ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2007 р.                                                            Справа № 38/314-07

вх. № 7861/6-38

Суддя господарського суду Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Мельнік Р.В.

за участю представників сторін:

позивача - Манелюк Д.В. за дов. № 7/81 від 02.01.2007 р.  відповідача - Кучеренко С.А. за дов. № 01/1072; Воробйов А.І. за дов. № 01/1074; Щолок О.А. за дов. № 01/827 від 20.06.2007 р.

розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Півничний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

до  Відкритого акціонерного товариства "Український гірничий інститут по проектуванню підприємств рудної, флюсової, вогнетривкої сировоно та будівельних матеріалів", м. Харків

про стягнення 580009,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 580009,20 грн. збитків.

14.08.2007 року розгляд справи було відкладено за клопотання відповідача.

Ухвалою заступника голови господарського суду Харківської області від 14.08.2007 року строк розгляду справи № 38/314-07 продовжено на один місяць – до 18.09.2007 року.

В судовому засіданні 04.09.2007 року сторони надали суду пояснення та додаткові документи, які залучені до матеріалів справи.

Позивач підтримав свої позовні вимоги, викладені в позовній заяві, в повному обсязі.

Як стверджує позивач, 03.02.2007 року на складі руди Дробильної фабрики № 3 ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» при запуску конвеєру № 5 після його штатної зупинки відбувся відрив платформи поворотної частини укладача однострілового поворотного У1СП 4500 інв. № 058288 (далі – штабелеукладач) від опорно-поворотного кола порталу з падінням стріли під укіс штабеля.

Факт аварії позивач підтвердив шляхом надання суду експертного висновку № -04-0109.2007, який виконано ДП «Криворізький експертно-технічний центр»., актом огляду місця аварії штабелеукладача від 02.03.2007 року.

Позивач зауважив, що заявку і технічне завдання на розробку та виготовлення штабелеукладачу та проектування комплексу ЦПТ транспортування руди Першотравневого кар’єру виконанні ДП «Південгідпроруда», правонаступником якого є ВАТ «Укргіпроруда». Також між позивачем та відповідачем укладені договори на виконання проектної продукції № 4921 від 23.12.2004 року, № 4932 від 10.03.2005 року та договір на проведення проектно-вишукувальних робіт № 4994 від 29.06.2005 року - про коректування робочої документації циклічно-поточної технології транспорту руди Першотравневого кар’єру.

Експертним висновком № -04-0109.2007 ДП «Криворізький експертно-технічний центр» встановлено, що причиною аварії є недоліки, допущені відповідачем при виконанні проектних робіт комплексу ЦПТ, а саме відсутність в технічному завданні на розробку штабелеукладача технічних вимог до встановлення контролю за перевантаженням стрілового конвеєру штабелеукладача від гірничої маси та відповідного технологічного захисту.

Позивач 01.03.2007 року уклав з ТОВ «Сервісмонтаж» договір підряду № 473 на проведення ремонту пошкодженого штабелеукладача. За проведення ремонту позивач перерахував ТОВ «Сервісмонтаж» 580 009,2 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № від 03.03.2007 р., № від 27.2004.2007 р., № від 27.2004.2007 року.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що, по-перше, ВАТ «Укргіпроруда» не є належним відповідачем по вказаному позову; по-друге - позивачем не представлено належних доказів у підтвердження вини відповідача у спричиненні збитків.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

В 1986 р. Державним союзним інститутом по проектуванню підприємств залізорудної, марганцевої, флюсової промисловості вогнетривкої сировини та плавикового шпату «Южгіпроруда» розроблені заявка та технічне завдання на розробку та виготовлення штабелеукладача крупнокускової гірської маси для комплексу ЦПТ Першотравневого кар’єру СевГОКу. Згідно заявці та технічного завдання заводом - виробником визнано ВО «Южуралмаш», який здійснює шефмонтаж та авторський нагляд за монтажем та наладкою штабелеукладача.

Пунктом 5.2.13.6. заявки та технічного завдання передбачено необхідність технологічних захистів, в тому числі підпунктом «в» цього пункту передбачено необхідність технологічних захистів при завалі перевантажуючих пристроїв. Пунктом 5.2.13.7.  передбачено необхідність контролювання деяких параметрів, в тому числі підпунктом «в» – продуктивність.

При розробці ВО “Южуралмаш” проектно-кошторисної документації штабелеукладача, останній у пункті 3 листа від 05.07.1988 року № 04/9799 «Про технічний проект укладача УІСП 4500» зазначає, що п. 5.2.13.7 заявки та технічного завдання про контроль продуктивності укладача із технічного завдання було виключено на підставі протоколу технічного збору від 17-18.02.1987 року. Отже, саме проектувальник та виробник штабелеукладачу - ВО “Южуралмаш” виключив із заявки та технічного завдання вимоги до встановлення контролю за перевантаженням стрілового конвеєру штабелеукладача.

Таким чином, вказані документи спростовують твердження позивача на підстав експертного висновку № -04-0109.07 ДП «Криворізький експертно-технічний центр» про відсутність в технічному завданні відповідача на розробку штабелеукладача технічних вимог до встановлення контролю за перевантаженням стрілового конвеєру штабелеукладача від гірничої маси та відповідного технологічного захисту.

