донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

07.11.2007 р.                                                                         справа №44/293

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Машняга Н.М.-паспорт,

від відповідача:
Єфременко О.Ф.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Латона" м.Макіївка Донецька область

на рішення господарського суду

Донецької області

від
06.09.2007 року

по справі
№44/293

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Латона" м.Макіївка Донецька область

до
Приватного підприємства "Строй-Сервіс" м.Макіївка Донецька область

про
стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних тапені за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання у загальному розмірі 45718грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Латона" м.Макіївка Донецька область подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2007р. по справі №44/293.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Мєзєнцев Є.І.) відмовив в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Латона" м.Макіївка до приватного підприємства "Строй-Сервіс" м.Макіївка про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання у загальному розмірі 45718грн.

Позивач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Латона" звернулось до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "Строй-Сервіс" про стягнення заборгованості в сумі 31800грн., інфляційних в сумі 1449 грн., 3% річних в сумі 2862 грн. та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання 9607 грн. за продане за договором купівлі-продажу приміщення магазину №1997 від 29.07.2003р. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконані умови п.3 договору щодо оплати придбаної нерухомості вартістю 31800 грн. до 29.07.2004р.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що зобов"язання по договору припинились внаслідок укладення договору підряду від 29.07.2003р. між виконавцем приватним підприємцем Машнягою В.Ю. та замовником Покупцем, згідно пункту 4.1. якого сторони домовилися про фінансування об"єкту за рахунок Договору. Крім того, відповідач вказує на те, що відповідно до п.4 ст.267 ЦК України  строк позовної давності за договором сплив, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

29.07.2003р. між ТОВ "Латона" (Продавець) та ПП "Строй-Сервіс" (Покупець) був укладений договор купівлі-продажу приміщення магазину.

Відповідно до п.3 договору продаж зазначеного в п.1 договору майна здійснюється за 31800грн., які будуть одержані Продавцем до 29.07.2004р.

Відповідно до п.1 договору Продавець продав, а Покупець купив будівлю магазину № 4 з каменю "А-1" площею 407,2 кв.м та господарчу будівлю з шлакоблоку "Б-1" площею 124,1 кв. м, що знаходяться у м.Макіївка, Донецької області, вулиця Качалова, буд.№б/н.

Згідно з п.9 договору, право власності за цим договором виникає у Покупця після посвідчення цього договору у нотаріуса, тобто з 29.07.2003 року.

Виходячи з умов п.3 договору, Покупець має оплатити отриману Будівлю не пізніше 29.07.2004 року. Таким чином, суд вважає, що право Продавця вимагати від Покупця виконання грошового зобов"язання виникло з 30.07.2004 року.

Докази оплати боргу за договором –суду не надавалися. Посилання відповідача на припинення грошового зобов"язання за договором в силу укладення договору підряду від 29.07.2003 року між виконавцем приватним підприємцем Машнягою В.Ю. та замовником Покупцем –до уваги не беруться, оскільки договір підряду від 29.07.2003 року, наданий позивачем, не містить жодних посилань на договір та виконання за ним будь-яких зобов"язань.

Грошове зобов"язання відповідача перед позивачем на суму 31800 грн. не було виконано, в порушення ст.ст.161, 162 ЦК УРСР, які передбачають, що зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок Закону, акта планування, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається. Аналогічні положення щодо загальних умов виконання зобов"язання та недопущення односторонньої відмови від виконання зобов"язання містять і ст.ст. 525, 526 ЦК України, застосування яких можливе на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України –через продовження існування після 01.01.04 року обов"язку Покупця сплатити грошову суму Продавцеві.

Втім, позов Продавця був поданий до господарського суду 07.08.2007 року, тобто по закінченні трирічного строку з моменту виникнення права вимоги за Договором. Попереднє подання позову до суду, яке відбулось 23.07.2007 року не може вплинути на перебіг позовної давності, оскільки позовна заява, подана до суду 23.07.2007 року, 24.07.2007 року була повернута без розгляду ухвалою господарського суду Донецької області по справі № 44/16-63 через незазначення посадового становища особи, яка підписала позов, а також відсутності доказів повноважень цієї особи на подання позову. Ухвала господарського суду Донецької області від 24.07.2007 року у справі № 44/16-63 не була оскаржена, набрала законної сили та підлягає обов"язковому виконанню в силу ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР та ст. 256 ЦК України позовна давність є строком, в межах якого особа вправі звернутись до суду з вимогами про захист порушеного права. Загальний строк позовної давності встановлений законом у три роки. Таким чином, суд вважає юридично обґрунтованими посилання відповідача на те, що строк позовної давності по вимогах щодо стягнення боргу за договором закінчився, тому суд в порядку ч.4 ст. 267 ЦК України, відмовляє у задоволенні вимог щодо стягнення суми боргу за договором в сумі 31800 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення в порядку ст. 625 ЦК України інфляційних в сумі 1449грн. та 3% річних в сумі 2862 грн. також не підлягають задоволенню, так як інфляційні та 3% річних є акцесорною (додатковою) вимогою до вимоги про стягнення основного боргу, причому ці вимоги пов"язані із здійсненням самого права грошової вимоги. Водночас, строки позовної давності до основної та додаткової вимоги визначаються та нараховуються окремо, про що свідчить зміст ст.84 ЦК УРСР та ст.266 ЦК України, які для запобігання казусам, коли строк позовної давності по основній вимозі закінчився, а по додатковій –ні, встановлюють правило одночасного закінчення строків позовної давності для основної та додаткової вимоги. З огляду на наведене, суд вважає, що строк позовної давності стосовно вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних закінчився 30.07.2007 року –тобто в момент закінчення строку позовної давності для суми основного боргу. Зазначене так само стосується і вимог про стягнення неустойки.

Крім того, суд вважає, що пеня в розмірі 9607 грн., є нарахованою безпідставно, оскільки умови договору не передбачають нарахування пені, як виду неустойки. Сторони за договором не дотримались вимог передбачених ст.180 ЦК УРСР та ст.547 ЦК України обов"язкової письмової форми для такого виду забезпечення зобов"язань, як пеня. Недотримання письмової форми для неустойки у вигляді пені тягне за собою нікчемність такого правочину за законом, через що пеня у розмірі 9607 взагалі не могла бути застосована до Покупця.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що господарський суд прийняв вірне рішення, яким відмовив в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2007р. по справі №44/293 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у справу

1 ДАГС

1.госп.суду