ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.07 р.                                                                               Справа № 11/267

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

За участю представників:

від позивача: Ахметова Н.В. – за довіреністю

від відповідача: Цвітун М.М. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства «Макіївкокс» м. Макіївка

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця» м. Донецьк

про: стягнення 851,64 грн.

У судовому засіданні оголошено перерву з

09.10.07р. по 12.10.07р., згідно ст.77 ГПК України

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство «Макіївкокс» м. Макіївка, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Державного підприємства «Донецька залізниця» м. Донецьк, про стягнення вартості вагової нестачі вугільного концентрату марки «Ж» в сумі 851,64 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на комерційний акт №  БН 684777/223 від 17.04.07р., копію залізничної накладної № 49458303, копію рахунку-фактури № 14167 від 20.04.07р., копію платіжного доручення № 2009 від 28.04.07р., ст.ст.110, 113, 114, 129 Статуту залізниць України та інше.

Відповідач надав відзив № 2022/979 від 08.10.07р., в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на вимоги ст.ст.24, 111 Статуту залізниць України.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що за залізничною накладною № 49458303 у вагоні № 67656801пв зі станції Кривий Торець Донецької залізниці на адресу позивача (ст.Ясинувата Донецької залізниці) було відправлено вугільний концентрат марки „Ж” у кількості: вага брутто 92800кг, тара – 23800кг, вага нетто – 69000кг, вантажовідправником якого зазначено ТОВ „Єнергоімпекс”.

При прибутті вантажу на станцію Ясинувата Донецької залізниці було здійснено комісійну видачу вантажу.

При комісійній видачі вантажу було виявлено нестачу вугільного концентрату марки „Ж” у вагоні № 67656801пв у кількості 2200кг.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України був складений комерційний акт                                   №  БН 684777/223 від 17.04.2007р.

Згідно комерційного акту №  БН 684777/223 від 17.04.2007р.: при переваженні виявилось – вантаж вугілля – концентрат, завантаження навалом, вага: брутто 90600кг, тара з документа 23800кг, нетто 66800кг, що менше зазначеного в документі на 2200кг. При повторному переважуванні нестача підтвердилась. У вагоні навантаження нижче бортів на 150 мм, вантаж не маркований, навантаження рівномірне, над 1, 2, 3, 4 люками справа по ходу поїзду поглиблення довжиною  на всю довжину люків, шириною 700мм, глибиною 500мм. Вантаж прибув в технічно справному вагоні.

Переважування вантажу здійснювалося на справних перевірених 150т електронних тензометричних вагах вантажоодержувача.

Комерційний акт підписаний начальником станції, старшим прийомоздавальником станції, прийомоздавальником та вантажоодержувачем.

З огляду на норми чинного законодавства слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов’язується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

У випадку порушення зобов’язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) ( ст. 920 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.924 ЦК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України „Про залізничний транспорт” та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на  залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 ЗУ „Про залізничний транспорт”.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЗУ „Про залізничний транспорт” та ст. 113 Статуту залізниць України,  за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч.2 ст.114  Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст.26 вищезазначеного закону обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складання актів визначаються  Статутом залізниць України.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у перевізних документах, складається  комерційний акт (ст.129 Статуту залізниць України).

Отже, саме комерційний акт є підставою для застосування матеріальної відповідальності до перевізника.

Таким чином, відповідач не довів, у розумінні ст.ст. 33,36 Господарського процесуального кодексу України, що нестача вантажу виникла з причин незалежних від перевізника.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, сума вагової нестачі вугільного концентрату марки „Ж” складає 851,64грн.                      із розрахунку (1,51т. х 470грн. (вартість 1т вугільного концентрату марки „Ж”) + ПДВ =                    = 851,64грн.).

Тому, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 909, 920, 924, 925 Цивільного кодексу України, Законом України „Про залізничний транспорт”, Статутом залізниць України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги – задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Донецька залізниця” м.Донецьк (адреса: вул.Артема, 68,  м.Донецьк, 83000, код ЗКПО 01074957) на користь Закритого акціонерного товариства „Макіївкокс” м. Макіївка (адреса: вул. Горького,1, м.Макіївка, Донецької області, 86106, код ЗКПО 32598706) вартість вагової нестачі вугільного концентрату марки „Ж” в сумі 851,64 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00грн, витрати на інформаційно-техничне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.