ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  05-5-7/6777-39/1

15.10.07

За позовом     Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Енерго - Арм"

про                   стягнення 29 060,11 грн.

Суддя  Гумега О.В.

Представники:

Від позивача: Гнатюк І.О. (довіреність № б/н від 01.02.2007 р.)

Від відповідача: Кампо С.В. (довіреність № 3/07 від 19.02.2006 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 29060,11 грн. за неналежне виконання умов договору поставки № від 17.03.2006р. (№ 1/03 від 15.03.2006р.). Зазначена сума включає в себе: пеню в розмірі 16155,62 грн. та штраф в розмірі 12904,49 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання вимог зазначеного договору сплатив відповідачу грошові кошти, проте, відповідач в порушення умов договору зобов‘язання по поставці продукції виконував з порушенням строків поставки. Позивач також просить покласти на відповідача судові витрати, пов‘язані з розглядом цієї справи.

Ухвалою суду від 25.05.2007 р. № 05-5-7/6777 (суддя Якименко М.М.) позовні матеріали були повернуті позивачеві без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2007р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.05.2007 р. № 05-5-7/6777 скасовано, а справу № 05-5-7/6777 направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Згідно розпорядження №15 від 15.08.2007р. В.о. заступника Голови Господарського суду міста Києва в зв‘язку із закінченням строку повноважень судді Якименко М.М. справу № 05-5-7/6777 передано для подальшого розгляду судді Гумезі О.В.

Ухвалою суду від 20.08.2007р. справу № 05-5-7/6777 прийнято до провадження суддею Гумегою О.В. та призначено розгляд спору у справі на 11.09.2007 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким проти заявлених позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову та припинити провадження у справі у зв’язку із відсутністю предмету спору, мотивуючи тим, що відповідач здійснив повну поставку обладнання із простроченням у зв’язку із перешкодами, створеними третіми особами, та зазначив, що 07.08.2007р. між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-російське підприємство «Стан-Комплект»був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого відповідач прийняв на себе право вимоги і став кредитором по контракту № 07-1433/99 від 01.03.1999р., укладеному між первісним кредитором –ТОВ «СП «Стан-Комплект»та Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (позивачем) на суму 30000,00 грн. Про зміну кредитора у зобов’язанні відповідач повідомив позивача листом № 89 від 23.08.2007 року. Листом № 90 від 03.09.2007р., відповідно до ст. 601 ЦК України, відповідач повідомив позивача про припинення взаємних зобов’язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 29060,11 грн. 10.10.2007р. відповідач відповідно до ст. 601 ЦК України, направив позивачу заяву за № 120 від 10.10.2007р. про припинення взаємних зобов’язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

В судовому засіданні, призначеному на 11.09.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалася перерва до 27.09.2007 року.

27.09.2007р. в судовому засіданні, відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошувалася перерва до 15.10.2007 року.

В судовому засіданні, призначеному на 15.10.2007 р., за згодою представників  сторін, оголошувалися вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2006 року між Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (позивачем) і Товариством з обмеженою відповідальністю “Сервісний центр “Енерго-Арм” (відповідачем) укладено договір поставки № (№ 1/03 від 15.03.2006р.), відповідно до п. 1.1. якого постачальник (відповідач) зобов’язався в порядку та на умовах, визначених в договорі, поставити запасні частини до запірної арматури високого тиску виробництва ВАТ «ЧЗЕМ»для ремонту енергоблоку № 1 на ВП «Хмельницька АЕС»ДП НАЕК «Енергоатом», а покупець (позивач) –в порядку та на умовах, визначених в договрі, прийняти та оплатити продукцію.

Пунктом 1.2. вказаного договору було встановлено, що найменування, одиниця виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна та строки поставки вказуються у Специфікації, яка є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.2. договору сума договору складає 184350,00 грн.

Умовами договору (п. 3.5.) було встановлено, що оплата продукції здійснюється покупцем у наступному порядку: покупець перераховує аванс в розмірі 30% від загальної суми договору, вказаної в п. 3.2. договору, тобто 55305,00 грн. (п. 3.5.1.); остаточна оплата продукції в розмірі 129045,00 грн. здійснюється на протязі 15 банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі продукції (п. 3.5.2.).

Згідно із Специфікацією № 1 ціна продукції складає 184350,00 грн., строк поставки –45 днів з моменту сплати авансу з правом дострокової поставки. Поставка продукції здійснюється на умовах DDP в редакції Інкотермс 2000, склад вантажоотримувача.

На виконання умов договору платіжним дорученням № 627 від 11.04.2006р. позивач сплатив відповідачу авансовий платіж в розмірі 55305,00 грн.

