ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2007 р.
№ 15/555-06-13917

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

позивача
Марків Е.В. –(дор. № 1031 від 08.10.2007)

розглянув касаційну скаргу
Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду
від 10 липня 2007 року

У справі
№ 15/555-06-13917 господарського суду Одеської області

за позовом
Дочірнього підприємства "ГПК Україна" компанії "ГПК Гамбург Порт Консалтінг ГмбХ"

до
Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

про
стягнення заборгованості по оплаті послуг зі зберігання вантажів

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.03.2007 (суддя: В.Петров) позовні вимоги про стягнення заборгованості за зберігання не витребуваних замовниками вантажів задоволені частково.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що позивачем відповідно до умов договору про спільну діяльність № КД-397 від 15.06.2001, агентської угоди від 01.01.2002, угоди № КД-4284 від 04.09.2003 було надано відповідачеві послуги та виставлено рахунки на їх оплату, які відповідач сплатив частково чим порушив права позивача, несплаченою є заборгованість на загальну суму 747109, 66 грн.

В частині стягнення 366330, 07 грн. згідно рахунку № 11651 від 20.11.2003 в позові відмовлено за пропуском позовної давності.

Судом з'ясовано, що вказаний рахунок відповідач отримав 20.11.2003, оскільки строк оплати встановлено не пізніше 10 днів з моменту отримання рахунку, тому позовна давність розпочалася 30.11.2003, а так як позивач звернувся до суду з позовом 25.12.2005, тому строк позовної давності слід вважати пропущеним.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 (судді: В.Шевченко, В.Бєляновський, М.Мирошниченко) зазначене рішення суду залишено без зміни з аналогічних мотивів та підстав.

Відповідач просить в касаційній скарзі рішення господарського суду та апеляційну постанову скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує на те, що судом не враховано обставин, що він не отримав кошти від контрагентів, оскільки вантажі, що зберігалися, були вилучені, деякі з них утилізовані, деякі передані для подальшої реалізації уповноваженим особам, деякий звернено в доход держави.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарськими судами між сторонами у справі були укладені угоди від 01.02.2002 р., № КД-397 від 15.06.2001,  № КД- 4248 від 04.09.2003, № КД-6420, № КД-6421, № КД-6422 від 18.11.2004 за умовами яких позивач зобов'язався надавати послуги зі зберігання вантажів, що надходять на територію Порту, а останній оплачувати ці послуги відповідно до виставлених позивачем рахунків у 10-денний строк.

Відповідачем не спростовується той факт, що позивачем надані послуги зі зберігання вантажів, що надійшли на територію Порту та отримання рахунків на оплату наданих послуг.

Порт двома платіжними дорученням від 17.02.2005 р. та від 13.10.2005 р. частково оплатив рахунок № 8643 від 30.06.2004 р. в сумі 28 085 грн. 75 коп.

Заборгованість Порту по оплаті наданих послуг зі зберігання вантажів становить 747 109 грн. 66 коп.

Відповідач не виконав свої зобов'язання за укладеними угодами від 01.02.2002,          № КД-397 від 15.06.2001, КД 4248 від 04.09.2003, № КД-6420, № КД-6421 та № КД-6422 від 18.11.2004 щодо оплати наданих послуг зі зберігання вантажів та оплаті рахунків позивача.

За умовами названих правочинів оплата виконаних робіт та виставлених рахунків здійснюється не залежно від наступної долі вантажів, тобто Порт повинний оплатити надані позивачем послуги зі зберігання вантажів та відповідні рахунки останнього незалежно від наступної реалізації, конфіскації, утилізації або передачі цих вантажів уповноваженим особам.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За таких обставин доводи скаржника до уваги не приймаються, оскільки висновків судів не спростовують і на правильність застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини сторін не впливають.

Оскільки, умовами договорів передбачений обов'язок Порту оплатити виставлені позивачем рахунки за надані послуги не пізніше 10 днів з моменту його отримання, а рахунок № 11651 від 20.11.2003 р. отриманий Портом в цей же день, тобто 20.11.2003, то місцевий суд дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися 30.11.2003 і саме з цього моменту розпочався перебіг строку позовної давності.

Відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або може довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За захистом своїх прав позивач звернувся 25.12.2006, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

За приписами ст. 267 ЦК України позовна  давність  застосовується  судом  лише  за  заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки портом було заявлено про застосування позовної давності висновок суду про відмову в позові за спливом позовної давності про застосування якої було заявлено правомірний.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 та рішення господарського суду Одеської області від 13.03.2007 у справі № 15/555-06-13917 залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                                                 В. Овечкін

судді                                 Є. Чернов

В. Цвігун