ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.11.07 р.                                                                               Справа № 39/294

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмежено відповідальністю “Промисловий фонд” м. Донецьк

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ПродНафта” м. Донецьк

про  стягнення 56 236 грн. 04 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Панкова О.М. – довіреність від 22.10.2007 р.;

від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмежено відповідальністю “Промисловий фонд” м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “ПродНафта” м. Донецьк,  про стягнення заборгованості в сумі 56 236 грн. 04 коп., яка складається з основного боргу в сумі 50 210 грн. 76 коп., упущеної вигоди в сумі 6 025 грн. 28 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу № 05/09/06-1 від 05.09.2006 р., видаткову накладну № РН-0000087 від 30.05.2007 р., довіреність серії ЯНР № 988796 від 26.05.2007 р., претензію № 005 від 16.08.2007 р., розрахунок.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Проте, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають можливість належним чином провести спірну кваліфікацію юридичних правовідносин.

Заслухавши пояснення представника  позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

05.09.2006 р. між позивачем, Товариством з обмежено відповідальністю “Промисловий фонд” м. Донецьк, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “ПродНафта” м. Донецьк, було  укладено договір купівлі-продажу - № 05/09/06-1, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статей 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно даного договору позивач зобов’язався поставити відповідачеві Продукцію – дизпаливо марки А-76, у кількості та за цінами, визначеними рахунком, а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти та сплатити вартість поставленої Продукції.

На виконання умов Договору, Позивач, згідно заявки відповідача поставив на адресу останнього обумовлену Продукцію у кількості 31 085, 00 л. на загальну суму 94 809 грн. 25 коп., що підтверджується видатковою накладною РН-0000087 від 30.05.2007 р., підписаною з боку обох сторін без зауважень та заперечень.

Відповідачем Продукцію прийнято, що підтверджується підписами сторін на означеній накладній, а також довіреністю на право отримання товарно-матеріальних цінностей  серії ЯНР № 988796 від 26.05.2007 р.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу Продукції на суму 94 809 грн. 25 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, розділу 4 Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору оплата за поставлену Продукцію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах 100% передоплати або в іншій формі за згодою сторін.

Проте, взяті на себе згідно Договору обов’язки, відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 50 210 грн. 76 коп.

16.08.2007 р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 005 з вимогою оплатити наявну заборгованість, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів оплати заборгованості на суму 50 210 грн. 76 коп. не надав, заявлені позовні вимоги не спростував.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 50 210 грн. 76 коп. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не заперечується, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того позивачем заявлено  до стягнення збитки у вигляді неодержаного прибутку в сумі 6 025 грн. 28 коп.

Втім вимоги позивача в цій частині не можуть бути задоволені судом через їх необґрунтованість.

Зокрема, при визначені розміру  упущеної вигоди позивач керувався роз’ясненнями ВАСУ Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань за договором поставки від 30.03.95 р. N 02-5/218, відповідно до яких, такий спосіб розрахунку застосовується лише у випадках, визначення розміру збитків, пов’язаних з недопоставкою продукції з вини постачальника.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості внаслідок прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, щодо якої позивач вправі застосувати положення ст. 625 ЦК України та стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином причиною відмови у позові в цій частині стала  доказова та правова необґрунтованість позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.ст.525, 526, 625 та 655-697, 712 ЦК України, ст. ст. 173, 193, 264-271 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмежено відповідальністю “Промисловий фонд” м. Донецьк – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ПродНафта” м. Донецьк на користь Товариства з обмежено відповідальністю “Промисловий фонд” м. Донецьк заборгованість в сумі 50 210 грн. 76 коп.,  витрати за державним митом в сумі 502 грн. 07 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 105 грн. 36 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Морщагіна Н.С.