ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.11.07
Справа № 2/450-07.

За позовом: Виробничо-комерційного підприємства «Спектр-СІП» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю), м. Суми

До відповідача:  Товариства з обмеженою відповідальністю  «Компан», м. Суми

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Відкрите акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Сумської філії, м. Суми

про стягнення 2225 грн. 34 коп.

та за зустрічним позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю  «Компан», м. Суми

до відповідача: Виробничо-комерційного підприємства «Спектр-СІП» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю), м. Суми

про визнання недійсним договору

СУДДЯ           СОП‘ЯНЕНКО О.Ю.

При секретарі судового засідання Петен Я.Л.

пРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Бруньов В.М., Кабанов В.А.

Від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Нестеренко А.В.

Від третьої особи: Лисенко В.М.

У справі оголошувалася перерва з 13.09.2007 р. до 12 год. 19.09.2007 р.

Суть спору: позивач просив стягнути з відповідача – Малого приватного підприємства «Компан» збитків в сумі 2225 грн. 34 коп., пов‘язаних з невиконанням договірних зобов‘язань, та судові витрати по справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що 01.02.2006 р. між ВКП «Спектр-СІП» та МПП «Компан» був укладений договір № 111 на подання та прибирання вагонів, відповідно до якого позивач здійснює для відповідача подачу вагонів з прийомо-здавальних колій ВКП «Спектр-СІП» на вантажно-розвантажувальні фронти МПП «Компан» та навпаки. З квітня 2007 р. в порушення умов договору відповідач в односторонньому порядку, без офіційного попередження відмовився від виконання взятих за договором № 111 зобов‘язань, що виразилося у відмові від послуг згідно договору, припиненні замовлень послуг по подачі та забиранню вагонів, несплаті рахунків за надані послуги, що завдало та продовжує завдавати шкоду законним інтересам позивача у вигляді ненадходження очікуємих та прогнозованих доходів від господарської діяльності. В зв‘язку з цим у позивача виникли збитки, а саме неотримані доходи, які б він отримав при належному виконанні зобов‘язань відповідачем, в сумі 2225, 34 грн. з ПДВ.

Відповідач надав відзиви від 12.09.2007 р. та від 03.10.2007 р., в яких проти позовних вимог заперечує, оскільки ТОВ «Компан» договірних відносин з позивачем не розривало, а паралельно уклало інший договір з іншим підприємством на такого ж роду послуги, що не свідчить про розрив договірних відносин з позивачем.

03.10.2007 р. позивач уточнив позовні вимоги і просить стягнути 2225 грн. 34 коп. збитків з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компан» (у зв‘язку із зміною МПП «Компан» організаційно-правової форми).

Відповідач подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати недійсним договір № 111 від 01 лютого 2006 р. на подання та прибирання вагонів, укладений між ВКП «Спектр-СІП» та ТОВ «Компан». Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги зазначив, що при укладенні договору відповідач не попередив позивача про те, що під‘їзні колії, по яким подаються вагони, належать іншому підприємству – ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», в договорі не враховані суттєві умови, тому він суперечить вимогам акту цивільного законодавства (ст. ст. 73, 75 Статуту залізниць України). На підставі ст. 60 ГПК  України ухвалою суду від 03.10.2007 р. зустрічна позовна заява була прийнята для спільного розгляду з первісним позовом.

Відповідач за зустрічним позовом подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки Статут залізниць України (ст. ст. 73, 75), на який посилається позивач за зустрічним позовом, не має відношення до договору на подачу та прибирання вагонів, укладеного між ВКП «Спектр-СІП» та ТОВ «Компан», зазначений договір укладався згідно положень Господарського та Цивільного кодексів України.

