ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23.10.07р.

Справа № А38/367-07

за позовом   Прокурора Печерського району м.Києва,   в інтересах держави в особі:

П-1 Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва, м.Київ

П-2 Державної податкової інспекції у м.Вінниці, м.Вінниця

до  В-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Віста-Трейд", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

В-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпостач", м.Вінниця

про визнання  недійсним господарських зобов'язань за договором комісії від 24.02.04р. №10/15-11

Суддя  Бишевська Н. А.

Секретар судового засідання  Бикова А.О.

Представники сторін:

Від прокурора: Зіма В.Б., посв. № 117

Від позивача-1: Трифонов С.М., дов. № 3000/9/10-209 від 13.03.2007 року

Від позивача-2: Мержієвська Д.В., дов. № 367/10/10 від 26.07.2007 року

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено  позов  Прокурора Печерського району м.Києва,   в інтересах держави в особі:   Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва та   Державної податкової інспекції у м.Вінниці до   Товариства з обмеженою відповідальністю "Віста-Трейд" та   Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпостач" про визнання недійсним  господарського зобов'язання за договором комісії від 24.02.04р. №10/15-11 та стягнути з відповідачів в доход держави все отримане по спірному договору в порядку ст.208 ГК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з боку відповідача-1 угода укладена з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, направлена на приховування від оподаткування прибутків, і повинна бути визнана недійсною на підставі ст.207, 208 ГК України, підприємство здійснювало фіктивну діяльність, направлену на отримання бюджетного відшкодування по податку на додану вартість  з бюджету.

13.09.07р. Прокурором в справу надана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить визнати недійсними господарські зобов'язання за договором комісії від 24.02.04р. №10/15-11 на підставі ст.207 ГК України та стягнути з ТОВ «Інтерпостач»в доход держави кошти, отримані за спірним договором в сумі 26266543,59 грн.

Відповідач-1 явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав; до суду повернувся конверт з позначкою про те, що дане підприємство не знаходиться за вказаною адресою.

Відповідач-2 явку представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав до суду повернувся конверт, з позначкою про невручення адресату в зв’язку із закінченням терміну зберігання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представників позивачів,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В процесі перевірки працівниками податкового органу встановлено факт укладання договору комісії від 24.02.04р. №10/15-11 між ТОВ «Віста-Трейд»(комісіонер) та ТОВ «Інтерпостач»(комітент), згідно якого Комісіонер зобов’язаний укласти від імені Комітента зовнішньоекономічний контракт, прийняти товар на відповідальне зберігання, здійснити митне оформлення та відвантажити товар у відповідності до специфікації №01 до договору.

Згідно акту прийому-передачі товару від 24.02.04р. Комітент передав ТОВ «Віста-Трейд»системи знезараження води типу АПОВ-С в кількості 760 шт. на загальну суму 15 227 360 грн. та АПОВ-П в кількості 1423 шт. на загальну суму 11 039 634 грн.

Договір комісії від 24.02.04р. сторонами виконано, про що свідчить укладений комісіонером зовнішньоекономічний контракт від 26.02.04р. №20/21-02 з фірмою LEONSET LLC про поставку системи обеззаражування води типу АПОВ-С та АПОВ-П згідно специфікації, акт виконаних робіт від 28.02.04р., звіт комісіонера про виконання доручень комітента від 28.02.04р., вантажно-митна декларація №11301/4/000017 від 28.02.04р.

Згідно встановленого, в лютому 2004 року ТОВ «Інтерпостач»експортовано товар на загальну суму 11 039 634 грн.

В результаті вказаної операції ТОВ «Інтерпостач»заявлено до відшкодування за лютий 2004 року з державного бюджету ПДВ в розмірі 5 243 240 грн.

В результаті проведення перевірки Відповідача-2, ДПІ у печерському районі м.Києва винесено податкове повідомлення-рішення №85237/0 від 30.07.04р., яким ТОВ «Інтерпостач»зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2004 року  в розмірі 5 243 240 грн.

В ході аналізу здійснення операцій з купівлі-продажу систем знезаражування води типу АПОВ-С та АПОВ-П встановлено, що Прокурором м.Кривий Ріг 05.03.04р. порушено кримінальну справу №58049307.

В межах кримінальної справи проведено експертизу товару (системи обеззаражування води типу АПОВ-С та АПОВ-П).

Згідно висновку експерта Криворізького представництва Дніпропетровської Торгово-промислової палати від 22.03.04р. №146 –вироби системи обеззаражування води типу АПОВ-С та АПОВ-П не являються.

Таким чином, задекларований у вантажно-митній декларації №11301/4/000017 від 28.02.04р. товар не є системами знезаражування води типу АПОВ-С та АПОВ-П, вказане підтверджується вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03.11.04р., яким визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 чт.366 КК України Директора ТОВ «Віста-Трейд».

