Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.07                                                                                            Справа №  271/6-06

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Шевченко  В. Ю. (доповідач по справі),

суддів:                                 Ткаченка  Б.О. суддів:                                 Корсакової Г.В.

.

секретар судового засідання               Сувид О.В.,

за участю представників:

від позивача:       Лошаков Д.С. –дов. б/н від 19.01.2006р.;

від відповідача:   Воловенко О.М. –дов. № 10113/10/10-22 від 16.11.2005р.;

Кучма С.В. –дов. № 12483/10/10-020 від 24.11.2006р.;

Ліпінський О.А. –дов. № 8915/10/10-020 від 31.08.2006р.;

Грицай В.Г. –до. №125252 від 15.06.06, начальник інспекції;

від прокуратури: Матвієць В.В. –прокурор відділу, посвідчення;

розглянув апеляційну скаргу Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області на постанову господарського суду Київської області від 19.09.2006 р.

по справі № 271/6-06  (суддя Маляренко А.В.)

за позовом          Дочірнього підприємства «Аромат», м. Васильків

до          Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області, м. Васильків

за участю          прокуратури Київської області, м. Київ

про          визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000472340/1 від 11.07.2006р.

в с т а н о в и в :

Дочірнє підприємство «Аромат»звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000472340/1 від 11.07.2006р.

Постановою господарського суду Київської області від 19.09.2006р. позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою господарського суду Київської області, Васильківська об’єднана державна податкова інспекція в Київській області звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в який просить скасувати постанову від 19.09.2006р. та прийняти нову постанову якою відмовити позивачу в позові.

Ухвалами Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 31.01.2006 р., 01.11.2006р. та 09.11.2006р. апеляційна скарга Васильківської ОДПІ була прийнята до провадження та призначена до розгляду в судовому засіданні.

Позивач, відповідно до ст.191 КАС України, надіслав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити постанову господарського суду Київської області від 19.07.2006р. у справі №271/6-06 без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Листом від 01.11.2006р. начальник відділу представництва інтересів громадян та держави в судах прокуратури Київської області повідомив про вступ в справу №271/6-06.

В судовому засіданні 22.01.2007р. представники відповідача та прокуратури підтримали апеляційну скаргу, просили постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу Васильківської ОДПІ залишити без задоволення.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду виходить із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності і включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.111), є платником податків і зборів та перебуває на податковому обліку в Васильківській ОДПІ.

В період з 15.03.2006р. по 28.03.2006р. та з 29.03.2006р. по 11.04.2006р. відповідачем була проведена виїзна планова документальна перевірка позивача з питання дотримання ним податкового та валютного законодавства за період діяльності з 01.01.2004р. по 31.12.2005р. За результатами цієї перевірки складений акт від 26.04.2006р. №1031/23-1/30737268 (а.с.7-73), яким констатовано порушення позивачем податкового законодавства.

На підставі акту перевірки від 26.04.2006р. відповідачем були прийняті:

-          податкове повідомлення-рішення №000462340/0 від 11.05.2006 р., відповідно до якого позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 2037095,54 грн., в тому числі 1018547,77 грн. основного платежу та 1018547,77 грн. штрафних санкцій (а.с.74);

-          податкове повідомлення-рішення №000472340/0 від 11.05.2006 р., відповідно до якого позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 18665334,42 грн., в тому числі 8796508,00 грн. основного платежу та 9868826,42 грн. штрафних санкцій (а.с.75).

ДП „Аромат” не погодилося з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржило їх (вих.№104 від 12.05.2006 р.) в порядку апеляційного узгодження податкового зобов’язання до Васильківської ОДПІ (а.с.76-80).

Рішенням Васильківської ОДПІ від 11.07.2006 р. №7496/10/25-0-11-С-11 скаргу позивача від 12.05.2006 р. задоволено частково, а податкове повідомлення-рішення №000462340/0 від 11.05.2006 р. скасовано в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1012500,00 гривень основного платежу та 1015627,15 гривень штрафних санкцій; податкове повідомлення-рішення №000472340/0 від 11.05.2006 року скасовано в частині визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 8796269,00 гривень основного платежу та 8796388,50 гривень штрафних санкцій (а.с.81-91).

