донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

12.11.2007 р.
справа №38/208

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:

не з'явився,

від відповідача:

Міхалін В.Г., довіреність №
б/н  від 05.11.2007року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м.Харків та Костянтинівського учбово -
виробничого підприємства українського товариства сліпих м.Костянтинівна
Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від

01.10.2007 року

по справі

№38/208

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м.Харків

до

Костянтинівського учбово -
виробничого підприємства українського товариства сліпих м.Костянтинівна
Донецької області

про  та зустрічним позовом     до
про

стягнення 50 249 грн. 05 коп   Костянтинівського учбово - виробничого
підприємства українського товариства сліпих м.Костянтинівна Донецької
області   Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1м.Харків стягнення вартості зберігання  його майна у розмірі 26677грн.84коп.,
безпідставно отриманого майна: комплекти магнипроводу у експортному  виконанні у кількості 770комплектів
вартістю 14753грн.20коп.

В С Т А Н О В
И В:

В С Т А Н О В
И В:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1м.Харків  звернувся
до господарського суду Донецької області з позовом до Костянтинівського учбово
- виробничого підприємства українського товариства сліпих м.Костянтинівна
Донецької області  про  стягнення залишку не переробленого матеріалу
у кількості 10347кг., відходів матеріалу у кількості 7085кг,  заборгованості в сумі 20000грн., безпідставно
отриманих грошових коштів в сумі 46грн.40коп., всього суми 50
249грн.05коп./арк. справи 2-3, том1/

Костянтинівське учбово - виробниче
підприємство українського товариства сліпих м.Костянтинівна Донецької області
звернулось до господарського суду Донецької області з зустрічною позовною
заявою до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1м.Харків
про стягнення вартості зберігання  його
майна у розмірі 26677грн.84коп., безпідставно отриманого майна: комплекти
магнипроводу у експортному  виконанні у
кількості 770комплектів вартістю 14753грн.20коп. / арк. справи 94-95, том1/

Ухвалою від 30.07.2007року
господарський суд Донецької області
прийняв зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним
позовом у справі №38/208. /арк. справи 127, том1/

Рішенням від 01.10.2007року
господарський суд Донецької області у справі №38/ 208 /суддя Радіонова  О.О./ позовні вимоги за первісним позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м. Харків до
Костянтинівського учбово - виробничого підприємства українського товариства
сліпих м. Костянтинівка Донецької області
задовольнив частково; зобов'язав відповідача за первісним позовом повернути
позивачу Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1м. Харків
залишок не переробленого матеріалу у кількості 10347кг,  відходи матеріалів у кількості 7085кг  за договором підряду № 2 від 01.03.2006року;
стягнув з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним
позовом суму у розмірі 46,4 грн. та судові витрати за первісним позовом; в
іншій частині позову відмовив в зв'язку з безпідставністю; у зустрічному позові
Костянтинівського учбово - виробничого підприємства українського товариства
сліпих м. Костянтинівка Донецької області
до  Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м. Харків про стягнення вартості зберігання
його майна у розмірі 26677 грн. 84 коп.; безпідставно отриманого майна:
комплекти магнітопроводу у експортному виконанні у кількості 770 комплектів
вартістю 14753 грн. 20 коп., відмовив у зв'язку з недоведеністю./арк. справи
154-158, том1/

