ПОСТАНОВА

"18" липня 2007 р.
Справа № 12/122-2632

16:10 год.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Скрипчук О.С.

при секретарі судового засідання  Дудник А.І.

Розглянув справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімрезерв-Тернопіль», м.Тернопіль

до відповідача: Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, м.Тернопіль

про:  скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2007р. №/0/19580 та №/0/19579

За участю представників сторін:

позивача: Стець С.Р. –представник, довіреність від 07.06.2007р.

відповідача: Мельник О.А. –старший податковий інспектор, довіреність №30/7/10-015 від 04.01.2007р.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімрезерв-Тернопіль», м. Тернопіль, надалі позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль, надалі відповідач, про скасування податкових повідомлень-рішень від 13.03.2007р. №/0/19580 та №/0/19579.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на порушення податковим органом при здійсненні перевірки норм Закону України «Про державну податкову службу в Україні», «Порядку оформлення результатів документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», вважає, що прийняті податкові повідомлення-рішення не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. В підтвердження викладеного додає оспорювані податкові повідомлення-рішення від 13.03.2007р. №/0/19580 та №/0/19579, Акт від 01.03.2007р. №1892/23-222/31277009 «Про результати виїзної планової документальної перевірки ТОВ «Хімрезерв-Тернопіль» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 30.09.2006р.», повідомлення №279 від 29.12.2006р. про проведення перевірки, повідомлення від 06.02.2007р. №8167/23-222 про відновлення проведення перевірки.

Представник позивача позовні вимоги підтримує.

У поданому запереченні від 02.07.2007р. Тернопільська ОДПІ позовні вимоги не визнає і просить суд відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що твердження позивача щодо невідповідності термінів проведення перевірки не відповідають дійсності, перевірка була проведена в рамках чинного законодавства, податкові повідомлення-рішення прийняті за встановлені порушення товариством норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та Закону України «Про податок на додану вартість».

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено.

01 березня 2007 року працівниками Тернопільської ОДПІ була проведена перевірка діяльності позивача, за результатами якої складений Акт №1892/23-222/31277009 «Про результати виїзної планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 30.09.2006р.», надалі Акт перевірки.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в Акті перевірки, що:

1) в порушення п.п. 7.4.1, 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено заниження товариством податку на прибуток:

-- за 3 квартал 2005 року на 2338 грн.;

-- за 4 квартал 2005 року на 3158 грн.;

-- за 1 квартал 2006 року на 1815 грн.;

-- за 2 квартал 2006 року на 4506 грн.;

-- за 3 квартал 2603 грн.,

всього на суму 14420 грн.

2) в порушення п. 4.2 ст. 4, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено заниження товариством податку на додану вартість:

-- за липень 2005 року на 536 грн.;

-- за серпень 2005 року на 715 грн.;

-- за вересень 2005 року на 618 грн.;

-- за жовтень 2005 року на 1198 грн.;

-- за листопад 2005 року на 686 грн.;

-- за грудень 2005 року на 1181 грн.;

-- за січень 2006 року на 210 грн.;

-- за лютий 2006 року на 740 грн.;

-- за березень 2006 року на 502 грн.;

-- за квітнень 2006 року на 1374 грн.;

-- за травень 2006 року на 1278 грн.;

-- за червень 2006 року на 952 грн.;

-- за липень 2006 року на 727 грн.;

-- за серпень 2006 року на 527 грн.;

-- за вересень 2006 року на 829 грн.,

всього на суму 12073 грн.

13 березня 2007 року Тернопільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/19580, яким згідно з п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»на підставі Акту перевірки від 01.03.2007р. №1892/23-222/31277009 за встановлені порушення п.п. 4.2 ст. 4, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»товариству з обмеженою відповідальністю «Хімрезерв-Тернопіль»визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість в сумі 12073 грн. основного платежу та 6036,50 грн. штрафних санкцій.

13 березня 2007 року Тернопільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/19579, яким згідно п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»на підставі Акту перевірки від 01.03.2007р. №1892/23-222/31277009 за встановленні порушення п.п. 7.4.1, 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» товариству з обмеженою відповідальністю «Хімрезерв-Тернопіль»визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток в сумі 14420 грн. основного платежу та 5580,20 грн. штрафних санкцій.

Дані податкові повідомлення-рішення оскаржуються позивачем в судовому порядку.

Оцінивши зібрані по справі докази та дослідивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Стаття 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” (пункт 11)  надає право органам державної податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Відповідно до п.п. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», надалі Закон №334, справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи,  послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Як встановлено п.п. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 Закону №334 для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни.

Законом №334, а саме п.п. 1.20.10 п. 1.20 ст. 1 встановлено, що податковий орган має право застосовувати звичайні ціни для визначення бази оподаткування у випадках, передбачених законом, незалежно від виду господарської операції, що здійснюється платником цього податку, або податкового статусу іншої сторони такої операції.

Згідно п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»у разі поставки товарів (робіт, послуг) без оплати або з частковою оплатою їх вартості коштами у межах бартерних (товарообмінних) операцій, здійснення операцій з безоплатної передачі товарів (робіт, послуг), натуральних виплат у рахунок оплати праці фізичним особам, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, передачі товарів (робіт, послуг) у межах балансу платника податку для невиробничого використання, витрати на яке не відносяться до валових витрат виробництва (обігу) і не підлягають амортизації, а також пов'язаній з продавцем особі чи суб'єкту підприємницької діяльності, який не зареєстрований як платник податку, база оподаткування визначається виходячи з фактичної ціни операції, але не нижчої за звичайні ціни.

