ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" жовтня 2007 р.
Справа  № 27-26/22-07-415

За позовом
відкритого акціонерного товариства «Уманьферммаш»

До відповідача
державного підприємства „Одеської залізниці”

Про стягнення 2295,63 грн.

Суддя Семенюк Г.В.

Представники:

Від позивача:
не з’явився;

Від відповідача:
Кіташевський Д.А., довіреність № 429 від 30.11.2006 року;

Суть спору:
Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Одеської залізниці –2295,63 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22 січня 2007 року було порушено провадження по справі  № 26/22-07-415 за позовом відкритого акціонерного товариства «Уманьферммаш»до державного підприємства „Одеської залізниці” про стягнення 2295,63 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14 березня 2007 року зі справи № 26/22-07-415 позов задоволено. Стягнуто з Одеської залізниці на користь позивача 2075,63 грн. боргу та судові витрати.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 16.08.2007 року касаційну скаргу державного підприємства „Одеської залізниці” задоволено частково. Рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2007 року по справі № 26/22-07-415 скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

04.09.2007 року справу передано на новий розгляд судді Семенюк Г.В. та присвоєно їй № 27-26/22-07-415.

29.10.2007 року за вх. № 24603 Позивач надав до господарського суду Одеської області заяву про зменшення суми позову, в якій просить суд стягнути з Відповідача матеріальні збитки в сумі 1575,22 грн. заподіяні ВАТ «Уманьферммаш»внаслідок недостачі вантажу та судові витрати по справі.

29.10.2007 року за вх. № 24602 Позивач також надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі  обставини справи та заслухавши представника відповідача, суд, встановив.

Згідно залізничної накладної № 48672938 вантажовідправник відпустив зі станції відправлення "Маріуполь" Донецької залізниці до станції призначення "Умань" Одеської залізниці на адресу позивача сталь листову у вагоні № 68567858.

Відповідно до залізничної накладної № 48672938 Відправником було відвантажено 9 пачок сталі листової товщиною 3,0х1250х2500 мм загальною масою 68120 кг, які закріплено і розміщено, згідно затверджених схем, правильно.

Ціна однієї тонни прокату чорних металів, відповідно до розрахунку суми позову, доданого Позивачем до позовної заяви, складає 2812,50 грн. без ПДВ.

Під час комісійного вивантаження та перевірки вагона № 68567858 на станції призначення виявлена нестача вантажу в обсязі –615 кг.

Нестача вантажу підтверджується:

- комерційним актом АЄ 863683/8 від 31.07.2006 року, за яким «...по документом значиться 9 пачок сталі листової, фактично у вагоні кількість місць виявилось вірне 9 пачок сталі листової навантажені в один ярус на дерев’яних піддонах. Із загальної кількості місць одна пачка сталі, що знаходилася у другому ряду від торця вагону виявилася з розірваними металевими стрічками та ув’язана металевим дротом в дві нитки, замаркірована смугою жовтого кольору. При замірі товщина пачки 300 мм. При переваженні означеної пачки на справних вагах № 042Р-140 РП 15Ш-13 перевірки 26.07.2006 року виявилося нетто 7015 кг., бирка відсутня. Проти сертифіката якості № 10885 від 26.07.2006 року, доданого до залізничної накладної, виявилася нестача 615 кг сталі. На момент перевірки та переваження обв’язка в дві нитки дротом пачки не порушена. Інші 8 пачок справні обв’язані металевою стрічкою з’єднаною в „замок” з бирками на верхніх листах видані без перевірки. Вагон прибув в технічному відношенні справний...»

- Актами загальної форми № 169/П від 28.07.2006 року та № 3037/Г від 28.07.2006 року.

Відповідно до п. 12 „Правил видачі вантажу” затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року та зареєстрованих в  Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 862/5083, з подальшими змінами та доповненнями, - на станції призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі прибуття вантажу  з  ознаками  недостачі,  псування  або пошкодження. У зазначених випадках тарні  й  штучні  вантажі, а саме таким є вантаж позивача, видаються  з перевіркою  кількості й стану вантажу тільки в пошкоджених місцях.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України, - залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а  якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми,  на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

29.10.2007 року за вх. № 24603 Позивач надав до господарського суду Одеської області заяву про уточнення позовних вимог, в якій з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, просить суд стягнути з Відповідача збитки в розмірі 1575,22 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України лише позивачу надано право до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог або зменшити розмір позовних вимог.

Таким чином, саме суму в розмірі - 1575,22 грн. господарський суд Одеської області вважає такою, що є предметом позову за цією справою.

Відповідачем уточнений розрахунок суми граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення не заперечувався.

Згідно зі ст. 908 ЦК України, - умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Згідно ст.ст. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знищено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

За незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин (ст. 113 Статуту).

Одеською залізницею відсутність вини у нестачі вантажу позивача при перевезенні не доведено.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення –1575,22 грн. обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу віднести за рахунок Відповідача, згідно ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44-49, 77, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити повністю.

2.
Стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця»(65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19),  , р/р № 3 в філії АБ «Експрес-Банк»м. Одеса, МФО 328801 на користь відкритого акціонерного товариства «Уманьферммаш»(20300, м. Умань, вул. Енергетична, 21), , р/р 5011 в Уманському відділенні Промінвестбанку, МФО 354381 –1575,22 грн. основного боргу, 102 грн. держмита  та 118 грн. –витрати на ІТЗ судового процесу.

Наказ видати у порядку ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 85 ГПК України.

Суддя                                                                                       Семенюк Г.В.