ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  13/298

04.12.07

За позовом             Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова

компанія «Толока»

До                   Товариства з обмеженою відповідальністю «Олвіта-Інвест»

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Закрите акціонерне товариство «Олвіта»

Про                стягнення 73 514, 72 грн. та примусове виконання умов

договору

Суддя    Іванова Л.Б.

Представники:

Від позивача           Білий В.М. –по довіреності № 29 від 23.08.2007 р.

Від відповідача       Гунда О.Т. - по довіреності № 2007/08/06 від 06.08.2007р.

Від третьої особи   Гунда О.Т. - по довіреності № б/н від 15.06.2007р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги       Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олвіта-Інвест», третя особа: Закрите акціонерне товариство «Олвіта»про стягнення 73 514, 72 грн., з яких 65490 грн. заборгованість, 6221, 55 грн. збитки внаслідок інфляції за час прострочення, 1803, 17 грн. 3 % річних з простроченої суми. Зобов’язання  відповідача передати позивачу правовстановлюючу документацію, а саме: Акт приймання-передачі нежитлової площі, довідку про сплату повної вартості нежитлової площі на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лєбєдєва-Кумача, 5.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2007 року порушено провадження у справі № 13/298 та призначено розгляд справи на 24.09.2007р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2007 року розгляд справи № 13/298 було відкладено на 18.10.2007 року о 11:00.

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва № 17 від 26.10.2007 р., в зв’язку з перебуванням судді Євдокимова О.В. на лікарняному, справу № 13/298 передано на розгляд судді Івановій Л.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2007 р. суддею Івановою Л.Б. прийнято до свого провадження справу № 13/298. Розгляд справи було призначено на 13.11.2007 р. о 10-00 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2007 р. в зв’язку з неявкою в судове засідання представників відповідача та третьої особи розгляд справи було відкладено до 04.12.2007 р. о 10-00 год.

В судовому засіданні 04.12.2007 р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Крім того подав письмові пояснення на відзив відповідача, в яких зазначив, що відповідно до п. 24 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1243 від 22.09.2004р., житлові будинки, в яких квартири та інші приміщення побудовані за кошти фізичних та юридичних осіб, можуть прийматись в експлуатацію без виконання внутрішніх  опоряджувальних робіт, які не впливають на експлуатацію цих будинків, якщо це обумовлено інвестиційним договором на будівництво та за умови дотримання при цьому санітарних і технічних вимог. Таким чином позивач вказує, що посилання відповідача на п.7.2 договору як підставу неможливості введення об’єкту в експлуатацію є таким, що не відповідають дійсності.

Відповідач в наданому письмовому відзиві на позов проти позову заперечує, зазначаючи, що позивач не виконав робіт, що наведені в таблиці, що унеможливлює введення в експлуатацію об’єкту. Оскільки об’єкт не введено в експлуатацію, то і будівництво не закінчено, тому визначити остаточну площу об’єкта неможливо, у БТІ не має правових підстав для видачі паспорта об’єкта і, як наслідок, час виконання умов пункту 3.3. договору не настав.

Представник третьої особи проти позову заперечує, посилаючись на п. 7.2 договору, зазначаючи, що  позивач не виконав робіт, що наведені в таблиці, що унеможливлює введення об’єкту в експлуатацію.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, –

ВСТАНОВИВ:

21 вересня  2004 р. між Акціонерним товариством закритого типу «ОЛВІТА», в особі Товариства з обмеженою відповідальністю Олвіта-Інвест»(далі-відповідач, тобто забудовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»(далі-позивач, інвестор) було укладено договір № 46/50-9-ЛКЗ на пайову участь у фінансуванні нежитлового будівництва в житловому будинку на вулиці Лебедєва-Кумача, 5 в Солом’янському районі м. Києва.

Відповідно до п.1.1. договору товариство зобов’язується силами і засобами забудовника, за рахунок коштів інвестора, збудувати і передати інвестору обумовлено нежитлове приміщення, а інвестор зобов’язується забезпечити відповідне фінансування об’єкта інвестування, та прийняття його у власність на умовах цього договору.

Пунктом 3.1. договору сторони визначили вартість загальної нежитлової площі на день укладення договору –486 030, 00 грн., в тому числі ПДВ 81 005, 00 грн. Розрахунки за нежитлову площу здійснюються шляхом перерахування інвестором коштів на розрахунковий рахунок товариства, згідно погодженого сторонами графіка фінансування, який є невід»ємною  частиною договору (п.3.2).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач на підставі платіжних доручень № 8 від 14.12.2004 р. на суму 234000, 00 грн. та № 28 від 06.03.2006 р. на суму 252030, 00 грн. перерахував кошти на рахунок відповідача в сумі 486 030, 00 грн.

