ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.07 р.
Справа № 12/268пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання
Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача - ОСОБА_3 за доруч

від відповідача- ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1м. Маріуполь

до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2м. Маріуполь

про визнання права власності

СУТЬ СПОРУ

Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1м. Маріуполь звернулася до
господарського суду з позовною заявою  до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2м. Маріуполь про визнання права
власності  на самочинно збудоване
нежитлове приміщення магазину та прибудови ( літера Л-1 та літера Л №  - 1) яка складає 361, 7 кв.м. розташоване за
адресою АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається, що для своєї
підприємницької діяльності вона збудувала
на відведеній їй земельній ділянці спірне майно,   ст.376 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись, що сам факт збудування
майна не є, на його думку, підтвердженням, що спірні споруди належать саме
позивачу.

Дослідивши обставини справи,
вислухав пояснення представників сторін господарський суд встановив

04.11.2004 року між Маріупольською міською Радою та громадянкою
ОСОБА_1підписано договір оренди, згідно якого останній була надано  земельна ділянка площею 0,2468га. На вказаній
земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна - станція технічного
обслуговування автомобілей.

Договір підписано на 10 років.
Договір зареєстрований у Маріупольській міській раді про що у книзі
записів державної реєстрації вчинено запис за № 792.

01.07.2004 року підписано акт
встановлення та узгодження меж землекористувачів  для експлуатації та обслуговування виробничої
ділянки по обслуговуванню автомобілів на АДРЕСА_1

Підставою для укладання вище означеного
договору  є рішення виконкому
міської Ради від 18.08.2004 року за № 341/7
“Про припинення права користування частиною земельної ділянки  дочірньому підприємству “Маріупольське
автотранспортне підприємство 11402 відкритого акціонерного товариства
“Донецькавтотранс” та про надання земельної ділянки у Жовтневому районі міста
гр. ОСОБА_1

19.01.2005 року за № 30/2 прийняте рішення
виконкомом маріупольської міської Ради “Про дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_1
будівництва магазину непродовольчих товарів”, згідно якого приватному
підприємцю ОСОБА_1 було дозволено будівництво магазину автозапчастин на
земельній ділянці, наданій приватному підприємцю рішенням Маріупольскої  міської Ради від 18.08.2004 року за № 341/7
на АДРЕСА_1

Згідно матеріалів справи та пояснення сторін,
позивачем було побудовано   приміщення
магазину та прибудови без належно оформлених документів.

Згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ( майно) яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України закріплює, що власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання та місцезнаходження майна.

Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник користується ,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не
суперечать закону.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення
підприємницької діяльності.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше  прямо не випливає
із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда інше
нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу та належно-затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм та правил.

На вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за
ним , право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо
це не порушує права інших осіб.

На час звернення до суду позивач є
користувачем земельної ділянки та володіє, розпоряджається та користується
спірним майном.

Суду не надано документів, які підтверджують, що визнання права
власності на нерухоме майно самочинно збудоване позивачем порушує  чиї-небудь права.

З огляду на вищевикладене,  позовні вимоги позивача є такими,  що підлягають задоволенню

Судові витрати покласти на позивача,
так як саме з його вини виник спір.

На підставі ст. 376 ЦК України та керуючись  ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИІШИВ

Позов задовольнити

Визнати за Суб”єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_1)
право власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення - магазин та
прибудова ( літера Л-1 та літера Л№  -1 )
площею 361,7 кв.м. розташоване за адресою
АДРЕСА_1

Суддя
Склярук О.І.