ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.

№ 2-2933/2006

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого

Овечкіна  В.Е.,

суддів

Чернова     Є.В., Цвігун В.Л.,

за   участю
представників:

позивача

- ОСОБА_3,

відповідачів   третіх осіб

- ОСОБА_4, - не з'явилися,

розглянувши  у
відкритому  судовому
засіданні    касаційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову

від 19.04.2007 Львівського апеляційного   господарського суду

у справі
№2-2933/2006

за позовом
ОСОБА_1

до
1.ВАТ "Агрофірма "Провесінь";
2.ОСОБА_2 (треті особи -                                          ЗАТ
"Народні реєстри", Державна комісія з цінних
паперів та фондового ринку)

про                                                           визнання недійсним
рішення загальних зборів
ВАТ "Агрофірма "Провесінь" від 31.08.2006
та 750 грн. відшкодування збитків

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 17 по 24
липня 2007 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного
суду м.Києва від 12.10.2006 (суддя Ластовка Н.Д.), винесеною на підставі
ст.ст.152,153 ЦПК України, з метою забезпечення позову заборонено  вчиняти певні дії, а саме:

- заборонено ВАТ "Агрофірма
"Провесінь" виконувати рішення загальних зборів акціонерів ВАТ
"Агрофірма "Провесінь" від 31.08.2006;

- заборонено відчужувати та
будь-яким способом обтяжувати нерухоме майно товариства;

- заборонено  ВАТ "Агрофірма "Провесінь" та
будь-яким іншим особам передавати (вимагати, вилучати) реєстр власників іменних
цінних паперів ВАТ "Агрофірма "Провесінь" та будь-які документи
в паперовому та електронному вигляді, що складають систему реєстру цього
товариства;

- заборонено незалежному
реєстратору ЗАТ "Народні реєстри" передавати будь-яким особам реєстр
власників іменних цінних паперів ВАТ "Агрофірма "Провесінь" та
будь-які документи в паперовому та електронному вигляді, що складають систему
реєстру ВАТ "Агрофірма "Провесінь".

Постановою Львівського апеляційного
господарського   суду   від 19.04.2007 (Кравчук Н.М., Гнатюк Г.М.,
Мирутенко О.Л.) ухвалу скасовано та в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття
заходів до забезпечення позову відмовлено з тих мотивів, що вищевказані заходи
до забезпечення позову є прямим втручанням у внутрішньогосподарську діяльність
товариства, що суперечить ст.ст.41, 45 Закону України "Про господарські
товариства", та можуть призвести до зупинення дій осіб, які повинні ними
вчинятись в зв'язку з виконанням статутних завдань, а також завдань, які
направлені на нормальне функціонування роботи підприємства.

ОСОБА_1 у поданій касаційній скарзі
просить постанову скасувати та залишити без змін ухвалу Дніпровського районного
суду м.Києва від 12.10.2006, посилаючись на врахування Дніпровським районним
судом м.Києва вимог ст.151 ЦПК України при винесенні ухвали та на порушення
апеляційним судом норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет правильності застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та заслухавши пояснення присутніх у
засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а оскаржувана постанова  -
залишенню без змін з наступних підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції про вжиття заходів до забезпечення позову апеляційний     господарський   суд виходив з того, що:

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК
України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

При даному предметі спору
Дніпровський районний суд м.Києва не врахував, що заборона ВАТ виконувати
рішення загальних зборів акціонерів, передавати реєстр власників іменних цінних
паперів, заборона реєстратору вести облік акцій та інші аналогічні обмеження
порушують права на управління товариством тих його учасників (акціонерів),
котрі не оскаржували рішення від 31.08.2006.

Вищевказані заходи до забезпечення
позову є прямим втручанням у внутрішньогосподарську діяльність товариства, що
суперечить ст.ст.41, 45 Закону України "Про господарські товариства",
та можуть призвести до зупинення дій осіб, які повинні ними вчинятись в зв'язку
з виконанням статутних завдань, а також завдань, спрямованих на нормальне
функціонування роботи підприємства.

Крім того, Дніпровський районний
суд м.Києва обмежив право акціонерів товариства на інформацію шляхом заборони
передачі ЗАТ "Народні реєстри" реєстру власників іменних цінних
паперів.

Такі дії по забезпеченню позову не
є передумовами, направленими на можливість виконання рішення суду у випадку
задоволення позову, оскільки не співвідносяться з метою даного забезпечення.

Колегія погоджується з висновками
суду з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України
“Про господарські товариства” вищим органом акціонерного товариства є загальні
збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі акціонери,
незалежно від кількості та класу акцій, власниками яких вони є. Брати участь у
загальних зборах з правом дорадчого голосу можуть і члени виконавчих органів,
які не є акціонерами. Акціонери (їх представники), які беруть участь у
загальних зборах, реєструються із зазначенням кількості голосів, яку має кожний
учасник. Реєстрація акціонерів (їх представників), які прибули для участі у
загальних зборах, здійснюється згідно з реєстром акціонерів у день проведення
загальних зборів виконавчим органом акціонерного товариства або реєстратором на
підставі укладеного з ним договору. Цей реєстр підписується головою та
секретарем зборів.

Тобто можливість проведення
загальних зборів повністю залежить від використання даних реєстру
акціонерів-власників іменних цінних паперів.

Оформлена ухвалою Дніпровського
районного суду м.Києва від 12.10.2006 заборона здійснення дій, пов'язаних із
підготовкою проведення позачергових загальних зборів ВАТ "Агрофірма
"Провесінь", призначених на 20.11.2006 року, фактично паралізує
роботу вищого органу акціонерного товариства і є втручанням у господарську
діяльність товариства. Факт призначення проведення  позачергових загальних зборів ВАТ
"Агрофірма "Провесінь" на 20.11.2006 року встановлено чинною
ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 08.11.2006.

Застосовуючи всеосяжну заборону
відповідачам, незалежному реєстратору та будь-яким іншим особам на вчинення
юридично значимих дій щодо підготовки, організації та проведення в майбутньому
позачергових зборів акціонерів ВАТ "Агрофірма "Провесінь", суд
першої інстанції не врахував, що відповідно до ч.5 статті 19 Господарського
кодексу України забороняється незаконне втручання та перешкоджання
господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної
влади, їх посадових осіб.

Вжиття судом першої інстанції заходів до
забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та іншим особам здійснювати
дії, пов'язані з проведенням позачергових загальних зборів, є втручанням суду у
внутрішньогосподарську діяльність  ВАТ "Агрофірма
"Провесінь" та порушує права переважної більшості учасників
товариства брати участь в управлінні справами товариства, закріплені ст.116
Цивільного кодексу України та ст.10 закону України "Про господарські
товариства".

Окрім того, вжиття судом першої
інстанції заходів до забезпечення позову за клопотанням позивача, який згідно
виписки з реєстру власників іменних цінних паперів НОМЕР_1 від 28.08.2006
(а.с.8, том 1) в сукупності володіє лише часткою в статутному фонді ВАТ
"Агрофірма "Провесінь" у розмірі 1,9066 % (в пропорційному
співвідношенні), вказує на істотне обмеження корпоративних прав більшості інших
учасників товариства.

З огляду на це накладена
Дніпровським районним судом м.Києва заборона спрямована на порушення прав
акціонерів товариства брати участь в управлінні справами товариства,
передбачених п. “а” ч.1 ст.10 Закону України “Про господарські товариства”, а,
відтак, і на суттєве обмеження господарської діяльності товариства.

Більше того,  у випадку визнання акта недійсним з  моменту його
прийняття особи, які на виконання такого акта здійснили певні дії
(наприклад, передали майно, перерахували кошти та ін.)  вправі звернутись з вимогою про відновлення
первісного стану, якщо її не заявлено разом з вимогою про визнання акта
недійсним. Проте,  у разі необхідності
захисту порушеного права підприємства чи організації господарський суд не
позбавлений права на підставі пункту 1 статті 83 ГПК вийти за межі позовних
вимог і прийняти рішення про відновлення первісного стану, хоча б таку вимогу і
не було заявлено. У разі, якщо в результаті виконання приписів акта
підприємством чи організацією їм завдано шкоди, вони вправі звернутися з
вимогою про її відшкодування цієї шкоди на загальних підставах, визначених
главою 82 Цивільного кодексу України та іншими законодавчими актами. Таку
вимогу може бути об'єднано з вимогою про визнання акта недійсним.

Колегія також враховує, що у
відповідності зі ст.6 Господарського кодексу України  одним із загальних принципів господарювання в
Україні є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів
місцевого самоврядування у господарські відносини. Таким чином, заборонивши
вчиняти будь-які дії, пов'язані з підготовкою проведення позачергових зборів
акціонерів,  в тому числі реалізовувати
повноваження, надані вищому органу акціонерного товариства  Законом України “Про господарські товариства”,
Дніпровський районний суд м.Києва всупереч вимогам ч.2 ст.19 Конституції
України та  ст.6 Господарського кодексу
України вийшов за межі повноважень, наданих йому ст.ст.151-153 ЦПК України.

Водночас в частині вжиття судом
першої інстанції заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відчужувати
та будь-яким способом обтяжувати нерухоме майно товариства ухвала від
12.10.2006 також винесена з порушенням норм процесуального права з огляду на
наступне.

Однією з позовних вимог є вимога до
другого відповідача (ОСОБА_2) про відшкодування збитків в сумі 750 грн., що в
разі задоволення позову передбачатиме стягнення грошових коштів за рахунок
другого відповідача (ОСОБА_2), а не ВАТ "Агрофірма "Провесінь"
(першого відповідача).

В зв'язку з цим абсолютно
безпідставним визнається встановлення судом першої інстанції заборони ВАТ
"Агрофірма "Провесінь" розпоряджатися всім належним йому
нерухомим майном.

Окрім того, умовою застосування
заходів до забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або
погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

У позовному провадженні при
накладанні арешту на грошові суми відповідача слід обмежувати піддані арешту
кошти розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення
господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не
передбачене.

За позовами про визнання права
власності або витребування майна арешт може бути лише накладений на
індивідуально визначене майно.

У провадженні зі справ про
банкрутство арешт може бути накладено на все належне боржникові (закріплене за
ним) майно незалежно від поділу його на основні чи оборотні засоби.

Арешт на майно
громадянина-підприємця може бути накладено на загальних підставах, за винятком
майна, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може
бути звернено стягнення.

Вибір заходу до забезпечення позову
залежить від суті позовної вимоги та повинен бути співрозмірним, а заборона на
вчинення дій може стосуватися лише предмета спору.

З огляду на те, що позивачем
заявлено вимогу про стягнення збитків з другого відповідача, а належне першому
відповідачу на праві власності нерухоме майно не є предметом даного спору, то
накладена судом заборона на вчинення дій щодо відчуження та обтяження
нерухомого майна ВАТ "Агрофірма "Провесінь" не відповідає суті
пред'явлених позовних вимог.

При цьому судом не досліджувалися
та не встановлювалися обставини фінансової неможливості задоволення позову
шляхом стягнення спірної суми коштів з рахунків другого відповідача, відкритих
у банківських установах.

Крім того, судом першої інстанції
порушено правило співрозмірності заходів до забезпечення позову та ціни позову
(750 грн.), оскільки накладена судом заборона стосується всього нерухомого
майна ВАТ "Агрофірма "Провесінь".

Оскаржуваною ухвалою першого
відповідача, як власника, безпідставно обмежено у здійсненні права володіти,
користуватися і розпоряджатися належним йому нерухомим майном, чим порушено
вимоги ст.ст.316,  319, 321 ЦК України.

Зокрема, згідно з частинами 1 та 2
ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном
на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Водночас відповідно до ч.1 ст.321
України право власності є непорушним і власник не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Касаційна інстанція враховує
відсутність в касаційній скарзі позивача доводів на спростування висновків суду
апеляційної інстанції про неправомірність вжиття судом першої інстанції заходів
до забезпечення позову.

Зважаючи на вищенаведене колегія не вбачає підстав для скасування
оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115,1117-11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського
апеляційного  господарського суду від
19.04.2007 у справі №2-2933/2006 залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1
-без задоволення.

Головуючий, суддя
В.Овечкін

Судді:                                                                                                              Є.
Чернов

В. Цвігун