ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/353

21.11.07

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «ГРАНД»

До
Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «ЕД-ВОРЛД»

Про
стягнення 12 987 грн. 40 коп.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача                     Рибка Б.В. - (дов. б/н від 11.10.07 р.)

Від відповідача          не з’явився

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «ЕД-ВОРЛД»про стягнення 12 987 грн. 40 коп. (11 915,04 грн. –основний борг,   1 072,36 грн. –пеня,) заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору № 05/08-05 про надання послуг щодо розміщення реклами на зовнішніх носіях (РнЗН) від 05.08.05 р.

Ухвалою суду від 06.09.07 р. за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 12/353 та призначено розгляд справи на 03.10.07р.

В судовому засіданні 03.10.07р. оголошена перерва до 17.10.07р.

Ухвалою суду від 17.10.07р. розгляд справи відкладено на 21.11.07р. в зв’язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача, зобов’язано відповідача виконати вимоги ухвали суду від 06.09.07 р. про порушення провадження у справі № 12/353.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, вимог суду, викладених в ухвалах від 06.09.07р. та від 17.10.07 не виконав.

Представник відповідача в судове засідання 21.11.07р. знову не з'явився.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні Господарського суду міста Києва, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України”).

Про поважні причини неявки в судове засідання відповідача чи повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 21.11.07р. оголошено повний текст рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.05 р. між сторонами укладено договір № 05/08-05 (далі - Договір) про надання послуг щодо розміщення реклами на зовнішніх носіях (РнЗН).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов’язувався провести Рекламну компанію відповідача  шляхом розміщення його Реклами на своїх Рекламоносіях, (в межах міста Києва), по затвердженій Адресній компанії, в строки та на умовах обумовлених в Додатку № 1, а відповідач зобов’язувався прийняти та оплатити послуги позивача у відповідності з умовами даного Договору.

Згідно п. 4.1. Договору вказано, що відповідач сплачує позивачу вартість рекламних послуг в порядку і на умовах, передбачених Додатком № 1, що є невід’ємною частиною Договору.

У відповідності до п. 4 Додатку № 1 до Договору 05/08-05 від 05.08.2005 р., оплата здійснюється шляхом перерахування відповідачем сум, що підлягають оплаті, на розрахунковий рахунок позивача відповідно до п. 4.2. Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору днем виконання зобов’язань по платежам, вважається день зарахування суми платежу на розрахунковий рахунок Позивача.

Згідно п. 4.3. Договору акти про завершення робіт по Договору, що підписані сторонами, являються безспірними документами для здіснення поточних та кінцевих розрахунків між позивачем та відповідачем, в порядку та на умовах, передбачених Додатком № 1 до Договору.

У відповідності до п. 3.3.6. Договору відповідач зобов’язаний оплатити роботу позивача, відповідно до умов Договору.

Згідно до п. 3.3.7. Договору відповідач зобов’язаний здійснити передплату, відповідно до умов договору за місяць до початку рекламної компанії і за кожний наступний місяць розміщення реклами.

За період з 01.11.05 р. по 30.11.05 р. позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 11 915,04 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) по наданню послуг щодо розміщення реклами відповідача від 30.10.2005 р. за № ОУ-0000376.

31.12.05 р. дію Договору була припинена згідно до п. 10.1. цього Договору.

Проте розрахунок за договором відповідач не здійснив.

У відповідності до п. 10.2. Договору закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від проведення взаємних розрахунків, які сторони проведуть з фактичних об’ємів виконаних позивачем робіт.

07.09.06 р. позивач на адресу відповідача направив цінним листом вимогу про оплату від 05.09.06р. за № 760, в якому просив відповідача здійснити оплату заборгованості згідно рахунку від 01.11.05 р. за № СФ-000226.

Станом на день розгляду спору заборгованість відповідача за послуги, становить 11 915,04 грн.

Крім суми основного боргу, позивач ставить вимоги про стягнення пені, що згідно розрахунку становить 1 072,36 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов’язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов’язаний виконати всій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Отже, факт порушення відповідачем договірних зобов’язань судом встановлено.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 11 915,40 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В п. 6.2.4. Договору зазначено, що при недотриманні відповідачем строків оплати, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,3 % від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, за кожний день такої прострочки платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Стаття 611 чинного ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 1 072,36 грн. (розрахунок в матеріалах справи). Контррозрахунку суму пені відповідачем суду не надано. Розрахунки пені та штрафу відповідають матеріалам справи та умовам договору.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 1 072,36 грн. підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, судові витрати державне мито і витрати покладаються на відповідача.

За таких обставин та керуючись ст.ст. 526, 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 230, 232 ГК України, ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «ЕД-ВОРЛД» (01033, м.Київ, Голосіївський р-н, вул. Гайдара, 27, код 31108420, р/р в АБ «Ажіо», МФО 300175, а у випадку відсутності коштів –з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «ГРАНД»(03148, м.Київ, Святошинський р-н,  пр-т 50-річчя Жовтня, 3-Б, Код 25587905, р/р 1512/980 в Київському відділенні ПІБ м. Києва, МФО 322250) 11 915,04 грн. основного боргу, 1 072,36 грн. пені, 129,88 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко