ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.07                                                                                        Справа №  02-7/1907-7/407/07

Суддя   Кутищева Н.С.

За позовом Відкритого    акціонерного   товариства   “Український  графіт”, м. Запоріжжя
до відповідача Державного заводу вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів
“Вуглекомпозит”, м. Запоріжжя

про стягнення 3406,19  грн.
Суддя  Кутіщева Н.С.

Представники:

Від позивача
Слятина Д.О., дов. № 021/35 від 01.01.2007 р.

Від відповідача
Шостак О.М., дов. № 01/436 від 13.09.2007 р.

СУТЬ СПОРУ :

Заявлено позов  про стягнення з відповідача на користь позивача 3406,19 грн., які складаються з 1680,00 грн. основного боргу за договором оренди № 804/59027/02 від   01.03.2005 р., 163,96 грн. втрат від інфляції, 50,23 грн.-3% річних та 1512,00 грн. пені за неналежне виконання умов договору.

Розпорядженням голови господарського суду Запорізької області № 1609 від 18.10.2007 р., справу № 02-7/1907 передано на розгляд судді Кутіщевій Н.С.

Ухвалою суду від 18.10.2007 р. справу № 02-7/1907 було прийнято до провадження, надано  № 02-7/1907-7/407/07, судове засідання  призначено на 15.11.2007 р.

Ухвалою суду від 07.11.2007 р.  розгляд справи було відкладено на 27.11.2007 р.

Позивач підтримує вимоги, викладені в позовній заяві, обґрунтовує їх                                 ст.ст. 526, 549, 550, 611, 625, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умовами договору оренди № 804/59027/02 від   01.03.2005 р.

Представник відповідача надав відзив, в якому визнає суму основного боргу в розмірі 1680,00 грн., просить суд обмежиться стягненням основного без стягнення пені та застосуванням штрафних санкцій.

За погодженням представників відповідача судовий процес вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Розгляд справи закінчено 27.11.2007 р. оголошенням рішення суду в повному об’ємі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір  оренди № 804/59027/02  (надалі – договір).

Згідно умов договору, відповідач прийняв у орендне користування будівлю цеху № 3 корпус № 5 інв. № 1011503а, що знаходиться на земельній ділянці площею 13000,2 м2, , розташованій за адресою: м. Запоріжжя, Північне шосе, буд. 31 А.

Факт передачі позивачем відповідачу в оренду  відповідної будівлі  підтверджується підписаним обома сторонами  актом приймання-передачі від 28.12.2006 р.

Відповідно до п. 1.1 договору,  передбачено розмір щомісячної орендної плати, складається з 1400 грн. без ПДВ, ПДВ - 280 грн., тобто загальна сума орендної плати є  1680,00 грн.

Позивач надав відповідачу до сплати рахунок за орендну плату № 52267 від 31.08.2006 р. за серпень 2006 р.

Згідно пункту 3.1 договору, відповідач сплачує позивачу орендну плату не пізніше 25 днів після отримання рахунку або платіжного доручення.

Відповідач свої обов’язки по оплаті згідно умов договору, не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 1680,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору…

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань крім випадків, передбачених законом.

Аналогічну норму містить ст. 526 Цивільного кодексу України.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді відповідач має заборгованість, доказів її погашення не надав,  вимога позивача про стягнення                1680,00 грн. основного боргу підлягає  задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідачів 163,96 грн. втрат від інфляції та  50,23 грн. –3% річних.

Згідно до ст. 625 Цивільного кодексу України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, згідно перевіреному в судовому засіданні розрахунку  вимога позивача про стягнення 3% річних підлягає задоволенню частково в сумі 41,15 грн. в решті заявленої до стягнення 3% річних слід відмовити як необґрунтованої. Вимога позивача про стягнення  163,96 грн. втрат від інфляції обґрунтована і  підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1512,00 грн. пені, за період з 07.10.2006 р. по 04.04.2007 р.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Як вбачається з п. 4.1. договору, сторони передбачили відповідальність, за несплату в строк відповідачем платежів, нараховується пеня в розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожний день просрочки.

Згідно п.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір   пені  не може перевищувати  подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на вищевикладене, вимога позивача про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ підлягає задоволенню частково,  в сумі    140,06 грн. (згідно перевіреного в судовому засіданні розрахунку). В решті заявленої до стягнення суми пені слід відмовити як необґрунтованої.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, в частині задоволених вимог покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного заводу вуглець-вуглецевих композиційних матеріалів “Вуглекомпозит” (69600, м. Запоріжжя, вул. Південне  шосе, 31-А, ГСП-982,  р/р 2507 в ЗФ ПУМБ м. Запоріжжя, МФО 313623, код 24516317)  на користь Відкритого    акціонерного   товариства   “Український  графіт” (69600, м. Запоріжжя, вул. Південне  шосе, 20, р/р 1 в АБ “Металург”,             МФО 313582, код 00196204) 1680,00 грн. основного боргу, 41,15 грн. –3% річних,  163,96 грн. втрат від інфляції, 140,06 грн. пені,  102,00 грн. державного мита,  118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В решті позову відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його прийняття.

Суддя                                                                                Н.С. Кутіщева