За клопотанням відповідача за первісним позовом від 13.09.2007 р. при розгляді справи застосовувалися технічні засобі фіксації.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Між Виробничо-комерційним підприємством «Спектр-СІП» ТОВ та Малим приватним підприємством «Компан» (яке відповідно до Статуту, зареєстрованого державним реєстратором 03.07.07 р., перетворено у Товариство з обмеженою відповідальністю «Компан») 01.02.2006 р. був укладений договір № 111 на подання та прибирання вагонів. Відповідно до розділу 2 договору «Виконавець» (позивач) здійснює для «Підприємства» (відповідача) подання вагонів з прийомо-відправних колій «Виконавця» на навантажувально-розвантажувальний фронт «Підприємства» і назад; розстановку вагонів по фронтам навантаження-вивантаження, їх перестановку локомотивом «Виконавця» та інші маневрові роботи, не пов‘язані в часі з поданням вагонів. Відповідач, в свою чергу, проводить оплату транспортних послуг «Виконавця» за фактично перевезені тони, відроблені локомотиво-часи на маневровій роботі, не пов‘язані з поданням, прибиранням вагонів та повідомлення про подання вагонів по виставленому рахунку на підставі відомості плати з користування вагонами.

Обґрунтовуючи вимоги по первісному позову позивач зазначає, що з квітня 2007 року в порушення умов договору та ст. ст. 526, 610 ЦК  України, ст. 218 ГК України відповідач в односторонньому порядку, без офіційного попередження відмовився від виконання господарських зобов’язань, взятих за договором № 111 від 01.02.2006 року на подання та прибирання вагонів, що виразилось у відмові від послуг згідно договору, припиненні замовлень послуг по подачі та забиранню вагонів, несплаті рахунків за надані послуги, що завдало та продовжує завдавати шкоду у вигляді ненадходження очікуваних та прогнозованих доходів від господарської діяльності. Суму збитків позивач по первісному позову оцінив у 2225 грн. 34 коп. з ПДВ, пославшись на те, що розрахунок зроблений на підставі відомостей подачі –прибирання вагонів.

Частинами першою та другою ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно ст. ст. 611, 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Позивачем не доведена протиправність поведінки відповідача. Суд не погоджується з поясненнями позивача, викладеними у відзиві № 363 від 12.10.2007 р., що відповідач до укладення договору на транспортне обслуговування з іншими підприємствами повинен був попередньо або розірвати договір з позивачем, або внести доповнення до діючого договору із зазначенням нового плануємого об‘єму перевезення вантажів, оскільки відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору і виборі контрагента.

Згідно з частиною другою статті 623 ЦК розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконано, а якщо вимога не була задоволена добровільно - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок збитків містить втрачений обсяг перевезень за квітень 2007 р. - 317 т, та не відповідає інформації, викладеній у довідці б/н, б/д за підписом начальника ст. Суми, згідно якої у квітні на адресу ТОВ «Компан» прибуло 754,6 т вантажу. Позивачем не надано суду пояснень, яким чином визначений втрачений обсяг перевезень, не надано доказів на підтвердження правильності здійсненого розрахунку.

Відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Частиною 3 ст. 226 ГК України передбачено, що сторона господарського зобов’язання позбавлена права на відшкодування збитків у разі, якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов‘язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього. В даному випадку, відповідач листом № 122 від 20.04.2007 р. повідомив позивача, що ним з ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» укладений договір № 56 від 01.04.2007 р. на транспортне обслуговування, який є альтернативним існуючому договору № 111 від 01.02.2006 р. А тому відповідач просив позивача виконувати п. 2.1.1 договору № 111 тільки після отримання письмової заявки. Тобто, позивач міг запобігти своїми діями виникненню збитків, оскільки був попереджений відповідачем про відсутність замовлень транспортних послуг.

Таким чином, позивачем не доведений ні сам факт порушення відповідачем зобов’язання, ні наявність причинного зв’язку та збитків, що у зв’язку  з цим були йому завдані, а також розміру цих збитків. В зв‘язку з цим вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача 2225 грн. 34 коп. збитків задоволенню не підлягає.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги позивач за зустрічним позовом – ТОВ «Компан» зазначило, що договір № 111 від 01.02.2006 р. не відповідає вимогам цивільного законодавства, а тому просить визнати його недійсним.

