ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2007 р.                                                            Справа № 47/498-07

вх. № 10974/5-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Знобіщева О.Г. за довіреністю від 16.03.2007р.;  відповідача - Страхова Г. О. за довіреністю від 17.04.2007р.

розглянувши справу за позовом ДНВО "Комунар" в о. НТ СКБ "Полісвіт", м. Харків

до  ДП  "Завод ім.В.О. Малишева", м. Харків

про стягнення 1966,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 1814,42грн. основної заборгованості, 129,11грн. пені, річні 22,78грн., що виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов*язань за договором №110/663-902дп від 05.05.2003р. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача 102,0грн. державного мита та 118,0грн. витрат на інформаційно -   Представник позивача 13.11.2007р. надав через канцелярію суду доповнення до позовної заяви.

Позивач 13.11.2007р. надав через канцелярію суду клопотання про збільшення позовних вимог та розрахунок за яким збільшена сума позовних вимог становить 2232,64грн.

Представник відповідача 13.11.2007р. надав відзив на позовну заяву, в якому проти суми основної заборгованості у розмірі 1800,0грн. не заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції у розмірі 14,42грн., пені у розмірі 129,11грн. та суми 3% річних - 22,78грн. Також, разом з відзивом, були надані документи для залучення до матеріалів справи.

Надані сторонами документи були прийняті судом та залучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем 05.05.2003р. був укладений договір № № 110/663-902дп.

Договором № 110/663-902дп від 05.05.2003 року, Виконавець - позивач в повному об'ємі виконав роботи по темі: «Забезпечення проведення міцності випробувань зразка бурової установки».

Оформленим двостороннім актом приймання-здачі № 2-110/663-902/дп від 12.01.2007 року роботи були здані і були прийняті відповідачем на суму 1 500,00 грн., ПДВ - 300,00 грн., а всього - 1 800,00 грн.

За умов п. 12 Договору № 110/663-902дп від 05.05.2003 року була передбачена оплата протягом 30 днів з моменту підписання акту приймання-здачі виконаних робіт. Остаточний термін оплати - 12 лютого 2007 року. До теперішнього часу оплата відповідачем не була проведена.

У позовній заяві позивач зазначає, що на момент подачі позовної заяви - 16.07.2007 роки, прострочення платежу складає - 153 дні, сума заборгованості складає - 1800,00 грн. і вона підлягає стягненню на підставі ст.ст. 526, 530 ГК України.

Як свідчать матеріали справи, про заборгованість, що утворилася, і про необхідність її погашення позивач надсилав на адресу відповідача лист за № ПЭО/502 від 20.04.2007р., листом за № ПЭО/604 від 15.05.2007 року.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей  строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню в сумі основної заборгованості у розмірі 1800,0 грн.

Згідно п. 17 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Згідно ст. 231 Господарського кодексу України і Закону України «Про відповідальність за невчасне виконання грошових зобов'язань» стягненню підлягає пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу составляет- 129,11 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої служби. За період прострочення оплати виконаних робіт сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає - 1814,42 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти стягнення індексу інфляції у розмірі 14,42грн., пені у розмірі 129,11грн. та суми 3% річних - 22,78грн. та посилається на те, що ухвалою господарського суду від 24.05.2006р. по справі 48/60-06 було порушено провадження по справі про банкрутство відповідача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно п. 4 ст. 12 Закона України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнанні його банкрутом", мораторій  на  задоволення  вимог   кредиторів   вводиться одночасно  з порушенням провадження у справі про банкрутство,  про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів  та інших  документів,  за  якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф,  пеня),  не застосовуються інші  санкції  за  невиконання  чи  неналежне  виконання  грошових зобов'язань   і  зобов'язань  щодо  сплати  страхових  внесків  на загальнообов'язкове  державне  пенсійне  страхування  та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і  зборів  (обов'язкових  платежів).

Враховуючи вищевикладене, суд суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції, пені, та 3% річних, заявлених позивачем до стягнення.

Відповідно п.3 ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, державне мито покладається при  частковому  задоволенні  позову  -  на  обидві   сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 ст. 12 Закона України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнанні його банкрутом", ст.ст. 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 5, 6, 12, 33, 43, 44, п.3 ч.5 ст.49, ст. 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» (610001, Харків, вул. Плеханівська, 126, ЗУ р/с 0089 в ХЦО Промінвестбанку України, МФО 351458, окпо 14315629) на користь Державного науково-виробничого Підприємства «Об'єднання Комунар» в особі філіалу Науково-технічного спеціального конструкторського бюро «ПОЛІСВІТ» (61070, Харків, вул. Рудіка, 1 т/с №0591 у філіалі «Краснобаварськоє отд. Промінвестбанку в р. Харкові», МФО 351287, окпо 22656899)  суму основної заборгованості у розмірі 1800,0 грн., державне мито у розмірі 82,23 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 95,13 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення підписано 14.11.2007р.

Суддя                                                                                            Светлічний Ю.В.