Таким чином, відповідач мав поставити позивачу продукцію з моменту сплати авансу, тобто з 11.04.2006р. до 26.05.2006 року.

Зібрані у справі докази свідчать, що відповідач здійснив поставку продукції на суму 43915,20 грн. –19.07.2006р. згідно акту приймання-передачі № 1/08.

Згідно акту приймання-передачі № 2/08 відповідач поставив позивачу продукцію на суму 8364,00 грн. –03.08.2006 року.

Згідно акту приймання-передачі № 3/10 відповідач поставив позивачу продукцію на суму 101955,60 грн. –23.10.2006 року.

Згідно акту приймання-передачі № 13/11 відповідач поставив позивачу продукцію на суму 30115,20 грн. –13.11.2006 року.

Пунктом 7.2. договору № від 17.03.2006р. (№ 1/03 від 15.03.2006р.) було встановлено, що за порушення строків поставки продукції по договору постачальник зобов’язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 10% вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочення поставки продукції понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф в розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

З урахуванням наведеного позивачем нараховано відповідачу за неналежне виконання умов договору поставки № від 17.03.2006р. (№ 1/03 від 15.03.2006р.) пеню в розмірі 16155,62 грн. та штраф в розмірі 12904,49 грн.

Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Зазначене вище також кореспондується з нормами Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 14 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України), цивільні обов‘язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов‘язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Частина 1 статті 55 ГК України встановлює, що суб’єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов’язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов’язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

З огляду на те, що сторони спору за своєю правовою природою та статусом підпадають під ознаки суб’єкта господарювання, їх правовідносини з поставки продукції слід вважати господарськими, на які розповсюджують свою дію норми Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 07.08.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-російське підприємство «Стан-Комплект»(первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервісний центр «Енерго-Арм»(новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги, згідно п. 1 якого відповідно до ст. ст. 512-517 Цивільного кодексу України первісний кредитор відступив і передав, а новий кредитор (відповідач) прийняв на себе право вимоги і став кредитором по контракту № 07-1433/99 від 01.03.1999р., укладеному між первісним кредитором та Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (боржником), на суму 30000,00 грн.

Згідно з цим договором новий кредитор (відповідач) отримав право замість первісного кредитора вимагати від боржника (позивача) виконання його зобов’язань за контрактом на суму 30000,00 грн. (п. 2. договору).

23.08.2007р. відповідач листом за № 89 повідомив позивача про відступлення права вимоги (заміну кредитора у зобов’язанні) та просив виконати зазначене зобов’язання на користь відповідача, що підтверджується квитанцією № 1400 від 01.09.2007р. та описом вкладення у цінний лист від 01.09.2007 року.

03.09.2007р. відповідач направив позивачу лист за № 90 про зарахування зустрічних однорідних вимог, яким повідомив позивача про припинення зобов’язань Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (сторона-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервісний центр “Енерго-Арм” (сторона-2) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог: припиняються зобов’язання сторони-1 перед стороною-2 за контрактом № 07-1433/99 від 01.03.1999р., на суму 29060,11 грн.; припиняються зобов’язання сторони-2 перед стороною-1 за договором поставки № від 17.03.2006р. (реєстраційний номер сторони-1), на суму 29060,11 грн. Направлення відповідачем вказаного листа позивачу підтверджується квитанцією № 1685 від 03.09.2007р. та описом вкладення у цінний лист від 03.09.2007 року.

10.10.2007р. відповідач направив позивачу заяву за № 120 про зарахування зустрічних однорідних вимог, якою відповідно до ст. 601 ЦК України, заявив про припинення зобов’язань Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (сторона-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервісний центр “Енерго-Арм” (сторона-2) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Судом встановлено, що зобов’язання позивача перед позивачем за контрактом № 07-1433/99 від 01.03.1999р. підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2005р. у справі № 22/696-34/97 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-російське підприємство «Стан-Комплект»до Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” про стягнення 50018,00 грн. заборгованості за контрактом № 07-1433/99 від 01.03.1999р., яким позов задоволено повністю, та яке постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2005р. залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 11.01.2006р. постанова Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2005р. у справі №  22/696-34/97 залишена без змін.

Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги (ч.1). Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (ч.2).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 29060,11 грн. за неналежне виконання умов договору поставки № від 17.03.2006р. (№ 1/03 від 15.03.2006р.), є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зобов’язання відповідача є припиненим у зв’язку з проведенням зарахування зустрічних вимог.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Позивач не надав доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, при відмові в позові витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача. За таких обставин, витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.          В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                 Гумега О. В.

Дата підписання

повного тексту рішення: 19.10.2007р.