Згідно частини першої ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину  є недодержання в момент вчинення правочину стороною  (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою–третьою, п’ятою та шостою ст. 203 цього кодексу, зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до  ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу і відповідальність сторін по цим перевезенням визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами ( статутами), іншими нормативно –правовими актами та правилами, що видаються відносно них.

Згідно ст. 3 Закону України “Про залізничний транспорт” законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 12 Закону України “Про транспорт” встановлено, що підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Відповідно до ст. 39 Закону України “Про транспорт” відносини підприємств різних видів транспорту під час перевезень пасажирів, вантажів, багажу, пошти визначаються кодексами (статутами) окремих видів транспорту, а також укладеними на їх основі договорами (вузловими угодами).

Відповідно до п. п. 6, 7 ст. 179 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 17 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, передбачено, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

Про обов’язковість укладення договору вказано також у п.3 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 875/5096

Згідно ст. 75 Статут залізниць та відповідно до Правил обслуговування залізничних під’їзних колій договір про подачу та збирання вагонів крім іншого повинен містити наступні суттєві умови:

- вантажні фронти,

- умови і терміни навантаження маршрутів,

- можливість використання під'їзних колій для потреб залізниці.

- порядок передачі повідомлення про подачу вагонів на під’їзну колію,

-  місце здачі вагонів,

-  терміни виконання технологічних операцій з вагонами.

- відстань для нарахування збору за подачу та збирання вагонів_____км в обидва кінці.

Згідно ст. 73 Статуту Залізниць України порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під'їзна колія. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія.

Матеріалами справи підтверджується, що договір № 111 від 01.02.2006 року суперечить вимогам ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу, ст. 3 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст. ст. 73, 75 Статуту залізниць України, а також вимогам Правил обслуговування залізничних під’їзних колій.

Крім того, ухвалами господарського суду від відповідача по зустрічному позову були витребувані докази того, що спірні під’їзні колії належать йому на праві  власності, або надані йому в користування (володіння) відповідно до діючого законодавства. Проте, зазначених доказів  він не подав, тобто не довів , що він на законних підставах використовував зазначені під’їзні колії і станом на 01.02.2006 р. мав право на укладення  договору на подання  та прибирання вагонів з позивачем по зустрічному позову.

Частиною 1 ст. 236 Цивільного кодексу України  передбачено, що нікчемний правочин, або правочин,  визнаний судом недійсним, є недійним з моменту його вчинення.

Заперечення відповідача на зустрічні позовні вимоги спростовуються наведеним вище і матеріалами справи.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, але відповідач по зустрічному позову, з урахуванням всіх обставин справи, не подав суду обґрунтованих доказів в підтвердження своїх заперечень, а тому зустрічна позовна вимога про визнання договору № 111 недійним підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом).

Керуючись ст. ст. 44, 49, 60, 82-85 Господарського  процесуального  кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні первісного позову –відмовити.

2.          Зустрічний позов задовольнити повністю.

3.          Визнати недійсним договір № 111 від 01 лютого 2006 року на подання та прибирання вагонів, укладений між Виробничо-комерційним підприємством “Спектр-СІП” ТОВ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компан» з моменту укладення.

4.          Стягнути з Виробничо-комерційного підприємства “Спектр-СІП” у формі Товариства з обмеженою відповідальністю  (40022, м. Суми, вул. 1-ша Залізнична 1/1; ) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю «Компан»     ( 40022, м. Суми, вул. Тополянська, 18-А;  ) 85 грн. 00 коп. витрат по сплаті держмита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ                                                                                  СОП‘ЯНЕНКО О. Ю.

Повний текст рішення підписаний 30.11.2007 р.