Рішення мотивоване тим, що
01.03.2006 року між Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1.
та Костянтинівським учбово-виробничим підприємством українського товариства
сліпих Донецька область м.Костянтинівка було укладено договір підряду №2,
предметом якого згідно п. 1.1 договору є переробка сталі електротехнічної
шляхом штамповки в ярмо якір, а також погашення заборгованості підрядником по
матеріалу замовника у розмірі 11107 кг, яка виникла в результаті діяльності по
договорам № 12/09 від 12.09.2003року та № 1 від 04.01.2004року; договір
передбачає певний порядок виконання взаємних зобов'язань, а саме: відповідач
(підрядник за договором) має переробити сталь в комплекти ярма та якоря з
розрахунку 2,8 кг сталі на один комплект, з яких 1,3 кг залишається у вигляді
відходів (п.п. 2.1,2.3 договору), а позивач (замовник) має оплатити роботу, вартість
роботи із рахунку 6,8 грн. за комплект (п. 4.1 договору); на виконання вимог
зазначеного договору позивач поставив відповідачу матеріал за накладними №16
від 20.06.2006року, №14 від 06.06.2006року у кількості 14600 кг плюс 11 107 кг
( п.1.1 договору); відповідач повернув 100 кг сталі за накладною №134 від
09.08.2006року; тобто, позивач поставив відповідачу матеріалу для переробки
25607 кг.; в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання виконав
частково, а саме: передав позивачу готову продукцію (комплекти) у кількості
5450 шт. за накладними №85/41 від 06.06.2006року, №113/57 від 07.07.2006року,
№130/69 від 09.08.2006року, №160/89 від 16.10.2006року, №114/58 від
07.07.2006року, №117/61 від 13.07.2006року, №129/68 від 09.08.2006року, №159/88
від 16.10.2006року - всього в кількості 8175 кг.;на момент подачі позову
відповідач не повернув відходи матеріалу у кількості 7085кг (з розрахунку 1,3кг
на комплект) та не переробив у готову продукцію 10347 кг.; вартість роботи
відповідача по виготовленню комплектів згідно договору складає 5450 шт.*6,8грн.
за комплект, а всього 37060 грн.; позивач перерахував відповідачу 40856,4 грн.,
що підтверджено платіжними дорученням № 42 від 18.08.2005року, № 44 від
30.08.2005року, квитанцією № 68 від 07.07.2006року, платіжними дорученнями № 28
від 14.07.2006року, № 31 від 09.08.2006року, № 37 від 18.10.2006року;відповідач
повернув позивачеві 3750 грн., що підтверджено платіжними дорученням № 220 від
14.11.2005року та № 233 від 29.11.2005року; надлишково перерахована  позивачем сума складає 46,4 грн.; вимоги
стосовно стягнення  з відповідача залишку
не переробленого матеріалу у кількості 10347кг та  відходів матеріалів у кількості 7085кг є
такими, що доказані, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позивач поставив  відповідачу оснастку (штампи та пресувальний
засіб) за накладними №21 від 12.08.2006року, №18 від 07.07.2006року, №12 від
06.06.2006року, №11 від 23.05.2006року на загальну суму 20000,00 грн. та
просить стягнути з відповідача їх вартість; дані вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки в договорі вартість матеріалу сторонами взагалі не
визначена; пунктом 1.2 договору передбачалося, що замовник зобов'язувався
поставити підряднику у 2006році для переробки матеріал: сталь ел.технічну б/у
та при виробничої необхідності оснастку для її переробки: штампи на ярмо та
якір, а підрядник зобов”язувався виготовити із поставленого матеріалу комплекти
магнітопроводу; договором не передбачений обов”язок відповідача щодо оплати
поставленого матеріалу, оприсовочного пристрою та штампів на ярмо та якір.

Відносно вимог зустрічного позову
суд першої інстанції зазначає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки між
сторонами по справі договір зберігання не укладався, а повідомлення  позивача за зустрічним позовом щодо сплати
вартості зберігання матеріалу не можна вважати підставою для стягнення з
відповідача за зустрічним позовом вартості зберігання майна у розмірі 26677, 84
грн.;посилання позивача за зустрічним позовом на ст.ст. 1212, 1214 ЦК України
суд відхиляє, оскільки загальні положення про зобов'язання у зв'язку з
набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, в даному випадку
не мали місця; комплекти магнітопроводу, які просить позивач за зустрічним
позовом стягнути з відповідача,  не
можуть вважатися  безпідставно отриманим
майном;суд вважає, що позивач за зустрічним позовом не довів суду вимоги  з посиланням на відповідні докази, а відтак у
задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1м.Харків  в апеляційній
скарзі просить частково скасувати рішення господарського суду Донецької області
від 01.10.2007року в частині відмови у вимогах позивача щодо стягнення
заборгованості в сумі 20000грн., прийняти нове рішення, яким позовні вимоги за
первісним позовом задовольнити у повному обсязі посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права./ арк. справи
11-13, том2/

