ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.

№ 11/567

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши
касаційне подання першого заступника прокурора Полтавської області в

інтересах Відділу Державної виконавчої служби Глобинського
районного

управління юстиції

на
рішення господарського суду
Полтавської області від 25.09.2001р. та

ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.12.2002р.

у справі          №11/567

за позовом           Закритого акціонерного товариства
"Аграрник"

до                        1) Відділу Державної
виконавчої служби Глобинського районного

управління
юстиції;

2) Глобинського районного
управління юстиції

про                        стягнення 366 360,42
грн.,

за участю представників:

від ЗАТ "Аграрник": не
з'явився,

від ВДВС Глобинського районного
управління юстиції: Цемох М.І. (довір.№2124 від 23.07.07)

від Глобинського районного
управління юстиції: не з'явився,

від Генеральної прокуратури
України: Громадський С.О. -прокурор відділу

(посвідчення №76),

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство
"Аграрник" звернулося до господарського суду Полтавської області і
просило суд стягнути з Відділу Державної виконавчої служби Глобинського
районного управління юстиції та Глобинського районного управління юстиції 366
360,42 грн. збитків за невиконання ухвали та наказу арбітражного суду
Полтавської області у справі №11/567 від 20.03.2001р.

Позовні вимоги обґрунтовані
бездіяльністю ВДВС Глобинського районного управління юстиції під час виконання
наказу арбітражного суду Полтавської області №11/567 від 20.03.2001. про
звернення стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Заможне" на користь ЗАТ "Аграрник" у
кількості, необхідній для задоволення стягнення 366 360,42 грн. Зокрема,
нездійсненням державною виконавчою службою дій щодо арешту, вилучення та
реалізації основних засобів (автотранспорту, тракторів та інших самохідних
машин і механізмів), незавершеного виробництва (посіви пшениці, ячменю,
соняшнику та інших культур) боржника -ТОВ "Агрофірма "Заможне".

При цьому, позивач посилається на
ст.ст.440, 441 ЦК УРСР відповідно до яких, шкода, заподіяна організації,
підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі;
організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час
виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків.

Одночасно позивач зазначає, що
позов заявлено до двох відповідачів, оскільки розпорядником коштів на
реєстраційному рахунку ВДВС Глобинського районного управління юстиції є не
відділ, а саме Глобинське районне управління юстиції.

До ухвалення рішення у даній справі
по суті, позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить у разі
ухвалення рішення про стягнення з відповідачів грошових коштів у сумі 366
360,42 грн.,  ухвалити рішення про
стягнення боргу (збитків) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 (нового
кредитора). При цьому, позивач додав до клопотання угоду про поступку права на
вимогу від 07.08.2001р., укладену між ним та ПП ОСОБА_1, відповідно до якої
позивач передав, а ПП ОСОБА_1 прийняла на себе право вимоги і стала кредитором
за рішенням арбітражного суду Полтавської області №11/567 від 20.03.2001р. щодо
стягнення з ТОВ "Агрофірма "Заможне" 366 360,42 грн. за рахунок
майна останнього, а також кредитором стосовно ВДВС Глобинського районного
управління юстиції і Глобинського районного управління юстиції стосовно
обов'язків останніх виконати рішення арбітражного суду Полтавської області
№11/567 від 20.03.2001р.

Рішенням господарського суду Полтавської
області від 25.09.2001р. (суддя Штофель Т.В.) позовні вимоги задоволено:
присуджено до стягнення з Відділу державної виконавчої служби Глобинського
районного управління юстиції на користь приватного підприємця ОСОБА_1 366
360,42 грн. заподіяної шкоди, з відстрочкою виконання до 25.12.2001р.

Рішення мотивовано обґрунтованістю
позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню
у повному обсязі з урахуванням заявленого позивачем клопотання.