Разом з тим, норми Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»(п. 1.26 ст. 1) надають визначення пов’язаної особи, а саме нею може бути особа, що відповідає будь-якій з наступних ознак:

-- юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або контролюється таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником податку;

-- фізична особа або члени сім'ї фізичної особи, які здійснюють контроль над платником податку. Членами сім'ї фізичної особи вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної особи або її чоловіка (дружини);

-- посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення правових відносин, а також члени її сім'ї.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №334 доход, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов’язаним особам, визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу.

Як встановлено під час проведення перевірки Мишаківський Я.О. зареєстрований в Тернопільській ОДПІ як суб’єкт підприємницької діяльності, перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником податком на додану вартість. Суб’єкт підприємницької діяльності Мишаківський Я.О. є засновником ТОВ «Хімрезерв-Тернопіль»з часткою в статутному фонді 40%, або 4720 грн.

Перевіряючими в Акті перевірки зазначено, що причинами низького податкового навантаження по податку на додану вартість та по податку на прибуток є реалізація лакофарбової продукції з мінімальною націнкою (2-4%) підприємцю Мишаківському Я.О. (пов’язана особа, директор та засновник ТОВ із часткою в статутному фонду 40%) та підприємцю Мишаківській Н.О. (пов’язана особа, дружина директора).

Податковим органом зроблені наступні висновки, що в порушення п.п. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»ТОВ «Хімрезерв-Тернопіль» реалізовуючи свої товари (лакофарбову продукцію) підприємцю Мишаківському О.Я. та підприємцю Мишаківській Н.О. (пов’язані особи), які не є платниками податку на прибуток реалізовувало товари по цінах нижче звичайних, не застосувавши при цьому п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 цього Закону, згідно якої підприємством необхідно було визначити доход від продажу товарів (робіт, послуг), виходячи із договірних цін, але не менше за звичайні ціни на такі товари, чим занижено оподатковуваний прибуток в сумі 14420 грн. А також, в порушення п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»із цих самих причин – реалізація своїх товарів по цінах нижче звичайних –призвело до заниження податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 12073 грн.

Відповідно до п.п. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

До Акту перевірки додана порівняльна таблиця, в якій вказані номера накладних, найменування покупця, партії товарів та ціни їх реалізації пов’язаним особам та іншим покупцям. Даною таблицею підтверджується, що ціна на реалізовану позивачем одну і ту же продукцію пов’язаним особам та іншим покупцям відрізняється від ціни товару, яку вказано у накладних непов’язаних осіб. При реалізації товару іншим, не пов’язаним з позивачем покупцям, позивачем застосовані ціни продажу із націнкою, тоді як пов’язаним особам відпускався товар без торговельної націнки за середньообліковими цінами. Різниця в ціні між продажем пов’язаним особам та не пов’язаним особам об’єктивно позивачем необґрунтована.

Посилання позивача на визначення податковим органом звичайної ціни товару без співставлення цін та без використання інформації про укладенні на моменту продажу товарів договори у співставних умовах, як це вимагається п.п. 1.20.2 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»спростовується додатком до Акту перевірки від 01.03.2007р., а саме порівняльною таблицею.

Суд прийшов до висновку, що Тернопільською ОДПІ правомірно прийняті податкові повідомлення-рішення, оскільки матеріалами перевірки встановлена реалізація товарів за цінами, нижчими від цін, за якими продається аналогічний товар іншим підприємствам, не пов’язаним з ТОВ «Хімрезерв-Тернопіль», звичайна ціна яких була визначена податковим органам шляхом порівняння реалізаційної ціни між пов’язаною особою та не пов’язаними особами, що відповідає вимогам п.п. 1.20.2, 1.20.8 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Щодо не включення ТОВ «Хімрезерв-Тернопіль»до податкового зобов’язання суми одержаних авансів за грудень 2005 року на суми ПДВ 539 грн. суд зазначає, що згідно з п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення податкових зобов’язань з продажу товарів вважається дата, яка припадає на податковий період протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, або дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податків як оплата товарів, або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) – дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

В даному випадку ТОВ «Хімрезерв-Тернопіль» в грудні 2005 року отримало кошти у вигляді авансової проплати товарів, які мали бути отриманні покупцем у подальшому періоді. Проте, в податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2005 року зазначена сума грошових надходжень не врахована, а відповідно не було податкового зобов’язання і сплати податку до бюджету. У разі повернення коштів у наступному звітному період платником податків проводиться уточнюючий розрахунок за цей же звітний період, якого позивачем зроблено не було.

Посилання позивача на порушення податковим органом під час проведення перевірки норм Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та вимог «Порядку оформлення результатів документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з дотримання податкового, валютного та іншого законодавства»судом до уваги не береться, оскільки Тернопільською ОДПІ у запереченнях спростовані твердження позивача, а також долучені додаткові докази у підтвердження правомірності проведення перевірки, а саме лист-повідомлення від 01.02.2007р. №7842/23-222 про призупинення проведення перевірки, повідомлення про вручення поштового відправлення, лист-повідомлення від 06.02.2007р. №8167/23-222 про відновлення проведення перевірки, наказ Тернопільської ОДПІ №123 від 08.02.2007р. про продовження терміну проведення перевірки.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для скасування прийнятих Тернопільською ОДПІ податкових повідомлень-рішень, так як правомірність їх прийняття підтверджується матеріалами справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 71 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог та заперечення.

Згідно ст. 94 КАС України судовий збір позивачу не відшкодовується.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69–71, 158, 161-163 КАС України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі „____” ____________ 2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом двадцяти днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                            О.С. Скрипчук