Апеляційна скарга мотивована тим,
що договір №2 від 01.03.2006року за своєю правовою природою є змішаним, містить
ознаки як договору підряду так і договору поставки; розділ 5 договору  має назву “Умови поставки” та регулює  такі істотні умови договору поставки як
предмет, ціна кількість; позивач поставив
відповідачу оснастку (штампи та пресувальний засіб) за накладними №21
від 12.08.2006року, №18 від 07.07.2006року, №12 від 06.06.2006року, №11 від
23.05.2006року на загальну суму 20000,00 грн., строк оплати встановлено листами
№3 від 21.03.2007року та №5 від 21.05.2007року у відповідності з вимогами ст.
530 Цивільного кодексу України; відповідач повинен оплатити поставлену оснастку
та пресувальний засіб, оскільки поставка оснастки (штампи та пресувальний
засіб)  не була  безоплатною
передачею підрядчику у користування, оскільки між сторонами не визначено
умови такого безоплатного користування майном, строки повернення, крім того,
повернути його після використання не є можливим, не є даруванням, не входила у
ціну переробки , так як здійснювалась не регулярно, разом з наданням матеріалу,
а за додатковим замовленням, але разом з тим,
вартість робіт підрядника залишалась
однаковою, незалежно від того поставлялась оснастка разом з матеріалом
або ні. Оскільки договором №2 від 01.03.2006року передбачається поставка
оснастки, а пресувальний засіб є різновидом оснастки,  у накладній № 21 від 12.08.2006року у якості
підстави поставки вказано даний договір, накладна підписана сторонами та
скріплена печатками, сторони не заперечували проти віднесення поставки
пресувального засобу до вказаного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просить  апеляційну скаргу
позивача задовольнити частково , встановити факт взаємозаліку 5 штампів та 770
комплектів магнітопроводу у експортному виконанні, на виготовлення яких було
використано 2156кг сталі ел. технічної б/у, що поставлена позивачем; стягнути з
відповідача неперерблений матеріал за виключенням 2156кг; вартість висічки у
відповідності з п.2.4 договору -354грн.25коп., у інших вимогах відмовити,
враховуючи той факт, що пресувальний засіб відповідачу не поставлявся,  відповідач у суді першої інстанції заявляв
клопотання відносно здійснення експертизи відносно  автентичності підпису директора підприємства
на накладній, за якою отримувався пресувальний засіб; штампи, що поставлялись
відповідачу, не є безповоротно зношувальними деталями, щоб унеможливлювало їх
повернення, відповідач не заперечує проти повернення штампів./арк. справи 18,
том 2/

Костянтинівське учбово - виробниче
підприємство українського товариства сліпих м.Костянтинівна Донецької області
звернулось до  Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою,
в якій просить рішення господарського суду Донецької області від
01.10.2007року у справі №38/208 скасувати в частині витрат на зберігання
висічки в сумі 201грн. після закінчення дії договору; зайво стягнутого
матеріалу у кількості 2156кг вартістю 4743грн20коп.; відмові у стягненні
10010грн. за  поставлені комплекти
магнітопроводу в експортному виконанні;висновків суду про встановлення факту
поставки у адресу відповідача пресувального приладу та нової вартості висічки
та прийняти нове рішення, яким за первісним позовом стягнути з відповідача  непероблений матеріал у кількості 8191кг,
вартість висічки у відповідності договором в сумі 354грн.25коп.;за зустрічним
позовом  стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м. Харків
вартість зберігання висічки в сумі 201грн.; встановити  факт взаємозаліку за поставлені штампи  вартістю 10000грн. 770 комплектів
магнітопровода у експортному виконанні вартістю 10010грн. посилаючись на невідповідність
висновків, викладених у рішенні суду фактичним обставинам справи. /арк.
справи25-26, том2/

Апеляційна скарга мотивована тим,
що, на думку відповідача, у разі закінчення строку договору, якщо замовник
відмовляється забрати майно, що йому належить, то підрядчик має право вимагати
від нього забрати майно, що безпідставно зберігається, для чого надати
відповідний строк, а при відмові визначити вартість зберігання і вимагати її
отримання у відповідності з вимогами ст. 1214 Цивільного кодексу України; тобто
відповідач не зобов'язаний безкоштовно зберігати майно позивача після
закінчення строку дії договору №2 від 01.03.2006року, тобто після
31.04.2007року; оскільки реалізована відповідачем висічка була  11.09.2007року, то строк безпідставного
зберігання складає 134 дня, вартість зберігання майна складає 1% від вартості
майна, що зберігається, за кожний день зберігання, про що позивач повідомлений
у листопаді 2006року; суд першої інстанції безпідставно визначив вартість
висічки в сумі 7439грн.25коп., тоді як у відповідності з вимогами п. 2.4
договору №2  її вартість складає  50грн. за 1тону; суд першої інстанції
безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з позивача
безпідставно отриманого майна: комплекти магнипроводу у експортному  виконанні у кількості 770комплектів вартістю
14753грн.20коп, враховуючи те, що суд зобов'язав відповідача повернути позивачу
непероблений матеріал у кількості
10347кг, тобто без врахування 2156кг, з яких виготовлені дані комплекти,
тому висновки суду є суперечливими. Відповідач заперечує факт отримання
пресувального засобу , відносно штампів зазначає, що вони можуть бути повернуті
в натурі, оскільки не безповоротно зношувальними деталями.

Представник Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м. Харків у судове засідання
не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним
чином.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України
„Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України
на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали
господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при
розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для
справи.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційні скарги,  судова
колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з
викладенням нової мотивувальної частини з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції, 01.03.2006року між Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_1. /замовник/ та Костянтинівським учбово-виробничим підприємством
українського товариства сліпих Донецька область м.Костянтинівка /підрядник/
укладений договір підряду №2, предметом якого згідно п. 1.1 договору є
переробка сталі електротехнічної шляхом штамповки в ярмо якір, а також
погашення заборгованості підрядником по матеріалу замовника у розмірі 11107 кг,
яка виникла в результаті діяльності по договорам № 12/09 від 12.09.2003р. та №
1 від 04.01.2004р./ арк. справи 9, том1/.

Пунктом 1.2 договору передбачено,
що замовник зобов'язувався поставити підряднику у 2006р. для переробки
матеріал: сталь ел.технічну б/у та при виробничої необхідності оснастку для її
переробки: штампи на ярмо та якір, а підрядник зобов'язувався виготовити із
поставленого матеріалу комплекти магнітопроводу.

Як вбачається з матеріалів справи,
на виконання умов договору, позивач поставив відповідачу матеріал за накладними
№16 від 20.06.2006року, №14 від 06.06.2006року у кількості 14600 кг./ арк.
справи 32- 33, том1/.

Відповідач повернув 100 кг сталі за
накладною №134 від 09.08.2006року./арк. справи 42, том1/.

За постановою Донецького
апеляційного господарського суду від 14.02.2006року у справі № 16/272, що
вступила у законну силу, Костянтинівське учбово - виробниче підприємство
українського товариства сліпих м.Костянтинівна Донецької області було
зобов'язано повернути позивачу, Суб'єкту підприємницької діяльності Фізичній
особі ОСОБА_1, м. Харків неперероблений матеріал -сталь електротехнічну б/у за
договором №12/09 від 16.09.2003р. в розмірі -34 кг., за договором №1 від
04.01.2004р. -11107 кг., у загальній кількості -11141 кг., усього в кількості
11141 кг./арк. справи, 13-21, том 1/.

Сторони у справі за умовами
договору №2 від 01.03.2006року передбачили, що
відповідачем здійснюється погашення заборгованості підрядником по
матеріалу замовника у розмірі 11107 кг, яка виникла в результаті діяльності по
договорам № 12/09 від 12.09.2003року та № 1 від 04.01.2004року / п. 1.1 договору/
шляхом  виготовлення комплектів
магнітопроводу із матеріала замовника, підрядник в якості погашення
заборгованості по матеріалу виготовляє по 300 комплектів із свого матеріалу
щомісячно, до повного погашення заборгованості, починаючи з березня 2006року.
/п.1.3 договору/.

Таким чином,  загальна кількість сталі електротехнічної
б/у, яку повинен був переробити відповідач складає 25607 кг./ 14600 -100 =
14500+ 11107/.

Відповідач свої зобов'язання
виконав частково, а саме: передав позивачу готову продукцію (комплекти) у
кількості 5450 шт. за накладними №85/41 від 06.06.2006року, №113/57 від
07.07.2006року, №130/69 від 09.08.2006року, №160/89 від 16.10.2006року, №114/58
від 07.07.2006року, №117/61 від 13.07.2006року, №129/68 від 09.08.2006року,
№159/88 від 16.10.2006року./арк. справи 42-47, том1/.

Предмет первісних позовних вимог -
стягнення залишку не переробленого матеріалу у кількості 10347кг., відходів
матеріалу у кількості 7085кг,
заборгованість в сумі 20000грн., безпідставно отримані грошові кошті в
сумі 46грн.40коп., всього суми 50 249грн.05коп./арк. справи 2-4, том1/.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526
ЦК України, зобов'язання повинно бути виконано належним чином  відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.

Частиною 1 ст. 840 Цивільного
кодексу України передбачено: якщо робота виконується частково або в повному
обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання
цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про
використання матеріалу та повернути його залишок.

У відповідності з умовами договору
відповідач  має переробити сталь в
комплекти ярма та якоря з розрахунку 2,8 кг сталі на один комплект, з яких 1,3
кг залишається у вигляді відходів (п.п. 2.1,2.3 договору).

Враховуючи той факт, що позивач
поставив  відповідачеві для переробки
сталь електротехнічну б/у у кількості 25607 кг, відповідач  на виконання умов договору №2 від
01.03.2006року поставив позивачу 5450 комплектів магнітопровода, тобто витратив
для виготовлення даних комплектів 5450*2,8 =15260кг , з яких відходи складають
7085кг, відповідач зобов'язаний повернути позивачу 10347кг.

Представники сторін у судовому
засіданні апеляційної інстанції не заперечували проти правомірності
зобов'язання відповідача повернути саме цю кількість сталі в кг, незважаючи на
те, що первісно у відповідача було зобов'язання погасити заборгованість  по матеріалу замовника у розмірі 11107 кг,
яка виникла в результаті діяльності по договорам № 12/09 від 12.09.2003року та
№ 1 від 04.01.2004року / п. 1.1 договору/ шляхом  виготовлення комплектів магнітопроводу із
матеріала замовника, підрядник в якості погашення заборгованості по матеріалу
виготовляє по 300 комплектів із свого матеріалу щомісячно, до повного погашення
заборгованості, починаючи з березня 2006року. /п.1.3 договору/.

Виходячи з п. 2.3 договору №2 від
01.03.2006року висічка електротехнічної сталі є власністю замовника / позивача/
та підлягає поверненню  з розрахунку один
пакет якоря 0,43кг та за один пакет ярма 0,87кг стального лому. У разі
недостачі висічки здійснюється оплата кількості, що недостає,  на рахунок замовника за розцінками
Костянтинівського заводу Вторчормет.

Тобто, враховуючи, що
відповідач  на виконання умов договору №2
від 01.03.2006року поставив позивачу 5450 комплектів магнітопровода, оскільки
при виготовленні одного комплекту залишається 1,3 кг висічки, відходи складають
7085кг.

Вимоги відповідача щодо стягнення
вартості висічки в сумі 354грн.25коп.. яка розрахована виходячи з кількості
7085кг висічки, яку відповідач зобов'язаний повернути , та п. 2.4 договору, де
вартість висічки встановлено -50грн.за тону, в зв'язку з тим, що у відповідача
на цей час дана висічка відсутня, не приймається судовою колегією Донецького
апеляційного господарського суду, оскільки на відповідача за умовами п. 2.3
договору  покладається обов'язок
повернути висічку в натурі.  Вивіз
металобрухту / висічки/ відповідач повинен був здійснювати тільки за
узгодженням з позивачем. /п.2.4 договору/.

Але суд першої інстанції
безпідставно зазначив, що вартість відходів складає  7 439грн.25коп.,  розрахувавши її у відповідності з п. 2.3
договору,  за розцінками
Костянтинівського заводу Вторчормет, та листа №444 від 21.05.2007року / арк.
справи 28, том1/ Костянтинівського заводу Вторчормет відносно вартості  металобрухту. Пункт 2.3 договору передбачає
оплату висічки по розцінкам Костянтинівського заводу Вторчормет у разі недостачі.
У даному випадку факт недостачі висічки не підтверджено матеріалами справи.

Тобто, позовні вимоги в частині
стягнення залишку не переробленого матеріалу у кількості 10347кг та відходів
матеріалів у кількості 7085кг є таким, що підлягають задоволенню.

Пунктом 4.1 договору передбачено,
що замовник сплачує за виготовлення комплектів магнітопровода із розрахунку
6,80 грн. за комплект (3,4 гр. -якір, 3,4 -ярмо). Вид розрахунку: на протязі
трьох днів після отримання деталей на розрахунковий рахунок підрядника або при
отриманні внесенням готівкою до каси УПП УТОС. У разі прострочки оплати, роботи
за договором припиняються.

Оскільки, відповідач  на виконання умов договору №2 від
01.03.2006року поставив позивачу 5450 комплектів магнітопровода, позивач у
відповідності з вимогами умов договору повинен був сплатити за виготовлення
даних комплектів  5450 шт.*6,8грн. за
комплект, а всього 37060 грн.

Позивач перерахував відповідачу
23106 грн., що підтверджується квитанцією № 68 від 07.07.2006року в сумі
2380грн, платіжними дорученнями № 28 від 14.07.2006року в сумі 6800грн , № 31
від 09.08.2006року в сумі 6800грн., № 37 від 18.10.2006року в сумі 7126грн.
/арк. справи 40-41, том1/.

Відповідно гарантійного листа від
22.05.2006року за №145 відповідач зобов'язався повернути оплату за платіжними
дорученням №42 від 18.08.2005року  на
суму 13750грн. за платіжними дорученнями №44 від 30.08.2005року на суму
4000грн. / підстава перерахування грошей -договір №5 від 01.05.2005року / арк.
справи 38,39, том1/ згідно договору №2 від 01.03.2006року паралельно поверненню
електротехнічної сталі б/у в кількості 11107кг. /арк. справи30, том1/.

Відповідач повернув позивачеві 3750
грн., що підтверджено платіжними дорученням № 220 від 14.11.2005року та № 233
від 29.11.2005року.

Листом  №5 від 21.05.07 позивач запропонував
відповідачеві, спираючись на ст.530 ЦК України повернути йому безпідставно
перераховану суму у розмірі 46,4 грн., яку відповідач до теперішнього часу не
повернув./ арк. справи 26, том1/.

Тобто, з вищевикладеного
вбачається, що  позовні вимоги в частині
стягнення 46грн.40коп. підлягають задоволенню.

Позивач за первісним позовом,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості в сумі 20000грн. за поставку
відповідачу оснастки для переробки матеріалу , а саме: опресовувального приладу
та штампів для ярма та якоря посилається на п.5.2, 1.2 договору №2 від
01.03.2006року та накладні №21 від 12.08.2006року, №11 від 23.05.2006року, №12
від 06.06.2006року, №18 від 07.07.2006року.

Як вбачається з зазначених
накладних, підставою  передачі майна
вказано договір №2 від 01.03.2006року.

У відповідності із п.5.2 договору
№2 від 01.03.2006року  при  виникненні виробничої необхідності замовник
зобов'язується поставляти по замовленню підрядника оснастку для переробки
поставляємого матеріалу : штампи на ярмо та якір за ціною 2000грн. за одиницю.
Прострочка з поставкою оснастки чи її аварійний вихід з строю не є прострочкою
виконання основного зобов'язання.

Тобто, цим пунктом договору
встановлений обов'язок позивача поставити відповідачу по замовленню відповідача
штампи на ярмо та якір, встановлена  ціна
2000грн. за одиницю.

Пунктом 1.2 договору передбачалося,
що замовник зобов'язувався поставити підряднику у 2006р. для переробки
матеріал: сталь ел.технічну б/у та при виробничої необхідності оснастку для її
переробки: штампи на ярмо та якір, а підрядник зобов'язувався виготовити із
поставленого матеріалу комплекти магнітопроводу.

Таким чином, даним пунктом договору
не встановлений обов'язок відповідача оплатити позивачу вартість поставлених на
виконання п.5.2 договору штампів, дані штампи поставлялись для переробки сталі
у комплекти магнітопроводу.

Факт встановлення ціни за одиницю
не встановлює обов'язок відповідача оплатити поставлені штампи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору , одностороння зміна його умов не допускається / ст. 525 Цивільного
кодексу України/.

Поставка опресовувального приладу
взагалі умовами договору не передбачена. Факт того, що опресовувальний прилад є
частиною оснастки, як вважає позивач, не підтверджено матеріалами справи.

Тому, ствердження суду першої
інстанції відносно того, що пресувальний прилад було поставлено за умовами
договору №2 від 01.03.2006року є безпідставним.

Посилання позивача у апеляційній
скарзі відносно того, що відповідач повинен оплатити поставлену оснастку та
пресувальний засіб по накладним №21 від 12.08.2006року; №11 від 23.05.2006року;
№ 12 від 06.06.2006року; №18 від 07.07.2006року, не підтверджується матеріалами
справи, не відповідає умовам договору №2.

Крім того, відповідач зазначає, що
штампи вони не є безповоротно зношувальними деталями, можуть бути повернуті в
натурі.

З урахуванням зазначеного, позовні
вимоги за первісним позовом відносно стягнення 20000грн. у якості
заборгованості за поставлені пресувальний прилад та штампи обґрунтовано визнані
судом першої інстанції такими, що не підлягають задоволенню.

Відносно вимог зустрічної позовної
заяви судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає
наступне.

Предмет зустрічного позову -
стягнення вартості зберігання   майна
позивача  у розмірі 26677грн.84коп.,
безпідставно отриманого майна: комплекти магнипроводу у експортному  виконанні у кількості 770комплектів вартістю
14753грн.20коп. на підставі ст. 1212, ст. 1214 Цивільного кодексу України./
арк. справи 94-95, том1/

Згідно вимог  частини 1 ст. 937 ЦК України  договір зберігання укладається у письмовій
формі у випадках, встановлених ст. 208 цього Кодексу. У письмовій формі
належить вчиняти правочини між юридичними особами, між фізичною особою та
юридичної особою, крім правочинів, передбачених частиною 1 ст. 206 цього
Кодексу    ( частина 1 ст. 208 ЦК
України).

В даному випадку суд першої
інстанції встановив, що між сторонами по справі договір зберігання не
укладався, а повідомлення  позивача за
зустрічним позовом щодо сплати вартості зберігання матеріалу не можна вважати
підставою для стягнення з відповідача за зустрічним позовом вартості зберігання
майна у розмірі 26677грн 84 коп.

Тобто, договір зберігання між
сторонами відсутній, що унеможливлює задоволення вимог відповідача відносно
стягнення вартості зберігання   майна
позивача  у розмірі 26677грн.84коп.

Посилання відповідача у апеляційній
скарзі на те, що,  у разі закінчення
строку договору, якщо замовник відмовляється забрати майно, що йому належить,
то підрядчик має право вимагати від нього забрати майно, що безпідставно
зберігається, для чого надати відповідний строк, а при відмові визначити
вартість зберігання і вимагати її отримання у відповідності з вимогами ст. 1214
Цивільного кодексу України, не приймається судовою колегією Донецького
апеляційного господарського суду виходячи з того, що договір між сторонами не
укладався; ст. 1214 Цивільного кодексу України передбачає відшкодування доходів
від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання.

Такими прибутками можуть бути :
реальний  прибуток від передачі цього
майна в оренду тощо. Обов'язок  доказу
розміру  таких прибутків лежить на
потерпілому.

Обов'язок повернути безпідставно
отримане майно є різновидом цивільно -правової санкції , а не мірою
відповідальності.

Стаття 1213 Цивільного кодексу
України передбачає, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому  безпідставно набуте майно в натурі.

Стягнення 14753грн. вартості  комплектів магнітопроводу у експортному виконанні
у кількості  770 комплектів не є
безпідставно отримане майно у відповідності зі
ст. 1212 Цивільного кодексу України / див. зустрічний позов , арк.
справи 94, том1/

Тобто, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом не
підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги відповідача,
відносно встановлення факту взаємозаліку 5 штампів та 770 комплектів
магнітопроводу у експортному виконанні, на виготовлення яких було використано
2156кг сталі ел. технічної б/у, що поставлена позивачем, яка не була предметом
ані первісного позову, ані зустрічного позову, судова колегія її не розглядає,
оскільки у відповідності з  ст. 101
Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не
приймаються та не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду суду
першої інстанції.

Доводи скаржників судовою колегією
не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова
колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній
справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви,
з яких подані апеляційні скарги не можуть бути підставою для  скасування рішення, оскільки спростовуються
вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України
витрати по сплаті держмита за подання апеляційних скарг відносяться на
скаржників.

Керуючись  ст. ст. 43, 49, 53, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд

П О С Т А Н О
В И В:

Відновити строк на подання
апеляційної скарги Костянтинівського учбово - виробничого підприємства
українського товариства сліпих м.Костянтинівна Донецької області .

Рішення господарського суду
Донецької області від 01.10.2007року у справі №38/208 залишити без змін,
апеляційні скарги  Костянтинівського
учбово - виробничого підприємства українського товариства сліпих
м.Костянтинівна Донецької області  та  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1м.Харків  - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС