ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2007 р.
№ 4/1691-15/279

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Воліка І.М.,

Рибака В.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 3 вересня 2007 року у справі № 4/1691-15/279 Господарського суду Львівської області за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", м. Львів, про стягнення 1 437 786,18 грн.,

за участю представників сторін:

позивача –ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" –Рак О.В.                         (дов. № 369/10 від 29.12.2006 р.);

відповідача –ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" – Докторевич Р.А. (дов. № 06-522 від 31.01.2007 р.); Боровий І.М.                          (дов. № 06-7652 від 02.11.2007 р.);

встановив:

У серпні 2006 року позивач –Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Украни" пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про стягнення 1 437 786,18 грн.

Вказував, що на підставі укладеного між ним (постачальником) та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (покупцем) договору на постачання природного газу № 06/05-210 від 5 березня 2005 року позивач поставив відповідачу, на протязі лютого-грудня 2005 року, природний газ в об'ємі 85706,082 тисяч куб.м. на загальну суму 12 907 335,97 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині оплати за поставлений природний газ, позивач просив стягнути з відповідача 1 051 379,15 грн. боргу, 96 139,16 грн. пені, 247 333,75 грн. інфляційних та 42 934,12 грн. 3 % річних.

Заявою від 24 квітня 2007 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 527 144,26 грн. боргу, 96 139,16 грн. пені, 336136,06 грн. інфляційних та 88 089 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19 червня 2007 року (суддя Т. Костів), залишеного без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 3 вересня 2007 року (колегія суддів у складі: Орищин Г.В. –головуючого, Дубник О.П., Якімець Г.Г.) позов задоволено.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 527 144,26 грн. боргу, 96 139,16 грн. пені, 336 136,06 грн. 3 % річних, 88 089 грн. інфляційних, 14 378 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судові рішення мотивовані наявністю підстав до задоволення позовних вимог на підставі ст.ст. 526, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України, оскільки відповідачем належним чином не виконанні зобов'язання за договором в частині оплати за отриманий природний газ.

У касаційній скарзі ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, зокрема постанови Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 13 листопада 1998 року № 1785 "Про вдосконалення розрахунків за спожитий природній газ", просить скасувати судові рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного судів відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз Украни" (постачальником)  та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (покупцем) був укладений договір на постачання природного газу № 06/05-210 від 5 березня 2005 року у відповідності до умов якого постачальник зобов'язувався передати покупцю в 2005 році природний газ, а покупець - прийняти та оплатити газ відповідно до умов договору, а саме до 20 числа наступного за звітним місяцем.

На виконання умов договору позивач на протязі лютого-грудня 2005 року здійснив постачання природного газу відповідачу в об'ємі 85 706,082 тис. куб. м. на загальну суму 12 907 335,97 грн., що підтверджується доданими до справи актами передачі-приймання природного газу.

Зобов'язання з оплати переданого природного газу виконані відповідачем лише частково в сумі 11 855 956,82 грн., у зв'язку з чим заборгованість відповідача склала 527 144,26 грн., на цю суму нараховано 96 139,16 грн. пені, 88 089 грн. інфляційних та 336 136,06 грн. 3 % річних.

Як встановлено місцевим судом, заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення позивача до суду становила 527 144,26 грн., доказів сплати цієї заборгованості на момент винесення рішення сторонами не надано.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що позивачем виконано свої договірні зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується копіями щомісячних актів передачі-приймання природного газу, а відповідачем, в порушення умов договору, у повному обсязі не оплачено за отриманий від позивача природній газ, тому у останнього виникло зобов'язання щодо оплати коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляці за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вище викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про стягнення з відповідача на користь позивача 527 144,26 грн. заборгованості з урахуванням 88 089 грн. інфляційних нарахувань, 336 136,06 грн. 3 % річних, 96 139,16 грн. пені.

Твердження касаційної скарги про те, що порядок розрахунків за спожитий природній газ повинен відбуватися у відповідності до алгоритму, виданого на виконання постанови Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 13 листопада 1998 року № 1785 "Про вдосконалення розрахунків за спожитий природній газ", відповідно до якої ВАТ "Львівгаз" не є власником коштів, що акумулюються на розподільчому рахунку, а тому він не має права самостійно перераховувати кошти за природний газ спожитий підприємствами і не може нести майнової відповідальності, не заслуговують на увагу суду, оскільки зазначений алгоритм не впливає на домовленість сторін за договором щодо строків оплати вартості поставленого газу, не припиняє зобов'язання боржника по оплаті боргу кредитору, у тому числі шляхом реалізації свого права на стягнення боргу з споживачів природного газу.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань відповідача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 3 вересня 2007 року у справі № 4/1691-15/279 залишити без змін.

Судді:                                                                              І.М. Волік

В.В. Рибак

Н.Г. Дунаєвська