ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27"
листопада 2007 р.
Справа № 31/128-07

вх. № 8933/2-31

Суддя господарського суду Пуль О.А.

при секретарі судового засідання Тіщенко К.В.

за участю представників сторін:

позивача - арбітражний керуючий ОСОБА_1, ліц. НОМЕР_1 від
02.03.2006 р., ліквідатор, на підставі ухвали господарського суду Харківської
області від 09.02. 2007 р.;  відповідача
- ОСОБА_2, фізична особа-підприємець, на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від
01.02.2000 р.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Удянське" в особі ліквідатора ОСОБА_1, м.
Харків

до  Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, м.Харків

про стягнення 32928,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні 22 листопада 2007 року оголошено перерву до
9-30год. 23 листопада 2007 року, у судовому засіданні 23 листопада оголошено
перерву до 12-00 год. 27 листопада 2007 року.

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, у якої
просить стягнути з відповідача суму грошових коштів у розмірі 32928, 77 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач
при  виконанні обов'язків ліквідатора
у  справі про банкрутство ТОВ „Удянське”
(№ Б-31/20-04) неправомірно витратив та отримав кошти  у сумі 32928,77 грн , з них : 2606,17 грн
(витрати на пальне, канцтовари, тощо), 1195 грн. (відсутні авансові звіти по
виконанню відряджень протягом 2005-2006 р.р.),
8890,00 грн (за оплату послуг бухгалтеру), 2500 грн (за сплату ФОП ОСОБА_3),
що підтверджуються ухвалою господарського суду
від 09 лютого 2007 року,  у
зв'язку з чим є фактом, який не підлягає доказуванню, а також  17737,60 грн, що отримані відповідачем як
додаткову винагороду, яку, на думку позивача, відповідач мав права отримувати
лише після продажу майна або після повернення дебіторської заборгованості з
зарахуванням грошових коштів  на основний
рахунок, лише за умови належного виконання своїх обов'язків та після досягнення
результату, виконання ліквідаційної процедури.

Позивач, посилається на ст. 1212 Цивільного кодексу України і
вважає, що відповідач набув кошти за рахунок ТОВ „Удянське”, чим зменшив
грошові кошти  ТОВ „Удянське”,  набув грошові кошти за рахунок ТОВ „Удянське”
без достатньої правової підстави, передбаченої законом.

В якості доказів позивач надає копії протоколів зборів кредиторів
від 26 травня 2005 р.  та від 08 червня
2007 року, копії ухвал господарського суду Харківської області по справі №
Б-31/20-04 від 20 липня 2005 року,  від
31 жовтня 2006 року, від 23 листопада 2006 р., від 23 листопада 2006 р.
(додаткова), від 09 лютого 2007 року, копію звіту ліквідатора від 12 січня 2007
р.

Відповідач надав відзив на позов, у якому заперечує проти вимог
позивача, просить  відмовити у
задоволенні позову та закрити справу. В обґрунтування своїх заперечень
посилається на  те, що позивач ототожнює
поняття „майно” та „гроші”, які чітко встановлюють ст. 190 та ст. 192
Цивільного кодексу України; що на випадок заподіяння шкоди (що намагається
довести позивач)  діяльність арбітражного
керуючого підлягає обов'язковому страхуванню, що за неналежне виконання  обов'язків ліквідатора  господарський суд замінив ліквідатора; усі
витрати ліквідатора, пов'язані з виконанням ліквідаційної процедури, авансові
звіти підтверджені  командировочними
відрядженнями, хоча і з порушенням строків, але, на думку  відповідача, це не є підставою для відмови у
відшкодуванні фактично понесених витрат; витрати на оплату послуг бухгалтера
затверджені на засіданні комітету кредиторів згідно протоколу від 26.05.2005
р., а договір буде наданий для огляду у судовому засіданні;  що оплата СПДФО ОСОБА_3 здійснена за оцінку
активів; що виплата додаткової винагороди проведена у відповідності до Закону
України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” на підставі рішення комітету кредиторів від 26.05.2005 р., де
визначені підстави виплати  - вартість
проданого майна, повернених активів.

У якості доказів відповідач надав
копію договору на виконання робіт (послуг) від 15 вересня 2004 року,
лист заст. директора ТОВ „Альянс” від 11.05.2006 р. № 164/1, копію ухвали від
31.10.2006 р.