Також, ухвалою господарського суду
Полтавської області від 13.12.2002р. задоволено клопотання ПП ОСОБА_1 про зміну
реквізитів у наказі суду від 25.09.2001р. та присуджено до стягнення з
Державного бюджету України на користь ПП ОСОБА_1 359 355,28 грн. шкоди,
заподіяної неправомірними діями посадових осіб відділу ДВС Глобинського
районного управління юстиції Полтавської області.

Не погоджуючись з вказаними
рішенням та ухвалою,  перший заступник
прокурора Полтавської області вніс до Вищого господарського суду України
касаційне подання, в якому просить суд їх скасувати, як такі, що ухвалені з
порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на
новий розгляд.

Колегія суддів, беручи до уваги
межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційного подання,
проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційне подання
таким, що  підлягає  задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.13 Закону України
“Про державну виконавчу службу” та ст.7 Закону України “Про виконавче
провадження” дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого
провадження можуть бути оскаржені у встановленому порядку згідно з вимогами
закону.

Право на таке оскарження може бути
реалізовано з дотриманням вимог, зокрема, статей 24, 26, 27, 32, 36, 37, 39 та
ін. Закону України “Про виконавче провадження” та в порядку, визначеному ст.85
цього Закону (у редакції, що діяв на момент ухвалення оскаржуваного рішення).

Порядок оскарження дій державного
виконавця щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських
судів встановлений ст.1212 Господарського процесуального кодексу
(ГПК) України, відповідно до якої зазначені дії не
можуть оскаржуватися в порядку позовного провадження.

Оскільки скарга подається на дії
(бездіяльність) державного виконавця у виконавчому провадженні щодо виконання
судового рішення у конкретній справі, скарга розглядається в межах цієї справи.
За результатами розгляду скарги виноситься ухвала. (ч.3 ст.1212 ГПК
України).

Згідно ч.2 ст.86 Закону України
“Про виконавче провадження” збитки, заподіяні державним виконавцем при
здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку,
передбаченому законом.

Порядок відшкодування майнової та
моральної шкоди передбачений ст.ст.440, 4401, 441, 452, 453 ЦК УРСР,
чинному на моменту ухвалення рішення, якими реалізується принцип особистої
відповідальності та передбачається вина, як умова відповідальності.

В силу встановленої законом презумпції
вини особи, що заподіяла збитки, на неї покладається обов'язок доведення своєї
невинуватості (ст.209 ЦК України).

Відповідальність за ст.4411
ЦК України настає, якщо збитки причинно пов'язані з протиправною поведінкою.

Питання ж протиправності поведінки
вирішується, як зазначалося вище, з дотриманням вимог ст. 1212 ГПК
України.

Проте, вирішуючи даний спір по суті
заявлених вимог, суд першої інстанції наведених правових норм не врахував та
безпідставно розглянув заявлені вимоги  у
позовному провадженні при фактичному оскарженні позивачем дій державної
виконавчої служби, для чого встановлено інший порядок, передбачений статтею 1212
ГПК України.

Окрім того, ухвалюючи рішення про
стягнення з відповідача збитків на користь іншої особи, яка не є позивачем у
справі, суд першої інстанції не врахував, що Господарський процесуальний кодекс
України не допускає здійснення такої процесуальної дії, як заміна позивача у
справі.

Оскаржувані рішення та ухвала  стосується прав та обов'язків особи - ПП
ОСОБА_1, яка не була залучена до участі у справі, що в силу п. 3 ч.1 ст.1109,  п.3 ч.1 ст.11110  ГПК України, є в будь-якому випадку підставою
для скасування рішення та ухвали та направлення справи на новий розгляд в
іншому складі суду.

Враховуючи викладене оскаржувані рішення
та ухвала підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції
на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 -11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційне подання першого
заступника прокурора Полтавської області задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Полтавської області від 25.09.2001р. та ухвалу господарського суду Полтавської
області від 13.12.2002р. у справі №11/567
скасувати.

3. Справу направити до
господарського суду Полтавської області на новий розгляд в іншому складі суду.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
І.М.Васищак

Суддя
В.М.Палій