ПОСТАНОВА

"22" жовтня 2007 р.

Справа № 7а/127-3437
(13/112-1666)

15 год. 15 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі судді  Стадник М.С.

при секретарі судового засідання
Підлубній О.В.

Розглянув справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, НОМЕР_1

до відповідача: Козівської
міжрайонної державної податкової інспекції, вул. Грушевського, 48, смт. Козова,
Тернопільської області, НОМЕР_1

за участю представників від:

позивача:
ОСОБА_2-довіреність №б/н від 20.08.2007р..

відповідача:
Кутнів Назарій Степанович -довіреність №3089/п-10 від
15.05.2007р..

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення №92303 від 21.03.2005р. прийнятого Козівською міжрайонною
державною податковою інспекцією.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

В засіданні з 11.09.2007р. по
22.10.2007р. на підставі ст. 150 КАС України оголошувались перерви для надання
сторонам можливості подати додаткові матеріали в обґрунтування заявлених вимог
та заперечень.

Податкова інспекція проти позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне рішення прийняте у відповідності
до чинного законодавства, а саме санкції застосовані за порушення підприємством
норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- Козівською міжрайонною державною
податковою інспекцією відповідно до підп. „а” 4.2.2 ст. 4 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 20.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі Закон 2181) та п.п. 1, 2,
4 ст. 17, ст. 22 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі Закон про
РРО), прийнято 21.03.2005 року податкове повідомлення-рішення № 92303, яким
підприємцю визначено суму податкового зобов'язання за платежем: штрафні санкції
за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки на
суму 1190 грн. і встановлено граничний строк його сплати -30 день від дня
отримання повідомлення-рішення.

Підставою для застосування санкцій,
як зазначено в повідомленні-рішенні є акт № 005667 від 15.03.2005р. оформлений
за результатами перевірки проведеної на предмет дотримання Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 в магазині, що знаходиться
в смт. Козова, вул. Грушевського, 7, встановленого порядку здійснення
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, і згідно
висновків якого встановлено порушення п.п. 1, 2, 9, 13 ст. 3 Закону про РРО, а
саме підприємцем не забезпечено щоденне друкування на реєстраторах
розрахункових операцій (далі РРО) фіскальних звітних чеків та їх зберігання в
книзі обліку розрахункових операцій (за 08.11.2004р., 13.11.2004р.,
20.11.2004р. та 11.12.2004р.); не проведено розрахункову операцію на повну суму
покупки (7,50 грн.) через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку
та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідного розрахункового документа та не забезпечено
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків (200,60
грн.) сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових
операцій (30,60 грн.).

В судовому засіданні представник
інспекції пояснив суду, що штрафні
санкції згідно оскаржуваного рішення на загальну суму 1190 грн.
застосовані:

- в сумі 37,50 грн. згідно п. 1 ст.
17 Закону про РРО, що складає п'ятикратний розмір вартості проданих товарів без
проведення через РРО розрахункової операції на суму 7,50 грн. вартості проданих
товарів;

- в сумі 340 грн. згідно п. 4 ст.
17 Закону про РРО, що складає двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
за невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків за 08.11.2004р.,
13.11.2004р., 20.11.2004р. та 11.12.2004р. та не зберігання їх в книзі обліку
розрахункових операцій;

- в сумі 812,50 грн. згідно ст. 22
Закону про РРО, що складає п'ятикратний розмір суми, на яку виявлено
невідповідність готівки ((200,60 грн. - 30,60 грн. - 7.50 грн.) х 5).

Позивач, при обґрунтуванні позовних
вимог, не спростовуючи встановлені в акті перевірки порушення Закону про РРО,
посилається на те, що податковою інспекцією порушено встановлений
законодавством порядок проведення перевірки, а саме: перевірка здійснювалася
без наявності обов'язкового для позапланової перевірки рішення суду; за
відсутності при її проведенні підприємця, чим порушено вимоги п. 9 Інструкції
про порядок застосування та стягнення фінансових санкцій органами державної
податкової служби; про проведення перевірки підприємець ОСОБА_1 не
повідомлялась у відповідності до ч. 8 ст. 11-1 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні". Також просить суд врахувати, що
відповідачем при прийнятті оскаржуваного повідомлення-рішення застосовано
процедуру, передбачену Законом України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який
до правовідносин, що регулюються Законом про РРО, не застосовується.

Суд, враховуючи висновки викладені
в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.06.2007р., які є
обов'язковими для суду першої інстанції, згідно ст.227 КАС України, керуючись
ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним
доводам, прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

При цьому, суд виходив із  наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 11 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової
служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку передбаченому законом;

- до суб'єктів підприємницької
діяльності за порушення вимог Закону про РРО застосовуються фінансові санкції в
порядку передбаченому п. 3 „Інструкції про порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами державної податкової служби” затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.2001р. (далі
Інструкція), шляхом прийняття органами Державної податкової служби рішень про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, прийнятих на підставі матеріалів
планової або позапланової перевірки (15, 16, 17 Закону про РРО), результати
яких оформляються актом перевірки, відповідно до „Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства
суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними особами” затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації України № 326 від 11.06.2004р. розробленого
відповідно до Закону „Про державну податкову службу в Україні

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень
обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на
відповідача.

В даному випадку, доказом
правомірності притягнення підприємця до відповідальності за порушення Закону
про РРО є акт перевірки.

Як випливає із акту перевірки №
005667 від 15.03.2005 року, при проведенні контрольної закупки в магазині в
присутності продавця ОСОБА_3 встановлено факт реалізації товару, а саме  пива "Оболонь світле" -2 пляшки по
ціні 1,75 грн. та однієї пачки сигарет "R-1" по ціні 4,00 грн. без
використання РРО, невиконання щоденного друку фіскальних звітних чеків за
08.11.2004р., 13.11.2004р., 20.11.2004р. та 11.12.2004р. та не зберігання їх в
книзі обліку розрахункових операцій, а також
встановлено незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків (200,60 грн.) сумі коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій (30,60 грн.)..

Факт допущених порушень позивач не
спростував належними та допустимими доказами у справі.

Разом з тим, факти викладені в акті
перевірки не заперечені продавцем ОСОБА_3
яка здійснювала торгівлю, про що свідчить відсутність з її боку будь
-яких зауважень до акту перевірки щодо виявлених інспекцією порушень в графі
акту „Пояснення про допущені порушення”. Крім того, в письмовому поясненні
продавця від 28.08.2007р., долученого до матеріалів справи, підтверджено , що
вона не встигла видати чек та роздрукувати звіти. Пояснення продавця щодо
невідповідності готівки в касі, а саме що в магазині на момент проведення
перевірки в касовій скриньці знаходилася виручка в сумі 30,60 грн. підприємця
ОСОБА_1 та 300 грн. знаходилися у шухляді стола на якому стояв касовий апарат
одержані від фізичної особи для подальшої передачі власнику магазину,
спростовуються Х-звітом від 15.03.2005р. на зворотній стороні якого ОСОБА_3
підтверджено про наявність на місці торгівлі готівки в сумі 200,60 грн..

При таких обставинах, встановлені
порушення підтверджені належними доказами і податковою інспекцією, в межах
повноважень наданих Законом України "Про державну податкову службу в Україні",
правомірно застосовані до позивача санкції передбачені п.п. 1, 4 ст. 17
та ст. 22 Закону про РРО.

Посилання позивача тільки на ту
обставину , що відповідачем  неправомірно
застосовано форму рішення передбачену нормативними  актами прийнятими на виконання  Закону України 2181, судом до уваги не
приймаються , так як позивач не підтвердив
факт недопущення ним  порушень
Закону про РРО встановлених  під час
проведеної перевірки, а тому застосована
форма рішення не може бути підставою для його скасування .

Не підтверджено позивачем і
здійснення тиску на продавця, зазначеного в поясненнях долучених до матеріалів
справи, зверненням до вищестоящих органів державної податкової служби, щодо
проведення службового розслідування та
правоохоронних органів чи суду.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні
положення  Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право
подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі (30 листопада 2007р.) до Львівського апеляційного
адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати
апеляційну скаргу.

Суддя