ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.09.07 р.                                                                               Справа № 4/303

Представниками сторін не надані письмові клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді  Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної  заяви:

за позовом –               Товариства з обмеженою відповідальністю “Триденна Агро” м. Київ

до відповідача -          Відкритого акціонерного товариства “Красносільське” Артемівського району

Донецької області

про стягнення  151872,42грн.

за участю представників сторін:

від позивача – Багатченко Ю.В. – довіреність від 01.08.07р. (13.09.07р. не явився),

від відповідача –  Амелін С.В. – гол. правління, Галактіонова Г.С.- довір.,(13.09.07р. не явилися),

в с т а н о в и в:

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 151872,42грн.з яких:

- 128209,40грн. – загальний борг за поставлену продукцію,

- 3606,78грн.- інфляційні витрати,

- 1029,98грн. – річні проценти,

- 8974,65грн. – штраф за несплату вартості поставленої продукції,

- 10051,61грн. – пеня за прострочення оплати поставленої продукції.

В підтвердження позову позивач посилається на укладений з відповідачем договір № 82/46 купівлі-продажу від 14.03.2007року та додаткову угоду до договору по яких поставлена відповідачу сільгосппродукція, довіреності та накладні по яких одержана відповідачем продукція.

Відповідач погодився з вимогами позову та з сумою в повному обсязі.

Згідно з вимогами частини другої статті 43 Господарського процесуального кодексу України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили, тому суд вирішує спір на наявними матеріалами справи та доказів виконання сторонами обов2язків укладеного договору.

Дослідивши матеріали справи та, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено, що між сторонами 14.03.2007року підписаний договір № 82/46 купівлі-продажу з додатком, в яких передбачені всі істотні умови для договорів купівлі-продажу: предмет купівлі-продажу – насіння, кількість, ціна визначаються у додатку, порядок розрахунків та відповідальність сторін за невиконання умов договору, тому він вважається судом укладеним.

Відповідно до загальних умов виконання зобов’язання викладених в статтях 655,526,530 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати або зобов’язується передати майно (товар) у власність покупцю, а покупець, прийняти або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму в строки передбачені умовами договору.

За укладеним договором продавець, він же позивач, взяв на себе зобов’язання поставити відповідачу соняшник, кукурудзу, грачиху за цінами, в кількості на загальну суму 93547,10грн., на умовах попередньої оплати (п.5.3договру) в строк до 23.04.2007року, а в разі неотримання коштів в цей термін, продавець має право не поставляти товар покупцю чи розірвати договір в односторонньому порядку та вважати його таким, що припинив свою дію (п.5.4 договору).

Позивач порушив умови договору і за довіреностями, виданими представнику відповідача відпустив товар по накладним на загальну суму 128209,40грн. без одержання попередньої оплати.

2

Факт отримання товару відповідачем на загальну суму 128209,40грн. підтверджений матеріалами справи і не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Аналогічну норму містить стаття 193 ГК України щодо виконання господарських договорів.

Сторонами визначений строк поставки – позивач повинен був поставити товар лише за умови одержання від відповідача вартості обумовленого товару. Тобто за договором у відповідача як покупця, не виникло права сплати вартості товару в обумовлений строк, тому застосовуються правила пункту 2 статті 530 ЦК України, а не п.2 статті 625 ЦК України, яка застосовується у разі прострочення виконання грошового зобов’язання боржником.

В разі неотримання коштів в цей термін – до 23 квітня 2007р., продавець мав право не поставляти товар покупцю чи розірвати договір в односторонньому порядку та вважати його таким, що припинив свою дію (п.п.5.3,5.4 договору).

Відповідно до умов пункту 2 статі 530 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), якщо у договорі не визначений строк, протягом якого повинно бути виконано грошове зобов’язання, кредитор вправі вимагати виконання у будь-який час. При цьому боржник повинен виконати таке зобов”язанння у семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором. Таким днем слід вважати дату одержання вимоги боржником. Оскільки названою статтею не визначена форма пред’явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою тощо.

Ухвалою суду від 28.08.2007року позивач був зобов’язаний надати докази пред’явлення вимоги відповідачу щодо оплати ним одержаного товару.

Позивач не довів суду, що ним виставлялася будь-яка вимога відповідачу щодо сплати одержаного товару (рахунок, лист, претензія тощо), строк якого повинен наступити у семиденний строк з дня пред’явлення вимоги кредитором.

Сторонами не передбачено змінювати зміст договору в усній формі і змінювати умови договору щодо порядку розрахунків без письмової угоди сторін.

Той факт, що позивач передав майно відповідачу не дочекавшись одержання його вартості, носить самостійний характер на свій ризик.

Господарський суд, враховуючи, що представник позивача не може надати докази, чи виставлялася вимога для оплати відповідачем одержаного ним товару, позовні вимоги щодо стягнення з боржника 3606,78грн.- інфляційних витрат, 1029,98грн. – річних процентів, 8974,65грн. – штрафу за несплату вартості поставленої продукції,10051,61грн. – пені за прострочення оплати поставленої продукції, вважаються недоведеними, тому в цій частині позову відмовлено.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір на нього покладаються судові витрати в розмірі, передбаченому законодавством.

На підставі ст.ст.526,530,536,546,549,625,627-629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49,81-1,85ГПК України, господарський суд –

В и р і ш и в:

Задовольнити позов частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Красносільське” Артемівського району                                      Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Триденна Агро” м. Київ

128209,40грн. заборгованості, державне мито – 1282,09грн. та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовити.

Суддя

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений 13.09.2007року.