Відповідно, податковим органом зроблено висновок про суперечність господарських зобов’язань за договором комісії від 24.02.04р. №10/15-11 інтересам держави та суспільства та недійсність їх на підставі ст.207 ГК України, оскільки направлений на отримання бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 5 243 240 грн. незаконним шляхом.

Таким чином позивачем зроблено висновок про наявність умислу на ухилення від сплати податків та незаконного відшкодування ПДВ в діях відповідачів.

Окрім того, в заяві про уточнення позовних вимог, позивачем зазначено наступне:

Як встановлено актом перевірки відповідача-2 від 30.07.04р. №87/23-7/24941003, в результаті виконання спірного договору грошові кошти за реалізований на експорт товар в сумі 4928149,42 дол. США (26266543,59 грн.) надійшли на розрахунковий рахунок ТОВ «Інтерпостач», про що свідчать виписки банку від 20 та 21 травня 2004 року та лист Банку «Денмарк»від 02.06.04р. №10/31-1013.

Суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Так, згідно ст.1013 ЦК України, Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Ст. 1012 ЦК України визначені істотні умови договору комісії, а саме: договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов'язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Відповідно до п.8.1 спірного договору за виконання доручення по кожній специфікації Комітент сплачує комісіонерові винагороду в розмірі 1670,00 грн., крім того ПДВ 20% - 334,00 грн. Разом 2004,00 грн.

Таким чином об’єктом оподаткування договору комісії є комісійна плата, виплачена комітентом за договором.

Жодних доказів на підтвердження факту несплати податку на додану вартість з оплати комісійної винагороди позивачами не надано. Надані в справу документи (специфікації, акти прийому передачі товару) свідчать про передачу товару - систем знезараження води типу АПОВ-С та АПОВ-П від відповідача-2 до відповідача-1 на умовах договору комісії. Позивачем фактично не заперечується факт виконання сторонами договору, про що йдеться мова в позовній заяві. Кошти за товар відповідачем-2 отримано.

Доводами, наведеними позивачами в обґрунтування недійсності господарських зобов’язань за спірним правочином є наявність висновку експерта про факт невідповідності товару, наявного у відповідача-1 документу на цей товар та вирок Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03.11.04р., яким визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 чт.366 КК України   директора ТОВ «Віста-Трейд».

Позивачами водночас не враховано, що згідно умов договору комісії- п.1 Комісіонер (відповідач-1) за дорученням і за рахунок комітенту (відповідача-2) здійснює в інтересах останнього від свого імені угоди з продажу на експорт товару комітента. Таким чином, невідповідність товару, виявленого у ТОВ «Віста-Трейд», про що йдеться мова у висновку експерта та у вироку районного суду, здійснена відповідачем-1 на свій ризик, даний факт не впливає на недійсність господарських зобов’язань по спірному договору комісії, а стосується умов зовнішньоекономічного контракту, укладеного між відповідачем-1 та контрагентом. Фактично договір комісії є виконаний сторонами з додержанням усіх суттєвих умов договору.

Стаття 207 ГК України, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, встановлює, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Ст. 208 ГК України встановлено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства то у  разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Згідно з Роз'ясненнями ВАСУ "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" № 02-5/111 від 12.03.99 р. , вирішуючи   спори   про   визнання   угод   недійсними, господарський  суд  повинен  встановити  наявність тих обставин, з якими   закон   пов'язує   визнання  угод  недійсними  і  настання відповідних  наслідків, що мають значення для правильного вирішення спору.

Для прийняття  рішення  зі  спору необхідно встановлювати,  у чому конкретно полягало завідомо  суперечна  інтересам  держави  і суспільства  мета  укладення  угоди,  якою із сторін і в якій мірі виконано угоду, а також вину сторін у формі умислу. Наявність  умислу у сторін (сторони) угоди означає,  що  вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди і  суперечність її мети  інтересам  держави  та  суспільства  і  прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд не вбачає в укладеному договорі комісії  протиправність укладеної угоди і  суперечність її мети  інтересам  держави  та  суспільства, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту ухилення відповідачами від сплати податків, згідно укладеної угоди.

Всі докази, надані позивачем, направлені на підтвердження наявності порушення інтересів контрагента відповідача-1 по зовнішньоекономічному контракту, укладеному на підставі договору комісії, в той час як не надано жодного доказу на підтвердження факту недійсності    заявленого  договору комісії від 24.02.04р. №10/15-11.

Керуючись ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України, ст.ст.161-163, 169,  розділом VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                        Н.А.Бишевська

Постанова  в повному обсязі підписана 05.11.07 р.