ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2007 р.                                                            Справа № 47/507-07

вх. № 11262/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився  відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Донецький булочно-кондитерський комбінат" м. Донецьк

до  Приватного підприємства ВТК "Агроспілка-Харків", м. Харків

про стягнення 1886,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1886,85грн., яка виникла внаслідок неналжного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору №336 від 336. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого державного мита у розмірі 102,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, але 13.11.2007р. надав клопотання, в якому просить суд розглянути справу без участі представника позивача, яке було прийняте та задоволено судом. Також, представником позивача 13.11.2007р. були надані документи для залучення до матеріалів справи.

Відповідач  в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір №336 від 20.06.2006р. Відповідно п. 1.1. договору позивач зобов"язався виготовляти та постачати, а відповідач - приймати та оплачувати вироби, відповідно зроблених заказів, крім того позивач зазначає, що він свої зобов"язання за договором виконав у повному обсязі, а саме за період з 01.11.2006р. відпустив відповідачу продукції на суму 2959,20грн., що підтверджуються товарно-транспортними накладними.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу  України.

Позовні вимоги позивача, викладені у позовній заяві не підтверджуються відповідними доказами, а саме договір на постачання продукції №336 від 20.06.2006р. в матеріалах справи відсутній, відповідно до цього не вбачається за можливе встановити строк виконання зобов"язання відповідачем щодо оплати товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було в порядку досудового врегулювання спору надіслано на адресу відповідача вимоги, що тим самим були порушені вимоги ст. 530 ЦК України.

Крім того наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків від 01.09.2007р. не може вважатись у якості належного доказу заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки він не містить належного підпису представника відповідача.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначене, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними та не доведеними документально господарському суду, з тих підстав, що у відповідача не виникло обов"язку сплатити суму вартості за отриманий товар, оскільки відповідачем не було отримано вимоги, у зв"язку з чим у нього не настав строк виконання заобов"язання.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 102,00грн., та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позорву відмовити повністю.

Рішення підписано 10.12.2007р.

Суддя                                                                                            Светлічний Ю.В.