ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2007 р.

№ 11/169

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

державного підприємства "Донецька залізниця" (далі Залізниця)

на рішення
господарського суду Донецької області

від
13.08.07

у справі
№ 11/169

господарського суду
Донецької області

за позовом
Залізниці

до
товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасвуглепереробка" (далі Товариство)

про
стягнення 1 206,40 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
не з'явились;

- відповідача:
не з'явились.

Ухвалою від 12.10.07 колегії суддів Вищого господарського суду України касаційна скарга Залізниці № 2/40 від 03.09.07 була прийнята до провадження, розгляд справи у судовому засіданні призначено на 22.11.07.

Вказана ухвала суду була направлена сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 22.11.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 22.11.07 представники сторін не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від сторін повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 22.11.07 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи, а повний текст постанови Вищого господарського суду України направляється сторонам у справі поштою в установленому законом порядку.

Рішенням від 13.08.07 господарського суду Донецької області (суддя  Чернота Л.Ф.) в задоволенні позовних вимог Залізниці відмовлено.

Вказане рішення місцевого суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено, що Товариство попередило Залізницю про внесення змін до плану перевезень по залізницях призначення, а тому правові підстави для стягнення з нього штрафу за невиконання плану перевезень відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Залізниця звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від 13.08.07 господарського суду Донецької області скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким стягнути з Товариства на користь Залізниці штраф за невиконання плану перевезень у розмірі 1 206,40 грн. та судові витрати.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст. 106, п.п. "г", "д" ст. 107 Статуту залізниць України.

У своєму відзиві на касаційну скаргу Товариство щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просить оскаржене рішення залишити без змін, а касаційну скаргу Залізниці –без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі матеріалів справи, Товариством на першу декаду грудня 2006 року було заплановано до перевезення 100 вагонів по Донецькій залізниці, проте фактично перевезення склало 44 вагони, отже недовантаження по Донецькій залізниці становить

56 вагонів.

Також, встановлено, що в першій декаді перевантажено 194 п/в – 13 375,00 тн., у зв'язку з чим відповідно до розрахунків Залізниці, нарахована сума штрафу в розмірі 998,40 грн.

На підставі наданих сторонами доказів по справі місцевим судом встановлено, що у другій декаді Товариством загальний план виконаний, але не виконаний план по дорогах призначення, а саме по Одеській залізниці було заплановано 26 вагонів, проте фактично перевезення склало 16 вагонів, недовантаження становить 10 вагонів; по Донецькій залізниці заплановано 74 вагонів, проте фактично перевезення склало 67 вагонів, недовантаження –7 вагонів. У зв'язку з наведеним відповідно до розрахунку Залізниці Товариству було нараховано суму штрафу в розмірі 208,00 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у зв'язку з наведеними обставинами по обліковій картці виконання плану перевезень  № 2246 за грудень 2006 року, відповідно до Статуту залізниць України, Товариству нараховано штраф в сумі 1 206,40 грн. за непред'явлення вантажу до перевезення в першій та другій декадах по дорогах призначення.

Разом з тим, встановлено, що в акті розбіжностей до облікової картки № 2246 за грудень 2006 року Товариство проти нарахування розміру штрафу заперечує посилаючись на п. "д" ст. 107 Статуту залізниць України та п. 2.8 Правил планування перевезень вантажів, які, на думку Товариства, звільняють його від відповідальності за невиконання плану перевезень.

При вирішенні спору по суті місцевий суд встановив, що Товариством були внесені зміни у напрямках перевезення вантажів, про що свідчать відповідні телеграми та копії листів № 588 від 01.12.06, № 621 від 15.12.06,  № 632 від 20.12.06, № 637 від 22.12.06 та № 638 від 22.12.06.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є відповідальність вантажовідправника перед залізницею за невиконання плану перевезень вантажів.

Стаття 10 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Частини 3 та 4 статті 307 Господарського кодексу України передбачають право вантажовідправника та перевізника у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів укладення довгострокового договору, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник –подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Порядок укладання довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 908 Цивільного кодексу України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

За змістом п. 105 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 (далі Статут), залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Згідно ст.ст. 17, 18 Статуту для забезпечення перевезення вантажів залізничним транспортом здійснюється місячне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами, в яких встановлений порядок розроблення, термін подання заявок, затвердження планів та облік виконання перевезень вантажів. Місячне планування перевезень вантажів здійснюється залізницями відправлення на підставі договорів та замовлень відправників. Замовлення повинні складатися у вагонах, і у випадках, передбачених Правилами і в тонах.

Пунктом 106 Статуту встановлено розміри штрафу за незабезпечення залізницею подачі вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень та за невикористання вантажовідправником поданих вагонів і контейнерів чи відмову від вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а також за незабезпечення завантаження маршруту, за надолуження невиконання плану попереднього місяця.

Пункт 5 Статуту передбачає, що на підставі цього Статуту Міністерство транспорту затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Наказом Міністерства транспорту України від 09.12.02 № 873, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.02 за № 1030/7318, затверджені Правила планування перевезень вантажів (далі Правила), що визначили порядок планування перевезень вантажів залізницями в усіх видах сполучень, а також обліку виконання планів. Перевезення вантажів залізницями здійснюється на підставі договорів про організацію перевезень за місячними планами, за пред'явленням, за окремими замовленнями відправників (вантажовласників або за їх дорученням –експедиторських організацій).

Пункт 2.2 Правил встановлює, що згідно з договором про організацію перевезень не пізніше 12 днів до початку наступного місяця відправник надає залізниці відправлення місячне замовлення на перевезення вантажів, оформлене на відповідних бланках. Замовлення оформляється окремо для кожної номенклатури вантажу для кожної станції відправлення із зазначенням залізниць, станцій призначення та вантажоодержувачів. Таким чином, планування перевезень вантажів по залізницях і станціях призначення є необхідною складовою планування перевезення вантажів. На підставі узгодженого залізницею місячного плану перевезень відправник за два дні до початку декади подає начальнику станції декадну заявку з розподілом подачі вагонів на кожний день.

Розділ 6 Правил визначає порядок обліку виконання плану, який здійснюється в обліковій картці за кожним планом, а також за пред'явленням, та за замовленням про надолуження недовантаження за попередній місяць. На підставі цього обліку визначаються розміри матеріальної відповідальності сторін за невиконання плану. Результати виконання плану перевезення вантажів визначаються за декаду.

Останній абзац пункту 106 Статуту встановлює, що за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером). Штраф за невиконання плану перевезень по залізницях призначення є самостійним видом штрафу, який не залежить від виконання чи невиконання плану перевезень в тонах.

Відповідно до п. 6.10 Правил штраф за невиконання місячних планів і додаткових замовлень на перевезення вантажів нараховується на залізницю і відправника по закінченні кожної декади, сальдова сума штрафу визначається по закінченню місяця. Таким чином, даною правовою нормою визначено, що штраф за невиконання місячних планів нараховується як на залізницю, так і на відправника по закінченню кожної декади, а по закінченню місяця визначається сальдова сума штрафу. Проте, господарський суд, вирішуючи даний спір, не врахував приписів даної правової норми, якою визначено механізм розрахунку штрафу за невиконання місячних планів і додаткових замовлень на перевезення вантажів.

Підпункт "г" пункту 107 Статуту звільняє вантажовідправника від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі виконання плану в тонах вантажів, перевезення яких планується у тоннах і вагонах, при цьому не зазначено, чи повинна застосовуватись ця норма до підрахунку невиконання плану перевезень за декаду, чи в цілому за місяць. Однак, оскільки штраф за невиконання місячних планів нараховується по закінченню кожної декади, то і норма п.п. "г" п. 107 Статуту повинна застосовуватись до підрахунку виконання плану перевезень за декаду.

Підпунктом "д" пункту 107 Статуту вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі недолуження недовантаження, допущеного протягом декади, а не місяця.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішенні по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що спір розглянуто місцевим судом без дослідження в повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності та призвело до прийняття рішення з помилковим застосуванням норм права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення місцевим судом не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення, ухвалене у справі, підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу державного підприємства "Донецька залізниця" № 2/40 від 03.09.07 задовольнити частково.

Рішення від 13.08.07 господарського суду Донецької області у справі № 11/169 господарського суду Донецької області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
Т.Данилова

І.Ходаківська