За результатами розгляду скарги від 12.05.2006 р. вих.№104 Васильківською ОДПІ надіслано позивачу:

-          податкове повідомлення-рішення №000462340/1 від 11.07.2006 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 8968,38 грн., в тому числі 6047,77 грн. основного платежу та 2920,61 грн. штрафних санкцій (а.с.92);

- податкове повідомлення-рішення №000472340/1 від 11.07.2006 р., яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1072676,92 грн., в тому числі 239,00 грн. основного платежу та 1072437,92 грн. штрафних санкцій (а.с.93).

Позивач погодився з податковим зобов'язанням з податку на прибуток підприємств в сумі 8968,38 гривень, визначеною податковим повідомленням-рішенням №000462340/1 від 11.07.2006 р. та сплатив його в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 21.07.2005 р.№2240 (а.с.110).

Проти сплати суми в розмірі 1072676,92 грн., визначеної в податковому повідомленні-рішенні №000472340/1 від 11.07.2006 р., позивач заперечує, вважає цю суму необґрунтованою та недоведеною і просить суд визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000472340/1 від 11.07.2006 р., відповідно до якого йому визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 239,00 грн. основного платежу та 1072437,92 грн. штрафних санкцій.

Дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Відповідно до пп.4.5.1 п.4.5 ст.4 Закону України „Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997р. (далі –Закон України №168/97-ВР), якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Зокрема, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок відкоригованого значення податку, а отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за наслідками такого податкового періоду у разі, якщо він є зареєстрованим як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів (послуг).

Пунктом 20 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року №165 визначено, що у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань відповідно до пункту 4.5 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість" постачальник товарів (послуг) виписує розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної. На титульному аркуші розрахунку коригування вказується, до якої податкової накладної та за яким договором вносяться зміни. Розрахунку коригування присвоюється номер, який має вигляд дробу, чисельник якого відповідає порядковому номеру розрахунку, який реєструється у окремому журналі, а знаменник - номеру податкової накладної.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість стало те, що на думку відповідача в розрахунках коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних №00390/6 від 01.06.2004 року ПДВ (-) 126083,20 грн.; №00675/5/1 від 31.05.2004 року ПДВ (-) 83416,67 грн.; №00395/6 від 16.07.2004 року ПДВ (-) 128599,73 грн.; №00396/6 від 30.07.2004 року ПДВ (-) 800000,02 грн.; №00401/6 від 07.10.2004 року ПДВ (-) 66666,67 грн. не заповнені такі основні реквізити як: „номер та дата податкової накладної відповідно до якої виписується даний розрахунок", „юридична адреса покупця", „умова продажу", „дата оплати", „дата, підпис і прізвище особи, яка склала розрахунок коригування", відсутня печатка продавця та в деяких розрахунках відсутні дата отримання розрахунку та підпис покупця, внаслідок чого позивачем безпідставно занижено податкові зобов'язання з ПДВ в сумі 1204766,29 гривень.

Судова колегія апеляційного господарського суду не вважає, що наведена обставина є підставою для визначення позивачу податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Під час апеляційного провадження позивач наполягав на тому, що всі його контрагенти за відповідними господарськими угодами отримали належним чином складені розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, та на їх підставі зменшили розмір власного податкового кредиту, що додатково підтверджує достовірність та відповідність законодавству вказаних первинних документів.

Позивачем на вимогу апеляційного суду надавалося для огляду в судовому засіданні оригінали розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних №00390/6 від 01.06.2004 року ПДВ (-) 126083,20 грн.; №00675/5/1 від 31.05.2004 року ПДВ (-) 83416,67 грн.; №00395/6 від 16.07.2004 року ПДВ (-) 128 599,73 грн.; №00396/6 від 30.07.2004 року ПДВ (-) 800000,02 грн.; №00401/6 від 07.10.2004 року ПДВ (-) 66666,67 грн., які містять всі визначені законом обов'язкові реквізити, в тому числі „номер та дата податкової накладної відповідно до якої виписується даний розрахунок", „юридична адреса покупця", „умова продажу", „дата оплати", „дата, підпис і прізвище особи, яка склала розрахунок коригування", печатка продавця, дата отримання розрахунку та підпис покупця, тощо.

З огляду на зазначене, колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те що відповідачем не підтверджений поданими доказами факт невідповідності існуючому порядку розрахунків коригування кількісних і вартісних показників.

Апеляційний суд також вважає обґрунтованим посилання позивача на те, що оскільки Закон України „Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997р., визначає що підставою для не включення до складу податкового кредиту сум сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів є не підтвердження вказаних сум податковими накладними чи митними деклараціями, а не розрахунками коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, відповідальність платника податку у вигляді фінансових санкцій, нарахованих на суму податкового кредиту, настає в разі припущення саме такого порушення.