Посилання позивача на договори на виконання проектної продукції № 4921 від 23.12.2004 року, № 4932 від 10.03.2005 року та договір на проведення проектно-вишукувальних робіт № 4994 від 29.06.2005 року, в якості обґрунтування своїх вимог, є безпідставними оскільки предметом вказаних договорів є коректування робочої документації циклічно-поточної технології транспорту руди Першотравневого кар’єру. Тобто предметом вказаних договорів не є проектування, виготовлення, поставка та монтаж штабелеукладача. В цих договорах не передбачена відповідальність відповідача за якість обладнання, механізмів, які є самостійною складовою частиною циклічно-поточної технології транспорту руди Першотравневого кар’єру.

В якості правових підстав своїх вимог позивач посилається по суті на спеціальні статті - ст. 891 Цивільного кодексу України та ст. 324 Господарського кодексу України, відповідно до яких, у нього виникло право вимагати від відповідача відшкодування завданих збитків.

Частина 1 ст. 891 Цивільного кодексу України передбачає, що «підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукові роботи, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об’єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт».  Аналогічні умови відповідальності містить ст. 324 Господарського кодексу України.

Проте відповідач  не проектував та не виробляв штабелеукладач, як самостійний об’єкт у складі технологічного ланцюжку транспортування руди, тому не несе відповідальність за пошкодження штабелеукладача. Крім цього, заявка та технічне завдання не є проектно-кошторисною документацією на штабелеукладач.

При дослідженні судом документів, наданих позивачем у підтвердження факту аварії штабелеукладача, випливає наступне.

Акт огляду місця аварії штабелеукладача руди У1СП-4500, встановленого на дробильній фабриці № 3 ВАТ «ПГЗК» від 02.03.2007 року, складений майже через місяць після аварії, яка мала місце 03.02.2007 року, який не містить необхідних даних, що передбачені «Інструкцією про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7.

Отже, цей акт складено з грубими порушеннями правил прийомки продукції за якістю і тому він не може бути належним доказом.

Щодо участі в огляді місця аварії працівника відповідача та підписання ним від імені Відповідача вищевказаного Акту, то цей працівник не був належним чином уповноважений на здійснення вказаних дій.

Експертний висновок № -04-0109.07 від 17.03.2007 року, а по суті висновок фахівців, не є відповідним доказом вини відповідача у пошкодженні штабелеукладача, так як не містить відомостей про характер дефекту: конструктивний, виробничий, монтажний, експлуатаційний, а також не містить посилання на порушення конкретних норм, що є причиною аварії, та на особу, що їх порушила.

Матеріали, що надані позивачем, також не містять документальних доказів наявності факту аварії - відриву платформи поворотної частині штабелеукладача.

Порядок розслідування та встановлення фактів аварій в Україні на теперішній час регулюється державними будівельними нормами в системі забезпечення надійності та безпеки будівельних об'єктів - ДБН.В.1.2-1-95 «Положення про розслідування причин аварій (обвалень) будівель, споруд, їх частин та конструктивних елементів», затверджені Спільним наказом Держкоммістобудування України та Держнаглядохоронпраці України від 25.04.1995 № 85/89 і введені в дію з 1 липня 1995 року.

Таким чином Позивач, якщо він наполягає на тому, що аварія мала місце, при її фіксуванні та розслідуванні її причин, повинен був керуватися саме цим нормативним актом.

Проте, Позивач не надав документів, передбачених цим Положенням.

Акт робочої комісії ВАТ ”Північний гірнично-збагачувальний комбінат” про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта виробничого призначення із специфічними умовами експлуатації від 2006 року без дати та місяцю його складання, свідчить лише про введення в експлуатацію ціклічно-поточної технології транспорту руди Першотравневого кар’єру та не має ніякого відношення до аварії штабелеукладача.

Відповідно до наданого позивачем експертного висновку № -04-0109.2007 р.,  штабелеукладач виготовлений та поставлений позивачу ще в 1989 році Південно - Уральським машинобудівним заводом. – ВО “Южуралмаш”.

Таким чином, всі питання щодо якості штабелеукладача повинні були бути врегулюваними відповідним договором поставки між  позивачем та виробником.

Згідно з діючим на той час Положенням про поставку продукції виробничого призначення, відповідальність за якість продукції несе постачальник (виробник) і позивач не довів, що відрив платформи штабелеукладача не є скритим дефектом продукції, який виявився в процесі її експлуатації.

До поставки штабелеукладача відповідач не має відношення, тому не може відповідати за його якість.

Згідно діючого законодавства (ст.ст. 614, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст. 226 Господарського кодексу України), для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов’язання; 2) збитки; 3) причинний зв’язок між порушенням зобов’язання та збитками; 4) вина.

Але позивачем не доведено ні порушення зобов’язання з боку відповідача, ні невжиття відповідачем необхідних заходів щодо запобіганню збиткам, що означає неможливість наявності причинного зв’язку між відсутнім порушенням зобов’язання з боку відповідача та збитками позивача.

Стосовно вини відповідача можливо зазначити, що він взагалі не може бути відповідачем за даним позовом.

Крім цього, відповідач довів, що він виконав належним чином свої зобов’язання перед позивачем, і тому його вина відсутня.

Викладене свідчить про те, що позовні вимоги позивача безпідставні та недоведені, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 69, 82,83,84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення підписане 10.09.2007 р.

Суддя                                                                                            Жельне С.Ч.