ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

24.12.2007                                                                Справа №  13/539-ПН-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Науково-виробничого приватного підприємства "Днепр-2"

до Товариства  з обмеженою відповідальністю "Регіон Агро"

за участі:

3-ї особи без самостійних вимог на стороні відповідача –відкритого акціонерного товариства видавництво „Наддніпрянська правда”;

представників:

позивача – Куцака А.П. (представника за дорученням);

відповідача –не з’явився;

3-ї особи –Яковенка П.А. (директора), Кандиби А.В. (юрисконсульта);

про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, розташоване по Миколаївському шосе, 5 км у м. Херсоні, у складі: базисного складу –літера „А”, загальною площею 2196,1 м2; гаражу –літера „Б”, загальною площею 276 м2; гаражу –літера „В”, загальною площею 94,7 м2; прохідної –літера „Г”, загальною площею 8,6 м2; загальної щитової – літера „Д”; навісу – літери „Е”, „Ж”, „З”, „И”; огорожі - №№ 1, 2, 3, 4; залізниці - №5; зливної ями - №№ 6, 7, 8; мостіння - №№ І, Іа, ІІ, ІІІ, ІV;

в с т а н о в и в:

Розгляд справи розпочато 4 грудня з відкладенням до 11, 19 та 24 грудня поточного року. При цьому розгляд справи проведено без участі представника відповідача, оскільки він двічі в засідання не прибував, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до позовної заяви (а.с.  2-5) заявлені вимоги ґрунтуються на положеннях статей 388 та 392 Цивільного  кодексу України. Зокрема, позивач вважає, що відповідачем не визнається його право власності на спірне майно, яке ним же було продано позивачеві за договором купівлі-продажу від 16 травня 2007 року. Позивачем також зазначається, що не визнаючи права власності на майно відповідач намагається повернути його собі, оскільки судовим рішенням у справі № 3/90-ПД-05 зобов’язано в межах проведеної реституції передати  майно відкритому акціонерному товариству видавництво „Наддніпрянська правда”.

З наданого відповідачем відзиву на позову вбачається визнання ним позовних вимог  в повному обсязі (а.с. 34).

В той же час, з пояснень 3-ї особи (а.с  42-43) слідує, що, на її думку, позивач не є добросовісним набувачем спірного майна, а тому він не є його власником, оскільки за судовим рішенням у справі № 3/90-ПД-05 безпосередньо товариство з обмеженою відповідальністю „Регіон-Агро” зобов’язане повернути майно власникові –відкритому акціонерному товариству видавництву „Наддніпрянська правда”.

Крім викладеного судом встановлено, що 16 травня  2007 року між науково-виробничим приватним підприємством „Днепр-2” та товариством з обмеженою відповідальністю „Регіон-Агро” укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу (а.с. 11), за умовами якого відповідач продав позивачеві нерухоме майно, розташоване по Миколаївському шосе, 5 км у м. Херсоні, у складі: базисного складу –літера „А”, загальною площею 2196,1 м2; гаражу –літера „Б”, загальною площею 276 м2; гаражу –літера „В”, загальною площею 94,7 м2; прохідної –літера „Г”, загальною площею 8,6 м2; загальної щитової – літера „Д”; навісу – літери „Е”, „Ж”, „З”, „И”; огорожі - №№ 1, 2, 3, 4; залізниці - №5; зливної ями - №№ 6, 7, 8; мостіння - №№ І, Іа, ІІ, ІІІ, ІV. За пунктом 2.1. договору вартість майна сторонами визначена в розмірі 714000 грн, яка повинна бути сплачена покупцем протягом 3-х місяців в строк до 16 серпня 2007 року. Поряд з цим, в пункті 3.1. договору сторони договору обумовили момент переходу права власності на реалізоване майно, зазначивши, що право власності виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору.

В той же день цей договір був внесений до Державного реєстру правочинів, підтвердженням чому є Витяг № 3987374 від 16.05.2007 р. (а.с. 12), а 18 травня 2007 р. Херсонським державним бюро технічної інвентаризації здійснено реєстрацію права власності НВПП „Днепр-2” на придбане за договором майно з видачею Витягу № 14608700 від 18.05.2007 р. (а.с. 13).

На виконання умов договору позивачем перераховано відповідачу суму вартості майна, доказом чому є банківські виписки (а.с. 14-26).

Оскільки предметом спору у даній справі є майно, яке придбане саме за названим договором підлягають аналізу правові приписи щодо укладення договору купівлі-продажу та переходу права власності на майно за таким договором.

Так, статтею 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктами господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона) зобов’язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Основними видами господарських зобов’язань є майново-господарські зобов’язання. За статтею 175 того ж Кодексу майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських правовідносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, договірні зобов’язання щодо купівлі-продажу регулюються приписами Глави 54 ЦК України. Так, за змістом статті  655 цього Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 656 Кодексу встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до положень статті 657 Кодексу договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Крім того, нормами статті 204 того ж Кодексу передбачена презумпція правомірності правочину, а саме –правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, позивач у відповідності до положень статті 328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а також право власності вважається набутим, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, набув право власності на придбане за договором, який є дійсним на час розгляду справи по суті, спірне нерухоме майно. При цьому судом враховується, що моментом переходу права власності на майно від відповідача до позивача є момент нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору, що відповідає також договірним приписам – пункту 3.1. договору.

За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а відповідно до статті 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси суб’єкта господарювання у разі їх порушення можуть бути захищені шляхом визнання наявності права.

Зокрема, судом встановлено, що між сторонами на час звернення позивача з позовом до суду існував спір щодо права власності на спірне майно.