За умовами п.2.1 договору Товариство з обмеженою відповідальністю Олвіта-Інвест»взяло  на себе зобов’язання силами і засобами забудовника за рахунок залучених від інвестора коштів збудувати і передати інвестору, після виконання ним п.3.2., 3.3. нежитлову площу 284, 50 кв.м. в термін 1 квартал 2006 року, та правовстановлюючу документацію на нежитлову площу (технічний паспорт БТІ, акт приймання-передачі нежитлової площі,  довідку про сплату повної вартості нежитлової площі), для послідуючого оформлення інвестором об’єкта у власність.

Термін дії договору сторони встановили з моменту внесення коштів на рахунок, вказаний товариством, і до повного виконання цього договору всіма сторонами. (п.5.1).

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оцінюючи подані позивачем  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, згідно з вказаними нормами права, позивач повинен довести суду належними та допустимими доказами обставини, на яких ґрунтується його позов, а також правомірність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 73 514, 72 грн. та зобов’язання відповідача передати позивачу правовстановлюючу документацію, а саме: Акт приймання-передачі нежитлової площі, довідку про сплату повної вартості нежитлової площі на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лєбєдєва-Кумача, 5.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов‘язків.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 65490, 00 грн. заборгованості, суд відзначає наступне:

Пунктом 3.3. договору встановлено, що після закінчення будівництва згідно з технічним паспортом БТІ, остаточно визначається загальна площа нежитлового приміщення. Якщо загальна площа нежитлового приміщення буде меншою ніж загальна площа, вказана в п.2.1. цього договору, різниця повертається інвестору за ціною, що вказана в п.3.1., а якщо загальна площа нежитлового приміщення буде більшою, різниця оплачується інвестором за ціною, що вказана в п.3.1. Ці розрахунки здійснюються сторонами у разі, якщо відхилення у метражі становить більше 0, 5 кв.м.

Відповідно до приписів  ст. 526 Цивільного кодексу  зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем умов договору а саме п. 7.2, тобто виконання робіт, що наведені в таблиці, в зв’язку з чим неможливо визначити остаточну площу об’єкта, тому відсутні правові підстави стягувати з відповідача 65490, 00 грн. заборгованості, що становить різницю між орієнтовною площею і загальною площею.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності технічного паспорта Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна на будинок загальною площею 284, 50 кв.м. на вулиці Лєбєдєва-Кумача, 5 в Солом’янському районі м. Києва, як це передбачено умовами договору.

Вимога про зобов’язання відповідача передати позивачу правовстановлюючу документацію, а саме: Акт приймання-передачі нежитлової площі, довідку про сплату повної вартості нежитлової площі на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лєбєдєва-Кумача, 5 також не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 7.2. договору оздоблювальні роботи, які виконуються забудовником включають в себе:

Стіни та стеля квартири –штукатурка, безпічанка (ванна кімната та санвузол-без штукатурки), підлога у приміщення квартири: цементна стяжка, вхідні двері металеві, вікна-металопластикові, електрообладнання –стандартне, сантехніка, лічильники холодної та гарячої води –встановлюються інвестором, тобто позивачем, система опалення –чавунні батареї згідно діючих норм –встановлюються позивачем, внутрішні стіни приміщень (не несучі) –встановлюються позивачем згідно погодженого проекту.

Відповідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Стаття 7 Господарського кодексу України встановлює, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. № 1243 визначає основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов’язок доведення покладено законом на позивача.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення позивачем лічильників холодної та гарячої води, системи опалення –чавунні батареї, внутрішні стіни приміщень в нежитловому приміщенні, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лєбєдєва-Кумача, 5.

Проаналізувавши приписи зазначених норм права, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога про зобов’язання відповідача передати позивачу правовстановлюючу документацію, а саме: Акт приймання-передачі нежитлової площі, довідку про сплату повної вартості нежитлової площі на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лєбєдєва-Кумача, 5 є необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З огляду на вищезазначене вбачається, що позивач безпідставно звернувся до суду, оскільки його права не порушені, а позовні вимоги слід визнати такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати  понесені позивачем по сплаті державного мита та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, Господарський суд  міста Києва -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                    Л.Б. Іванова

Повний текст рішення виготовлено

та підписано 07.12.2007 р.