ПОСТАНОВА

"23" жовтня 2007 р.

Справа № 7а/131-3471

12 год. 55 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі судді  Стадник М.С.

при секретарі судового засідання
Підлубній О.В.

Розглянув справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, с. Ліски, Збаразького
району, Тернопільської області

до відповідача: Збаразької
міжрайонної державної податкової інспекції, м. Збараж, вул. Б. Хмельницького,
1, Тернопільської області

за участю представників від:

позивача:
ОСОБА_2 -довіреність № 3380 від 03.07.07р.;

відповідача:
Стецько Наталія Юріївна -довіреність № 8582/10 від
29.12.06р.;

Юзефів Зоряна
Едвардівна -довіреність № 6896/10 від 18.09.07р..

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся з позовом про скасування рішення №
/0 від 12.03.2007р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій
прийнятого Збаразькою міжрайонною державною податковою інспекцією в частині
застосування 4930,00 грн. штрафних санкцій.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

В засіданні з 18.09.2007р. по 23.10.2007р.
на підставі ст. 150 КАС України оголошувалася перерва для надання сторонам
можливості подати додаткові матеріали в обґрунтування заявлених вимог та
заперечень.

Податкова інспекція проти позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що спірне рішення прийняте у відповідності
до чинного законодавства, а саме санкції застосовані за порушення підприємством
норм Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

ОСОБА_3 допитана в якості свідка.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, встановлено:

- Збаразькою міжрайонною державною
податковою інспекцією 12.03.2007р. прийняте рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № /0 яким до Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 застосовані санкції в розмірі 5270 грн..

Підставою для застосування санкцій,
як зазначено у вищевказаному рішенні, став акт перевірки № 1906/0302/2303 від
24.02.2007р., проведеної в барі „Сова”, що знаходиться за адресою: с. Ліски,
Збаразького району, Тернопільської області., на предмет дотримання суб'єктом
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
встановленого законом порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги), яким інспекцією  встановлено
порушення п.п. 9, 13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(далі Закон про РРО), а саме: підприємцем не забезпечено щоденне друкування на
реєстраторах розрахункових операцій (далі РРО) фіскальних звітних чеків, за що
застосовані санкції в сумі 340 грн. та не забезпечено відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення розрахунків (1048 грн.) сумі коштів, яка
зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (62 грн.), за що
застосовано 4930 грн. санкцій.

Позивач, оспорює рішення в
частині  порушення ним п. 13 ст. 3 Закону
про РРО ,за що застосовано 4930 грн. санкцій. при цьому  посилаючись на те, що у барі „Сова” на
підставі договору суборенди здійснює також діяльність Суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1, а тому виручка від реалізації товарів
знаходилась в одному приміщенні і перевіряючими безпідставно порахована виручка
двох підприємців, хоча здійснювалася перевірка тільки ОСОБА_1.

Допитаний в процесі судового
розгляду справи свідок ОСОБА_3, повідомила суду, що тимчасово працювала в
підприємця ОСОБА_1 офіціантом, та була присутня під час закупки перевіряючими
пляшки коньяку. Також повідомила, що гроші які були надані під час проведення
закупки були поставлені в касу барменом, а щодо перерахунку готівки сказати
нічого не може, так як не була присутня при здійсненні даної дії.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України,
давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до
висновку, що позов підлягає до задоволення.

При цьому, суд виходив із  наступного:

- згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до ст. 11 Закону
України „Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової
служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені та штрафних санкцій у порядку передбаченому законом;

- до суб'єктів підприємницької
діяльності за порушення вимог Закону про РРО застосовуються фінансові санкції в
порядку передбаченому п. 3 „Інструкції про порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами державної податкової служби” затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації України № 110 від 17.03.2001р. (далі
Інструкція), шляхом прийняття органами Державної податкової служби рішень про
застосування штрафних (фінансових) санкцій, прийнятих на підставі матеріалів
планової або позапланової перевірки (15, 16, 17 Закону про РРО), результати
яких оформляються актом перевірки, відповідно до „Порядку оформлення
результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного
законодавства суб'єктами підприємницької діяльності -фізичними особами”
затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 326 від
11.06.2004р. розробленого відповідно до Закону „Про державну податкову службу в
Україні”(далі Порядок). В актах перевірки  зазначаються чіткий зміст фактів порушення
законодавства та вказують конкретні пункти, статті порушених норм законодавчих
актів (п. 10 Інструкції).

