АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2007 р.
Справа № 2/167-07

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Щепанської Г.А.

суддів:
Гулової А.Г.

Горшкової Н.Ф.

при
секретарі                                                            Кулик
О.А. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача:     не з'явився,

від
відповідача: не з'явився.

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1,
смт. Козова Тернопільської області

на
рішення господарського суду Вінницької області

від
"06" червня 2007 р.  у справі №
2/167-07 (суддя Мельник П.А.)

за  позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, смт. Козова
Тернопільської області

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий комбінат", м. Бар
Вінницької області

про
стягнення 81756,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 06.06.2007р. у
справі №2/167-07 позов Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий
комбінат" про стягнення 81756,10грн. задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукровий
комбінат" на користь  позивача
39425грн. боргу, 394,25грн. державного мита та 56,90грн. судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення місцевим господарським судом в частині
відмови в стягненні з відповідача пені, інфляційних нарахувань та 3% річних
прийняте з порушенням норм матеріального
права, позивач  звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржений судовий акт в зазначеній
частині скасувати та прийняти нове рішення - про задоволення позову в повному
обсязі.

Відповідач у письмовому відзиві
від 09.08.2007р. за №148 на апеляційну скаргу заперечив проти доводів та
вимог скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним, просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники сторін не з'явились.

На адресу Житомирського
апеляційного господарського
суду  від позивача та
відповідача  надійшли клопотання про
розгляд апеляційної скарги без участі їх представників, у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку останніх в судове засідання.

Зважаючи  на те, що про час
та місце проведення  судового засідання
сторони були повідомлені належним чином, а також враховуючи положення                                 ст.101
Господарського процесуального кодексу України про межі перегляду справ в
апеляційній інстанції, колегія суддів задовольняє заявлені сторонами
клопотання, оскільки нез'явлення в судове засідання представників сторін не
перешкоджає переглядові справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши дану судом першої інстанції юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 20.10.2006р. між Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1. (Виконавець) та ТОВ "Цукровий
комбінат" (Замовник) укладено договір виконання сільськогосподарських
робіт за №20/10, предметом якого є оплатне надання позивачем послуг по збиранню
цукрового буряка. Строк дії вказаного договору визначений п.4.1., а саме  до повного виконання  угоди сторонами.

Даний договір є підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Так, згідно ст.173 Господарського кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, згідно
ст.174 Господарського кодексу  України, є
господарський договір.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.175 Господарського кодексу
України, майново-господарські зобов'язання, які є одним із видів господарських
зобов'язань, - це цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої
сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати
від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За умовами даного договору, позивач взяв на себе зобов'язання
надати послуги із збирання врожаю, відповідно до визначених договором умов, а
відповідач -оплатити їх за ціною та в порядку, встановленими договором.

Спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем
зобов'язань за вищевказаним договором.

Відповідно  до акта
здачі-прийняття сільськогосподарських робіт №1 від 06.11.2006р. позивачем
надано послуг  по збиранню цукрового
буряка з площі 50,5 га по ціні 950 грн. на суму 47975 грн. (враховуючи ПДВ)(а.с.11).

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським  кодексом
України,  що визначено ст.175
Господарського кодексу  України.

Відповідно до п.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання
- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного
кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що за надані згідно акта №1
від 06.11.2006р. послуги відповідач розрахувався  частково.

На момент звернення позивача до суду борг ТОВ "Цукровий
комбінат" склав 39425 грн.

В силу ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем  повного розрахунку за виконані роботи.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов  правильного висновку щодо обгрунтованості
заявлених вимог в частині стягнення
основної заборгованості.

В силу ч. ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування
господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення
у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217
Господарського кодексу України, є штрафні санкції, до яких віднесена і пеня
(ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу  України, боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити, зокрема, три
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Враховуючи, що  факту
прострочення грошового зобов'язання відповідачем не встановлено, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку щодо безпідставності заявлених  вимог щодо стягнення пені, інфляційних
нарахувань та 3% річних.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування рішення
господарського суду Вінницької області
від 06.06.2007р. не має.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та не
можуть бути підставою для скасування
оскарженого судового акту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення
господарського суду Вінницької області від 06.06.2007р. у справі №2/167-07  слід залишити без змін, а апеляційну скаргу
-без задоволення.

Керуючись ст.ст.  101,103,105 Господарського процесуального
кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 06.06.2007р.
у справі №2/167-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Суб'єкта  підприємницької діяльності  - фізичної особи ОСОБА_1, смт. Козова
Тернопільської області -без задоволення.

2. Справу №2/167-07 повернути до господарського суду Вінницької
області.

Головуючий
суддя
Щепанська Г.А.

судді:

Гулова А.Г.

Горшкова
Н.Ф.