ „Укрсиббанк”, МФО 351005, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Одеський "Облагрохім" (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 64) р/р 260061418 в ООФ АППБ  „Аваль”  м. Одеса, МФО 328351, ) суму основної заборгованості в розмірі 36898 (тридцять шість тисяч вісімсот дев’яносто вісім) грн., 553 (п’ятсот п’ятдесят три) грн. 47 коп. 3% річних, 3682 (три тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 42 коп. індексу інфляції, 411 (чотириста одинадцять) грн. 34 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя