ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

12.12.07                                                                                           Справа  № 17/246

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                       Мурської Х.В.

суддів                                                          Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

При секретарі судового засідання            Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «ЕРГО», м. Львів

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.11.2007 року

у справі № 17/246, суддя Ділай У.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Феєрверк», м. Київ

до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «ЕРГО», м. Львів

про стягнення 60 170 грн. 80 коп. боргу,

за участю представників

від позивача – не з’явились;

від відповідача –Самардак І.С. –представник.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.11.2007 року у справі № 17/246 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Феєрверк»про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «ЕРГО»заборгованості в розмірі 60 170 грн. 80 коп.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та підставністю вимог позивача, їх відповідністю вимогам законодавства, зокрема тим, що відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували виконання останнім взятих на себе договірних зобов’язань. Так, місцевим господарським судом визнано встановленим факт передачі позивачем відповідачу товару на загальну суму 79 778 грн., з якої неоплаченою залишилась сума 57 942 грн. 02 коп., а тому, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу за прострочення виконання взятих на себе зобов’язань 3% річних, інфляційні та пеню, що з врахуванням суми основного боргу становить 60 170 грн. 80 коп.

Скаржник - ТОВ «НВП «ЕРГО», не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить оскаржуване рішення скасувати з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.12.2007 року скаржника зобов’язано уточнити вимоги апеляційної скарги. позивача –подати відзив на апеляційну скаргу, сторін попереджено про наслідки неявки в судове засідання.

Позивач вимог ухвали суду від 04.12.2007 року в частині подання відзиву на апеляційну скаргу не виконав, участі уповноваженого представника в судовому засіданні  не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Скаржник вимог ухвали суду в частині подання уточнення вимог апеляційної скарги не виконав, однак його представник в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просить рішення місцевого господарського суду у даній справі скасувати в частині стягнення з ТОВ «НВП «ЕРГО»3% річних, інфляційних та пені, що в сукупності складає 2 228 грн. 78 коп.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 02.11.2007 року у даній справі –залишити без змін, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а  також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Як встановлено місцевим господарським судом, 23.11.2005 року між ТОВ «Феєрверк»(Постачальник) та ТОВ «НВП «ЕРГО»(Покупець) було укладено договір постачання товару № 34/11, згідно з п.п. 1.1. якого Постачальник зобов’язувався постачати, а Покупець приймати та оплачувати на умовах та в порядку, що визначається цим Договором товари в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації та накладних, які є невід’ємними частинами Договору.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов укладеного договору, за період з грудня 2005 року по листопад 2006 року позивачем у справі поставлено відповідачу товару на загальну суму 79 778,00 грн., що не заперечується представником скаржника та підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, а саме: № ФК-1918 від 14.12.2005р. на суму 16 280,00 грн.; № ФК-0000441 від 17.02.2006р. на суму 8986,00 грн.; № ФК-002927 від 23.11.2006р. на суму 27 256,00 грн; № ФК-002928 від 23.11.2006р. на суму 27 256,00 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору, розрахунки за поставлений товар здійснюються Покупцем у безготівковому порядку протягом 7 банківських днів з моменту реалізації товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

27 квітня 2007 року відповідачем було повернуто позивачу частину товару на загальну суму 17 835, 98 грн., що не заперечується скаржником. Решту товару відповідач позивачу не повернув, оплати решти товару - не провів, доказів його реалізації - не подав.

Відповідач свої зобов’язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав частково, сплативши позивачу станом на травень 2007 року 4 000 грн.

В апеляційній скарзі скаржник покликається, зокрема, на ту обставину, що укладеним між сторонами договором визначено момент оплати товару, а саме: сім днів з моменту його реалізації (п. 6.1. договору). Позивачем не доведено факт реалізації ТОВ «НВП «ЕРГО»товару на суму  57 942,02 грн., а тому, на переконання скаржника, вимоги позивача щодо сплати на його користь 3% річних, інфляційних та пені, є безпідставними, оскільки строк виконання зобов’язання не настав.

Однак, судова колегія не погоджується з даними доводами скаржника, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, згідно з п. 6.1. договору розрахунки за поставлений товар здійснюються Покупцем у безготівковому порядку протягом 7 банківських днів з моменту реалізації товару.

Пунктом 6.2. договору сторони передбачили, що в разі несплати коштів за отриманий товар Покупець зобов’язується повернути товар на першу вимогу Постачальника не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати отримання такої вимоги. Залишок боргу Покупець повинен перерахувати на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 банківських днів після надходження вимоги про повернення товару.

Позивач скористався своїм правом, закріпленим у п. 6.2. договору, надіславши 16.06.2007 року на адресу відповідача претензію за № 195/07 від 11.06.2007 року (докази надіслання наявні в матеріалах справи) з вимогою сплатити кошти в розмірі 57 942,02 грн., зазначивши при цьому, що у разі наявності залишків нереалізованого товару –повідомити про це постачальника. Додатком до даної претензії було долучено два примірники Акта взаєморозрахунків станом на 11.06.2007 року.

При зверненні з позовом ТОВ «Феєрверк»долучило акт звірки взаєморозрахунків станом на 11.06.2007 року, підписаний обома сторонами та скріплений печатками товариств. Згідно даного акта  заборгованість ТОВ «НВП «ЕРГО»перед ТОВ «Феєрверк»за поставлений за період з грудня 2005 року по листопад 2006 року товар становить 57 942,02 грн., що не заперечується скаржником.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем позивача про залишок нереалізованого товару на суму 57 942,02 грн., про що його просив позивач у претензії № 195/07 від 11.06.2007 року.

Статтею 193 ГК України, яка кореспондує зі статтею  526 ЦК України, передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських  відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах  звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб’єкта, який порушив зобов’язання, не звільняє цього суб’єкта від обов’язку виконати зобов’язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов’язання. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Порушення боржником, взятих на себе зобов’язань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні встановлених законом та договором мір відповідальності (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання ( ч. 3 ст. 549).

Підпунктом 9.6. договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати покупцем товару, останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБ України від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку позивача, останнім за період з 20.06.2007 року по 07.08.2007 року нараховано відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБ України з врахуванням кількості прострочених днів від суми, яка станом на 07.08.2007 року залишилась неоплаченою, що становить 1 193, 76 грн.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання  грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три  проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивачем правомірно за період з 20.06.2007 року по 07.08.2007 року нараховано відповідачу 3% річних, що становить 223, 83 грн., а також 811,19 грн. інфляційних нарахувань.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, - зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Таким чином, позивач правомірно та обґрунтовано звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ «НВП «ЕРГО»суми боргу в розмірі 60 170, 80 грн., у тому числі 3% річних, інфляційних нарахувань та пені.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 02.11.2007 року у справі № 17/246 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.   Справу повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                            Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                   Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                   Кордюк Г.Т.