Відповідно до п. 1. ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень
обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на
відповідача.

В даному випадку, доказом
правомірності притягнення підприємства до відповідальності за порушення норм
чинного законодавства є акт перевірки.

Податкова інспекція, на
підтвердження правомірності застосування до Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій посилається на акт документальної
перевірки № 196/0302/2303 від 24.02.2007 року, який не може бути належним
доказом щодо встановленого, на думку інспекції, порушення п. 13 ст. 3
Закону про РРО, оскільки не підтверджує факту порушення підприємцем даної норми
закону.

Так,  місцем проведення розрахунків, згідно ст. 2
Закону про РРО є місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані
товари (надані послуги) та зберігаються готівкові кошти отримані за реалізовані
на протязі дня товари і дана інформація заноситься в денний звіт, як підсумок
розрахункових операцій.

Як випливає з матеріалів справи,
перевірка проведена в барі „Сова”, в якому здійснюють торгівельну діяльність
два підприємці: -  ОСОБА_1, здійснює
торгівлю алкогольними та тютюновими виробами на підставі ліцензії № 340725 від
27.02.2006р. із застосуванням РРО;
ОСОБА_1 , зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності
13.06.2006р. виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та  здійснює діяльність у сфері ресторанного
господарства в с. Ліски , знаходиться на спрощеній системі оподаткування
згідно  Свідоцтва про сплату єдиного
податку від 28.12.2006р. виданого Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією та орендує у підприємця
ОСОБА_1 частину приміщення бару та холодильного  обладнання згідно договору оренди від
01.07.2006р..

В процесі розгляду справи
представники податкової інспекції не заперечували проти того, що кошти в сумі
62 грн., за коньяк придбаний шляхом контрольної закупки , барменом ОСОБА_4, яка
не недопитана в якості свідка у зв'язку з перебуванням за кордоном, проведена
через РРО  і дана сума  складає суму готівки зазначеної в  поточному звіті РРО , а                    сума готівки 986 грн.
знаходилася в сумочці за барною стойкою, а не в касовій скринці на місці
розрахунків разом з сумою 62 грн..

Податкова інспекція не спростувала
належними доказами доводи  представника
позивача, що виручка в сумі 986 грн. належала підприємцю ОСОБА_5, а не  ОСОБА_1.

Поданий податковою інспекцією Опис
наявних готівкових коштів, які знаходяться на місці проведення розрахунків від
24.02.2007р., не приймається судом як доказ , оскільки не підписаний ОСОБА_4.
Крім того, згідно власноручного пояснення ОСОБА_4 , наданого перевіряючим, нею
зазначено тільки про факт реалізації коньяка
Закарпатського  , пояснення щодо невідповідності
готівки не надавалися , не міститься таких пояснень і в акті перевірки, що
свідчить про відсутність будь -яких зауважень по даному питанню.

Також, слід зазначити, що в акті
перевірки не зазначено про додатки які додаються до нього,  відсутній запис про відмову ОСОБА_4 від
підпису , що підтверджує вручення їй акту перевірки, який є обов'язковим згідно
п.3 Порядку та п. 37 „Порядку провадження
торговельною діяльністю та правила торговельного обслуговування
населення” затвердженого Постановою КМ України від 15.06.2006р. № 833. Не може
бути належним доказом факту відмови представника позивача від ознайомлення та
отримання матеріалів перевірки Акт відмови від підписання матеріалів перевірки
підписаний двома особами від 24.02.2007р., так як відповідно до п.3 Порядку
такий підписується не менше як трьома посадовими особами.

Із вищезазначеного можна зробити
висновок , що відповідачем в одному акті охоплено перевіркою торгівельну
діяльність двох суб'єктів підприємницької діяльності, що чинним законодавством
не передбачено, а сама перевірка проведена поверхнево, висновки зроблені на
припущеннях , що є недопустимим при притягненні суб'єкта господарювання до
відповідальності.

Приймаючи до уваги , що податкова
інспекція не довела належними доказами порушення підприємцем п. 13 ст. 3 Закону
про РРО, а тому в цій частині оскаржуване рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 2, 6 ,7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Скасувати рішення Збаразької
міжрайонної державної податкової інспекції про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № /0 від 12.03.2007р. в частині застосування до
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 4930 грн. штрафних
санкцій.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право
подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі (_4 грудня 2007р.) до Львівського апеляційного
адміністративного суду, а протягом 20 днів після подання заяви - подати
апеляційну скаргу.

Суддя