СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" жовтня 2007 р.
Справа  № 3/75

За позовом         підприємець ОСОБА_1

до відповідача    Закрите акціонерне товариство
"Шпанівагроцукор"

про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину - договору оренди від 01.03.2005 року та
стягнення в сумі 3698 грн.

Суддя  Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача :
ОСОБА_1

від відповідача :  не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107
Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи
з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

В
засіданні оголошувалась перерва з 09.10.2007
по 16.10.2007 року.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач - Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернулась до господарського суду
Рівненської області з позовом до Закритого акціонерного товариства
"Шпанівагроцукор" про застосування наслідків недійсності нікчемного
правочину - договору оренди від 01.03.2005 року та стягнення в сумі 3698 грн..

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні вимоги, зазначені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився двічі. Про дату, час та місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи  повідомлення про вручення поштових
відправлень.

Відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо відзив на позов та витребувані
господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.  Явка сторін
визнавалась судом обов'язковою.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представника позивача,
вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський
суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

При винесенні рішення суд  ВСТАНОВИВ:

Між ЗАТ "Шпанівагроцукор"
(далі - орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар)
укладений договір оренди приміщення б/н від 01.03.2005 року (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору
орендодавець здає нежиле приміщення, а орендар приймає в тимчасове орендне
користування  дане приміщення для
виробничих потреб в АДРЕСА_1, загальною площею 22,3 м2.

У п.2.2. договору зазначається, що
об'єкт, що орендується вважається переданим в оренду з моменту підписання
даного договору, при цьому відповідно до п.1.2. стан об'єкта, що орендується на
момент передачі в оренду задовільний.

Відповідно до п.4.1. договору
розмір орендної плати встановлюється в розмірі 50 грн. за 1 місяць. Договір
укладений строком на один рік.

Рішенням Господарського суду
Рівненської області по справі №19/285 встановлено,  що укладений між сторонами договір оренди
нежилого приміщення нотаріально не посвідчений та належним чином не
зареєстрований, згідно з ч.2 ст.793 Цивільного кодексу України договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік
і більше підлягає нотаріальному посвідченню, ст.794 цього Кодексу встановлено,
що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини),
укладений на строк не менше одного року, підлягає державній реєстрації.

Відтак відповідно до ч.1 ст.220
Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч.2ст.215 ЦК
України недійним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). Статею 236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин
або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту вчинення.

Відповідно до ст.216 ЦК України
недійний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в
разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у
користування майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість
того, що  одержано за цінами, які існують
на момент відшкодування.

Рішенням по справі №19/286
встановлено, що зважаючи на правову природу зобов'язань, які існували між
сторонами за договором оренди б/н від 01.03.2005 року, дані зобов'язання можуть
бути припинені лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за
ними, бо вже здійснене користування за договором оренди (найму).

Позивачем надані докази сплати
орендної плати за період користування приміщенням за договором оренди.

Оскільки на виконання рішення
Господарського суду  Рівненської області
№19/285 від 22.03.2007 року приватний підприємець ОСОБА_1 звільнила орендоване
приміщення, що підтверджується актами здачі приміщення (а.с.5,6), то з моменту
сплати орендної плати за користування приміщенням та повернення приміщення в
натурі відповідачу, сторони виконали вимоги ст.216 ЦК України і правовідносини
між ними припинились.

Позивач просить зобов'язати
відповідача відшкодувати їй збитки, які завдав відповідач в зв'язку із вчиненням
недійсного правочину: відшкодувати вартість проведеного ремонту орендованого
приміщення в розмірі 2000,00 грн., відшкодувати орендну плату в сумі 548,00
грн., витрати за користування послугами адвоката в розмірі 150 грн., моральну  шкоду
в розмірі 1000 грн..

Пунктом 6.1. договору оренди було
передбачено, що орендар зобов'язується самостійно за власний рахунок
здійснювати поточний ремонт об'єкта, що орендується; утримувати об'єкт в повній
справності та за погодженням з орендодавцем здійснювати капітальний ремонт
об'єкта.

Позивачем не надано жодних доказів,
що підтверджують надання згоди орендодавця на проведення капітального ремонту.
Проведення ремонтних робіт є власною ініціативою орендаря. Крім того, позивачем
не надано доказі, що підтверджують здійснення витрат на проведення ремонту.

Орендна плата була сплачена позивачем
за фактичне користування приміщенням до моменту визнання договору нікчемним та
застосування до нього наслідків недійсності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.23 особа
має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;  4) у приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивачем не надано доказів та не
доведено факту завдання йому відповідачем моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.5 ст.49
Господарського процесуального кодексу України сума, яка підлягає сплаті за
послуги адвоката при відмові в позові покладається на  позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.
Позивачу - Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1
(ідентифікційний НОМЕР_1)  -  в позові
відмовити.

Суддя
Мамченко Ю. А.

Повний
текст рішення суддею підписано "19" жовтня 2007 року