Так, 22 жовтня 2007 року встановивши факт наявності спору між ТОВ „Регіон-Агро” та ВАТ видавництвом „Наддніпрянська правда” за справою № 3/90-ПД-05, яка розглядалась господарським судом Херсонської області, позивач звернувся до відповідача з проханням роз’яснення власної позиції відносно проданого позивачеві майна (а.с. 28).

В якості відповіді на цей лист відповідачем листом від 30 жовтня 2007 року (а.с. 27) повідомлено позивача про постановляння судового рішення у названій справі із зобов’язанням в якості реституції повернути (продане позивачеві) нерухоме майно ВАТ видавництву „Наддніпрянська правда”, у зв’язку з чим ним не визнається право власності позивача на це майно.

Як вбачається з рішення господарського суду Херсонської області від 19 жовтня 2007 року у справі № 3/90-ПД-05 за позовом прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Державної акціонерної компанії „Українське видавничо-поліграфічне об’єднання” до ТОВ „Регіон-Агро” та ВАТ видавництво „Наддніпрянська правда” про визнання договору недійсним (а.с. 29-30) ТОВ „Регіон-Агро” зобов’язано повернути ВАТ видавництву „Наддніпрянська правда” нерухоме майно, розташоване по Миколаївському шосе, 5 км у м. Херсоні, у складі: базисного складу –літера „А”, загальною площею 2196,1 м2; гаражу –літера „Б”, загальною площею 276 м2; гаражу –літера „В”, загальною площею 94,7 м2; прохідної –літера „Г”, загальною площею 8,6 м2; загальної щитової – літера „Д”; навісу – літери „Е”, „Ж”, „З”, „И”; огорожі - №№ 1, 2, 3, 4; залізниці - №5; зливної ями - №№ 6, 7, 8; мостіння - №№ І, Іа, ІІ, ІІІ, ІV.

В той же час, в названому рішенні суду відсутні посилання на аналіз факту відсутності у ТОВ „Регіон-Агро” спірного майна, яке останнім було продано за договором купівлі-продажу від 16.05.2007 року НВПП „Днепр-2”, та це підприємство не було залучено до участі у розгляді справи, а тому це рішення не є преюдиційним щодо фактів, які підлягають дослідженню у даному спорі, що відповідає положенням статті 35 Господарського процесуального кодексу України, за якими не доводяться знову при вирішенні спору лише факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони.

З цього приводу суд зазначає, що договір купівлі-продажу від 26 квітня 2004 року, укладений між ВАТ видавництвом „Наддніпрянська правда” та ТОВ „Регіон-Агро”, за яким останнє (тобто ТОВ „Регіон-Агро”) набуло право власності, на реалізоване в подальшому позивачеві майно, визнано недійсним 24 травня 2007 року постановою Вищого господарського суду України у справі № 3/90-ПД-05. Проте, договір купівлі-продажу між ТОВ „Регіон-Агро” та НВПП „Днепр-2” укладено 16 травня 2007 року, тобто до дня визнання названого договору купівлі-продажу від 26.04.2004 р. недійсним.

При цьому, безпосередньо в тексті самого договору купівлі-продажу від 16.05.2007 р. (пункти 1.2., 1.3.) зазначено, що право власності продавця підтверджується договором купівлі-продажу від 26.04.2004 р. та воно зареєстроване  в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, про що свідчить Витяг № 3801695 від 09.06.2004 р. Ці обставини були досліджені нотаріусом при нотаріальному посвідчені договору. Отже, станом на час укладення договору від 16.05.2007 року відповідач являвся належним та повноважним продавцем спірного майна, а покупець, тобто позивач за даною справою, –добросовісним його набувачем.

Ці висновки також слідують з приписів статті 388 ЦК України, за якими, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їх волі іншим шляхом.

В даному випадку майно вибуло з володіння власника за його волею. Більш того, з цього приводу судом констатується, що приписи цієї норми стосуються власника майна лише у випадку захисту його прав шляхом подачі позову про витребування майна, а у справі, що розглядається позов заявлено іншою особою та з інших підстав.

При вирішенні спору судом також враховується факт, неможливості виконання судового рішення у справі № 3/90-ПД-05 щодо зобов’язання ТОВ „Регіон-Агро” повернути майно ВАТ видавництву „Наддніпрянська правда”, оскільки воно у нього відсутнє. Так, за статтею 216 ЦК України проведення реституції між сторонами недійсного правочину застосовується лише у разі можливості повернення отриманого. В іншому випадку сторона, яка отримала на виконання недійсного правочину, зобов’язана відшкодувати вартість того, що одержано.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач, придбавши спірне майно, набув на нього право власності, яке не визнається відповідачем.

Оскільки позовні вимоги задоволенні витрати позивача по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

На підставі вказаних правових норм  і керуючись статтями 82-85, 44, 49  ГПК України,

в и р і ш и в :

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати за Науково-виробничим приватним підприємством „Днепр-2” право власності на нерухоме майно, розташоване по Миколаївському шосе, 5 км у м. Херсоні, у складі: базисного складу –літера „А”, загальною площею 2196,1 м2; гаражу –літера „Б”, загальною площею 276 м2; гаражу –літера „В”, загальною площею 94,7 м2; прохідної –літера „Г”, загальною площею 8,6 м2; загальної щитової – літера „Д”; навісу – літери „Е”, „Ж”, „З”, „И”; огорожі - №№ 1, 2, 3, 4; залізниці - №5; зливної ями - №№ 6, 7, 8; мостіння - №№ І, Іа, ІІ, ІІІ, ІV.

3.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Регіон-Агро” (розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Московська, 49; розрахунковий рахунок невідомий) на користь Науково-виробничого приватного підприємства „Днепр-2” (розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Радянська, 48; розрахунковий рахунок невідомий)  –85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Повний текст дано рішення оголошено в судовому засіданні 24 грудня 2007 року

Суддя                                                            М.К. Закурін