До початку розгляду справи по суті сторони звернулися з
клопотанням про розгляд справи без фіксації судового процесу технічними
засобами. Суд, розглянувши клопотання сторін, вважає його обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню.

До початку слухання справи по суті суд звернув увагу учасників
процесу на те, що у відповідності до ст.ст. 4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України   кожна
сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд
встановив наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 лютого 2007
року по справі про банкрутство ТОВ „Удянське”
№ Б-31/20-04 при розгляді здійснення ліквідатором - арбітражним керуючим
ОСОБА_2, ліквідаційних заходів у зв'язку з визнанням постановою господарського
суду Харківської області від 15 вересня 2004 року ТОВ „Удянське” банкрутом та
введенням ліквідаційної процедури, суд, окрім іншого, встановив,  що ліквідатором  „…суду не надано доказів в обґрунтування суми
витрат на пальне, канцтовари тощо у сумі 2606,17 грн за 2004 рік та за грудень
2005 р., не надано доказів авансових
звітів по виконанню відряджень протягом 2005-2006 р.р. в сумі 1195 грн
та доказів того, що ці витрати виникли у зв'язку з необхідністю виконання
ліквідаційної процедури; … . Як  свідчать
матеріали справи, ліквідатор здійснив оплату послуг бухгалтера в сумі 8890,00
грн, але доказів укладення договору з бухгалтером не надано. Також
ліквідатором  сплачено 2500 грн СПДФО
ОСОБА_3, але доказів щодо підстав здійснення цих виплат суду не надано.”

Окрім того, цією ж ухвалою господарський суд, встановивши, що
арбітражний керуючий ОСОБА_2 неналежним чином виконує обов'язки, звільнив його
від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ „Удянське” та призначив нового
ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_1.

Надання послуг арбітражним керуючим, як суб'єктом  підприємницької діяльності, по виконанню
функцій ліквідатора у справі про банкрутство на підставі судового рішення є
згідно ч. 5 ст. 11 та  ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням. Наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.
611 Цивільного кодексу України.

Ст. 3-1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом”, норми якого регулюють правовідношення між
учасниками під час проведення процедур банкрутства, встановлює відповідальність
арбітражного керуючого за невиконання або неналежне виконання обов'язків,  у тому числі якщо такі  дії завдали шкоди боржнику або кредиторам.

Згідно до ст. 190 ЦК України майном вважаються окрема річ,
сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Згідно ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу,
щодо якого можуть виникнути цивільні права та обов'язки.

Враховуючи, що гроші є предметом матеріального світу та  відносно грошей можуть виникати цивільні
права та обов'язки, тому є підстави вважати гроші річчю, внаслідок чого, є
підстави вважати гроші майном.

У відповідності до ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі по
тексту - ЦК України) особа, яка набула
майно або зберегла його за рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно.

Отже,  вимоги ст. 1212 ЦК
України встановлюють обов'язок повернення майна, у т.ч.  грошей, які безпідставно набуті  або збережені особою за рахунок  потерпілого.

Виходячи із змісту зазначеної статті, вбачається, що позивач
повинен надати докази в обґрунтування факту безпідставного набуття арбітражним
керуючим - ОСОБА_2 грошових коштів  за
рахунок іншої особи - ТОВ „Удянське”.

Посилання позивача на те, що відповідач набув грошові кошти  без достатньої правової підстави,
встановленої законом, за рахунок ТОВ „Удянське”, оскільки збільшення в
попередньому розміру грошових коштів є результатом зменшення грошових коштів
ТОВ „Удянське”, не підтверджується відповідними доказами.

Позивач посилається на встановлені ухвалою господарського суду
факти, які не підлягають доказуванню, зокрема щодо неправомірного витрачення та
отримання коштів, що складають загальну суму 15191,17 грн, у т.ч.: 2606,17 грн
(витрати на пальне, канцтовари, тощо), 1195 грн. (відсутні авансові звіти по
виконанню відряджень протягом 2005-2006 р.р.),
8890,00 грн (за оплату послуг бухгалтеру), 2500 грн (за сплату ФОП
ОСОБА_3).  Але, як вбачається із цієї
ухвали, судом встановлено факт ненадання доказів в обґрунтування витрат
ліквідатора  під час здійснення ним
ліквідаційної процедури, внаслідок чого, інші особи отримали кошти, суд не
встановлював факту привласнення ліквідатором грошових коштів ТОВ „Удянське”.
Таким чином, твердження позивача щодо неправомірного набуття відповідачем  грошових коштів за рахунок ТОВ „Удянське” не
ґрунтується на фактах, встановлених судом.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів неправомірного набуття
відповідачем  грошових коштів за рахунок
ТОВ „Удянське”, його вимоги у частині стягнення суми 15191,17 грн суд вважає
необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до частин 11 та 13 статті 3-1 Закону України „Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”  кредитори мають право  створювати фонд для оплати послуг,
відшкодування витрат та виплати додаткової винагороди арбітражному керуючому,
його формування та порядок використання коштів визначаються рішенням комітету
кредиторів та затверджується господарським судом; кредитори мають права
встановлювати і виплачувати арбітражному керуючому за результатами його діяльності
додаткову винагороду, розмір якої затверджується господарським судом.

Із змісту положень Закону вбачається, що рішення про встановлення
розміру про порядок виплати арбітражному керуючому додаткової винагороди  надані комітету кредиторів при подальшому
затвердженні цього рішення господарським судом. Із змісту Закону не вбачається,
що додаткова винагорода виплачується лише після продажу усього майна,
результатом діяльності може бути встановлено будь-який інший результат
діяльності.

Як  свідчить протокол
засідання комітету кредиторів у справі № Б-31/20-04 про банкрутство ТОВ
„Удянське” від 26 травня 2005 року
комітетом кредиторів створено фонд оплати послуг ліквідатора ОСОБА_2,
який формується з оплати послуг ліквідатора та
додаткової винагороди у розмірі 20 відсотків від вартості реалізованого
майна, повернутих активів (майна, дебіторської заборгованості, інше), виплата
проводиться за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, поверненої
дебіторської заборгованості, по мірі надходження коштів.

Як вбачається з ухвали господарського суду Харківської області від
20 липня 2005 року по справі № Б-31/20-04 про банкрутство ТОВ „Удянське”, судом
затверджено додаткову винагороду ліквідатору ОСОБА_2 у розмірі 20 відсотків від
вартості реалізованого майна, повернутих активів.

За такими підставами, враховуючи, що комітет кредиторів чітко не
обумовив момент отримання ліквідатором додаткової винагороди: або по завершенню
ліквідаційної процедури, або по завершенню реалізації всього майна та стягнення
дебіторської заборгованості, або по мірі реалізації частки майна, а також надав
можливість отримувати додаткову винагороду по мірі надходження коштів, тому, на
думку суду, арбітражний керуючий не був позбавлений права отримати додаткову
винагороду після реалізації виявленого майна.

Із матеріалів справи також вбачається, що ухвалою від 31 жовтня
2006 року та додатковою ухвалою від 23 листопада 2006 року по справі №
Б-31-20/04 господарський суд, встановив порушення ліквідатором під час
здійснення ліквідаційної процедури,
зважаючи нерозумним
виплачувати  в подальшому
додаткову винагороду  при незадовільному
виконанні своїх обов'язків, скасував ліквідатору ОСОБА_2 додаткову винагороду,
встановлену ухвалою суду від 20.07.2005 року.

Окрім того, позивачем не надано належних доказів отримання
відповідачем додаткової винагороди у сумі 17737,60 грн, наданий звіт
ліквідатора від 12.01.2007 року, в якому є посилання на виплату додаткової
винагороди у сумі 17737,60 грн, проти чого у судовому засіданні не заперечував
і відповідач, суд не може взяти до уваги як належний доказ, з огляду не те, що
отримання грошових коштів з каси або з банківського рахунку повинно
підтверджуватися первинними фінансовими документами у відповідності до
законодавства.

При таких підставах, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено
господарському суду безпідставне набуття ліквідатором   додаткової винагороди  у  сумі
17737,60 грн.

Окрім того, позовна заява не ґрунтується на вимогах щодо
відшкодування шкоди (збитків), завданих кредиторам або боржнику неналежним
виконанням арбітражним керуючим ОСОБА_2 обов'язків ліквідатора ТОВ „Удянське”.

Враховуючи, що позивач не надав доказів набуття відповідачем
грошових коштів в розмірі 32928,77  грн
без достатніх  правових підстав, суд
вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України суд дійшов висновку про покладення судових витрат: 329,29 грн
державного мита та 118 грн на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу на позивача.

Враховуючи вищевикладене та, керуючись статтями 179, 190,  1212 Цивільного кодексу України та статтями
33-36, 44, 45, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України; ст.
3-1Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом”;  -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Суддя
Пуль О.А.