Таким чином, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що твердження Васильківської ОДПІ щодо заниження податкових зобов'язань з ПДВ через неналежним чином заповнені розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних є необґрунтованими, не базуються на чинному законодавстві України.

Відповідач також зазначає підставою для визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість (п.2.5 акту перевірки від 26.04.2006р.) порушення позивачем п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість". На його думку вказане порушення полягало у безпідставному включенні ДП „Аромат” до податкового кредиту сум ПДВ по придбанню технічного обладнання для охолодження молока. Зокрема, в графі 5 податкових накладних №39 від 09.03.2005 р., №40 від 11.03.2005 р., №51 від 21.04.2005 р., №59 від 06.06.2005 р., №67 від 11.07.2005 р. (а.с.99-103) не було вказано кількість товару поставленого підприємцем Волощуком В.А.

З огляду на зазначене, відповідач вважає, що вказані накладні оформлені з порушенням пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР і, відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 цього Закону, не дають права на включення позивачем до складу податкового кредиту вказаних в них сум ПДВ.

Вирішуючи обґрунтованість вказаного твердження судова колегія апеляційного суду вважає, що посилання відповідача на те, що відсутність зазначення кількості товару в податкових накладних позбавляє покупця права на включення до податкового кредиту витрат зі сплати ПДВ, в даному випадку є безпідставним.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.7.1, 7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з продажу товарів (робіт, послуг) на митній території України; продаж товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. Особа - продавець, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість, зобов'язана на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг) нарахувати покупцю податок на додану вартість та скласти і передати йому податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до Закону №168/97-ВР, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом (п.1.7 ст.1). Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації (п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7).

Згідно п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" №168/97-ВР, не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт(послуг).

Приписами п.п.7.2.3 ст.7 Закону №168/97-ВР визначено, що податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом і має містити зазначені окремими рядками відомості, визначені п.п.7.2.1 Закону „Про податок на додану вартість".

Відповідно до п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР, платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відсутність хоча б одного з перелічених реквізитів у податковій накладній позбавляє покупця права на включення до податкового кредиту витрат зі сплати ПДВ на підставі такої накладної, тільки в разі невідповідності її вимогам Закону.

Втім, як підтверджується матеріалами справи, за спірними накладними позивач одержав не партію товарів певної кількості, а окремі агрегати –„обладнання для охолодження молока”, що має індивідуальний характер.

З огляду на зазначені обставини, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що в даному випадку не заповнення графи 5 податкових накладних №39 від 09.03.2005 року; №40 від 11.03.2005 року; №51 від 21.04.2005 року; №59 від 06.06.2005 року; №67 від 11.07.2005 року не може вважатися підставою для визнання їх неналежним доказом сплати податку на додану вартість в ціні товару і, відповідно, відсутності права у покупця товару віднесення вказаної суми ПДВ до податкового кредиту.

Згідно абзацу 1 пункту 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 165, податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України №168/97-ВР, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. Таким чином, право на податковий кредит існує, зокрема, за податковою накладною, що надана продавцем, доки її недійсність не буде підтверджена у встановленому законодавством порядку.

Позивачем під час розгляду справи були надані виписки по рахунку позивача, що підтверджують сплату коштів, в тому числі і сум ПДВ, відповідно до податкових накладних №39 від 09.03.2005 року; №40 від 11.03.2005 року; №51 від 21.04.2005 року; №59 від 06.06.2005 року; №67 від 11.07.2005 року.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що контрагент позивача –Волощук В.А. зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності та платник податку на додану вартість. Відповідно довідки Хустської ОДПІ від 29.11.2006р. №1611/19, у підприємця Волощука В.А. відсутня заборгованість з податків і зборів за 2005р., тобто і за наслідками тих господарських операцій з позивачем, право на податковий кредит по яким спростовується відповідачем.

З огляду на те, що факт придбання ДП „Аромат” обладнання для охолодження молока у підприємця Волощука В.А. підтверджується не лише відображенням вказаних операцій в податкових накладних №39 від 09.03.2005 р., №40 від 11.03.2005 р., №51 від 21.04.2005 р., №59 від 06.06.2005 р., №67 від 11.07.2005 р. (а.с.99-103), а також оплатою позивачем його вартості продавцю та сплатою підприємцем Волощуком В.А. податків та зборів, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірне включення ДП „Аромат” до податкового кредиту суми ПДВ в ціні зазначеного обладнання.

