ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

26.09.07
Справа №11/447д/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді  Мірошниченко М.В.    , Зубкова Т.П.  , Кричмаржевський В.А.

при секретарі Соколові А.А.

за участю представників:                    позивача:            не з'явився;

відповідача-1:    ОСОБА_1.,
довіреність № 2/07-юр від 04.06.07р.;

відповідача-2:    ОСОБА_1.,
паспорт № СА НОМЕР_1від 13.09.97р.,

приватний підприємець

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу     Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма “ВВС”,

м.
Дніпропетровськ

на ухвалу                       господарського суду
Запорізької області від 09.08.2007р.

у справі                          № 11/447д/07

за
позовом                     Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма “ВВС”,

м. Дніпропетровськ

до
відповідача-1            Товариства з
обмеженою відповідальністю

“Азов.Сервіс”, смт. Кирилівка Якимівський район

Запорізької області

до
відповідача-2             Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області

про                                    визнання
недійсним договору доручення і довіреності

ВСТАНОВИВ:

09.08.2007р. господарським судом Запорізької області у
справі № 11/447д/07було винесено ухвалу, якою провадження у справі припинено на
підставі п. 1 ст.80 ГПК України, тобто у зв'язку з тим, що даний спір не
підлягає вирішенню в господарських судах.

Не погоджуючись з прийнятою у справі ухвалою суду, у
поданій апеляційній скарзі ТОВ фірма “ВВС”, позивач у справі, вважає
оскаржувану ухвалу такою, що підлягає скасуванню з наступних обставин.
По-перше, зазначає, що висновок суду про те, що в оспорюваній довіреності
ОСОБА_1. вказаний як фізична особа, а тому не може виступати стороною у справі,
суперечить наявним в матеріалах справи доказам. Так, ПП ОСОБА_1 направив, до
господарського суду Запорізької області відзив на позовну заяву, в якій сам
визначив свій статус, як приватний підприємець, а свій підпис засвідчив
печаткою приватного підприємця, на якій вказаний номер НОМЕР_2 свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи.
По-друге, вказує на те, що довіреність є одностороннім правочином і параграф 2
глави 16 розділу ЦК України не містить будь-яких винятків для правових підстав
визнання недійсними односторонніх правочинів, порівняно з багатосторонніми
правочинами, а тому висновок суду стосовно того, що довіреність сама по собі не
є актом в розумінні ст.12 ГПК України, а отже не може бути визнана недійсною в
порядку господарського судочинства є неправильним, як наслідок невірного
тлумачення норм процесуального та матеріального права. На підставі викладеного
просить скасувати ухвалу господарського суду від 09.08.2007р. у справі і
направити справу на  розгляд до суду
першої інстанції.

ПП ОСОБА_1., відповідач-2 у справі, та як представник
відповідача-1, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. По-перше, спірного договору
доручення між ТОВ “Азов.Сервіс” та ОСОБА_1., на який посилається позивач,
взагалі не існувало, навіть копії такого договору (з датою та номером) сам
позивач - ТОВ фірма “ВВС” не надав до суду. По-друге, зазначає, довіреність,
яку позивач просить визнати недійсною була видана керівництвом ТОВ
“Азов.Сервіс” на громадянина - фізичну особу - ОСОБА_1., а ні як на приватного
підприємця. Таким чином, вважає, припинення провадження по справі у розумінні
ст. 80 ГПК України було вірним з боку суду першої інстанції. Просить відмовити
у задоволенні апеляційної скарги.

Позивач законним правом на участь свого представника в
судовому засіданні не скористався. Про час та місце слухання справи
повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Колегія
суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі
доказами у відповідності до ст.75 ГПК України за відсутності  позивача.

В судовому засіданні ПП ОСОБА_1., який одночасно є
представником відповідача-1, підтримав доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького
апеляційного господарського суду № 2670 від 25.09.2007р. справу призначено до
розгляду у складі колегії - Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Зубкової
Т.П., Кричмаржевського В.А.

За клопотанням ПП ОСОБА_1. розгляд справи вівся без
застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваної ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.21 ГПК України сторонами в судовому
процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Статтею 1 ГПК України визначено, що звертатися до
господарського суду мають право підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Як свідчать матеріали справи, позивачем заявлено вимоги
щодо визнання довіреності недійсною, яка була складена 10.01.06р. від імені ТОВ
“Азов.Сервіс”, і згідно з якою відповідач-1, в особі директора Кучеренко М.І.,
надав повноваження гр. ОСОБА_1., представляти інтереси відповідача-1 в усіх
державних і правоохоронних органах, а також вести справи у судах усіх
інстанцій, строком до 10.01.09р.

Матеріали справи містять засвідчену копію довіреності №
070106/юр від 10.01.06р., з якої вбачається, що ТОВ “Азов.Сервіс”, в особі
директора Кучеренко М.І, що діє на підставі Статуту доручає ОСОБА_1.
представляти інтереси відповідача-1 в усіх державних і правоохоронних органах,
і вести справи в судах усіх інстанцій.

Таким чином, як свідчить надана до суду копія спірної
довіреності, директором ТОВ “Азов.Сервіс” надано довіреність представляти
інтереси товариства фізичній особі - ОСОБА_1., але не суб'єкту підприємницької
діяльності.

Доводи позивача стосовно того, що у відзиві на позовну
заяву відповідач-2 сам визначив свій статус, скріпивши підпис печаткою
приватного підприємця, до уваги суду не приймається, оскільки оскаржувана
довіреність не містить будь-яких вказівок, що вона надається, саме приватному
підприємцю, а не фізичній особі.

Що стосується доводів позивача, про те, що довіреність є
одностороннім правочином, а тому не може бути будь-яких винятків для правових
підстав визнання недійсними односторонніх правочинів порівняно з
багатосторонніми, то слід зауважити наступне.

Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво, яке  ґрунтується на договорі,  може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної
особи.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі
для  представництва перед третіми
особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана
особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Із
змісту наведеної норми випливає, що довіреність не може бути самостійним
правочином, оскільки це є документ, який може ґрунтуватись на певному договорі,
і який надає іншій особі певне коло прав і обов'язків.

Таким
чином, висновок суду першої інстанції, стосовно того, що довіреність сама по
собі не є актом в розумінні ст.12 ГПК України, а тому не може бути визнана
недійсною в порядку господарського судочинства, є обґрунтованим.

У відповідності з п.1 ст.80 ГПК України, господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

ОСОБА_1. (фізична особа) не може бути стороною -
відповідачем у господарській справі в господарському суді.

Отже,  суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку про припинення провадження у справі,
оскільки даний спір не може розглядатись господарськими судами у розумінні
ст.ст. 1, 21 ГПК України. Спірні правовідносини сторін виникли не в сфері
господарювання і не між суб'єктами господарювання.

За таких обставин доводи позивача є безпідставними і
необґрунтованими.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, спростовуються
вищевикладеним.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої
інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення
або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не
вбачається, підстави для скасування або зміни ухвали місцевого господарського
суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-106 Господарського процесуального
кодексу України,  Запорізький апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма “ВВС”, м. Дніпропетровськ залишити без задоволення, а
ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.08.2007р., у справі №
11/447д/07 - без змін.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді  Мірошниченко М.В.

Зубкова Т.П.  Кричмаржевський В.А.