СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

05 грудня 2007 року

Справа № 20-4/267

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Плута В.М. ,

суддів
Волкова К.В. ,

Гонтаря В.І. ,

секретар судового засідання                                     Наконечний
О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Лінніка Олексія Вікторовича,
довіреність №  98/10-0   від 14.01.06;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя на
постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Остапова К.А.) від 08.10.2007 у справі №
20-4/267

за позовом  Державної податкової інспекції у
Нахімовському районі міста Севастополя (вул. Гер. Севастополя,
74,Севастополь,99000)

до          суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

про стягнення заборгованості в
розмірі 340,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
міста Севастополя від 08.10.2007 у справі № 20-4/267 у задоволенні позову
відмовлено.

В основу постанови покладені норми
статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, якими
передбачений строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Не погодившись з цим судовим актом,
позивач звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нову,
якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

Так, позивач посилається на те, що
строк позовної давності встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України розповсюджується лише на фізичних та юридичних осіб.

Оскільки нормами вищенаведеного
кодексу не визначений строк позовної давності про стягнення фінансових санкцій
саме для суб'єкта власних повноважень, позивач вважає необхідним, за аналогією
права, застосовувати положення статті 257 Цивільного кодексу України, якою
передбачена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не
скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що чинне законодавство
не обмежує коло представників юридичних осіб при розгляді адміністративної
справи,  а також те, що згідно з пунктом
4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб,  які
беруть участь у справі,  належним чином
повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому
розгляду справи, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу за
відсутності нез'явившихся представників сторін.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.12.2007 суддю
Борисову Ю.В. замінено на суддю Волкова К.В.

Повторно розглянувши справу у
порядку статей 185, 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України,
перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Нахімовському районі міста
Севастополя не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач зареєстрований у Нахімовської районній державній адміністрації
04.03.2002 та взята на облік платника податків позивачем 05.02.2002.

29.06.2004 працівниками Державної
податкової адміністрації міста Севастополя проведена перевірка маршрутного
таксі, яке належить відповідачеві, щодо контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу.

В ході перевірки були встановлені
порушення відповідачем вимог пункту 5 статті 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

29.06.2007 о 17:35 при наданні
послуги по перевезенню 3 пасажирів від зупинки „вулиця Генерала Лебедя” до
зупинки „5 км” розрахункова операція на загальну суму 3,00 грн. через книгу
обліку розрахункових операцій на господарську одиницю проведена не була, квитки
не видані.

Зазначене порушення було
відображене в Акті перевірки №27030352/2330 від 29.06.2004.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки позивачем відносно відповідача прийняте рішення № 2906/23-3 від
03.08.2004 про застосування штрафних санкцій в розмірі 340,00 грн. за
порушення встановленого порядку використання розрахункової книжки при здійснені
розрахункових операцій.

Відповідно до вимог статті 25
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” суми фінансових санкцій, які
визначені статями 17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб`єктами
підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний
термін  з дня прийняття органами
державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових
санкцій.

Суми штрафних санкцій відповідачем
у передбачені законом строки сплачені не були, рішення про застосування
фінансових санкцій не оскаржувалось.

Державна податкова інспекція в
Нахімовському районі міста Севастополя 15.08.2007 звернулась до господарського
суду міста Севастополя за захистом порушеного права.

З 01.09.2005 судовий захист прав та
інтересів регулює Кодекс адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 4 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних
судів входить розгляд спорів за зверненням суб'єктів владних повноважень у
випадках, встановлених законом.

При цьому, судова колегія
погоджується з тим посиланням позивача, що Кодексом адміністративного
судочинства України не визначений строк позовної давності про стягнення
фінансових санкцій для суб'єкта власних повноважень, проте, за аналогією права,
у даному випадку, саме і підлягає застосуванню норма статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України, згідно з якою адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Господарський суд першої інстанції
вірно зазначив, що рішення, яке оскаржується позивачем, прийнято 03.08.2004.

Позивач звернувся до суду з позовом
15.08.2007.

Таким чином, вбачається
обґрунтованим висновок про те, що позивачем пропущений строк звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

Матеріали справи свідчать про те,
що відповідач письмовою заявою (вхідний номер 47774 від 08.10.2007) просив суд
першої інстанції застосувати правила статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України та відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки
позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду.

З урахуванням викладеного, судова
колегія вважає, що постанова господарського суду міста Севастополя є законною
та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 195, п.
1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1. ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Нахімовському районі міста Севастополя залишити без
задоволення.

2. Постанову господарського суду
міста Севастополя від 08.10.2007 у справі № 20-4/267 залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції
може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя
В.М. Плут

Судді
К.В. Волков

В.І. Гонтар