Таким чином, висновок господарського суду Київської області що нарахування податку на додану вартість по розрахунках коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних №00390/6 від 01.06.2004 року, №00675/5/1 від 31.05.2004 року, №00395/6 від 16.07.2004 року, №00396/6 від 30.07.2004 року, №00401/6 від 07.10.2004 року, а також по податкових накладних №39 від 09.03.2005 року; №40 від 11.03.2005 року; №51 від 21.04.2005 року; №59 від 06.06.2005 року; №67 від 11.07.2005 року позивач здійснював у відповідності до діючого податкового законодавства, є обґрунтованим.

Апеляційний суд відхиляє твердження відповідача про те, що місцевий суд безпідставно досліджував питання про те чи підлягають визнанню недійсними спірні податкові накладні і, оскільки вказане питання не є предметом розгляду по даній справі, вийшов за межі позовних вимог.

Суд першої інстанції в описовій частині постанови вказав на те, що жодна податкова накладна, яка віднесена позивачем до складу податкового кредиту зазначеного періоду, не визнана ДПІ як недійсна на підставі абзацу 1 пункту 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 165. Питання про дійсність чи недійсність зазначених податкових накладних  місцевим судом не вирішувалось, рішення з цього питання не приймалось про що свідчить резолютивна частина постанови (а.с.157).

Тобто, висвітлення зазначеного питання в описовій частині постанови місцевого суду є огляд судом положень чинного законодавства, які стосуються предмету спору по даній справі.

Апеляційний суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що висновок №5897 спеціаліста-економіста Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.07.2006 року (а.с.104-109), наданий позивачем, не може братися до уваги оскільки експерт вийшов за межі своїх повноважень і дав правову (а не економічну) оцінку спірним питанням.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Правомірність нарахування позивачем податку на додану вартість по розрахунках коригування кількісних і вартісних показників до вищезазначених податкових накладних підтверджується в першу чергу не висновком спеціаліста-економіста №5897, а іншими доказами по справі, зокрема копіями первинних документів. Аналіз норм матеріального права, якими регулюються спірні відносини, здійснений не спеціалістом-економістом, а судом. Висновок №5897 від 04.07.2006 року розглянутий та досліджений судом в сукупності з іншими матеріалами справи.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів суду ті обставини, на підставі яких було визначено податкове зобов'язання та застосовано штрафні санкції в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. Отже, висновки відповідача щодо заниження податкових зобов'язань з ПДВ в зв’язку з неналежним чином заповнені податкові накладні є необґрунтованими, такими що не базуються на чинному законодавстві України і не відповідають первинним документам.

Апеляційний суд не вважає що посилання відповідача на порушення місцевим судом вимог ч.3 ст.160 КАС України про складання постанови в повному обсязі протягом 5 днів з дня закінчення розгляду справи, є достатньою підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Частина 3 статті 160 КАС України передбачає, що у  виняткових випадках залежно від складності справи складення постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більше ніж п'ять днів з дня закінчення розгляду справи. При цьому вступна та резолютивна частини постанови підписуються всім складом суду, проголошуються в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, і приєднуються до справи.

Постанова місцевого суду від 19.09.2006р. була підписана суддею 29.09.2006р. (а.с.157), направлена учасникам провадження 06.10.2006р., про що свідчить штемпель на зворотній стороні постанови (зворот а.с.157).

Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Порушення місцевим судом п’ятиденного строку виготовлення постанови не призвело до неправильного вирішення справи і не може бути достатньою підставою для скасування постанови господарського суду Київської області від 19.09.2006 р.

Відповідно до ст.ст. 195, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вищезазначеного, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що постанова господарського суду Київської області від 19.09.2006 р. у справі №271/6-06 має бути залишена без змін, а апеляційна скарга Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області –без задоволення.

Керуючись: п. 1 ст. 198, ст. 200, п.1 ст. 205, ст. 207 КАС України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

у х в а л  и  в :

1. Постанова господарського суду Київської області від 19.09.2006 р. у справі №271/6-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу Васильківської об’єднаної державної податкової інспекції в Київській області –без задоволення.

2. Справу №271/6-06 повернути господарському суду Київської області.

Ухвала апеляційного господарського суду, відповідно до ст. 254 КАС України, набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                          Шевченко  В. Ю.                                            Судді:                                                                                      Ткаченко  Б.О.  Судді:                                                                                      Корсакова Г.В.