ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  38/368

21.11.07

За позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю «РомІна»

До

Київської обласної державної
адміністрації

Про

визнання недійсним рішення
конкурсного комітету від 18.01.2006р. (протокол №1 від 18.01.06р.) в частині

Суддя Власов Ю.Л.

Представники:

Від позивача

Хмарський С.Г., Кононенко О.І.

Від відповідача

Мельниченко І.В.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до Відповідача про визнання недійсним
рішення конкурсного комітету від 18.01.2006р. (протокол №1 від 18.01.06р.) в
частині скасування рішення конкурсного комітету від 30.07.2004р., протокол №3
щодо збільшення кількості рейсів Позивача на маршрутах №316 до 76 рейсів та
№317 до 190 рейсів з укладенням відповідного договору.

Заявлений позов Позивач обґрунтовує
тим, що чинним законодавством України, в тому числі Законом України «Про
автомобільний транспорт»не передбачено повноваження конкурсного комітету на
скасування раніше прийнятих рішень.

Відповідач у судовому засіданні
заперечив проти задоволення заявленого Позивачем позову, мотивуючи
правомірністю прийняття конкурсним комітетом спірного рішення, однак письмових
пояснень з цього приводу суду не подав.

Ухвалою від 06.11.07р. провадження
у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи був
призначений на 21.11.07р.

21.11.07р. суд отримав клопотання
Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс»про залучення останнього до
участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, керуючись ст.27 Господарського процесуального
кодексу України, суд дійшов висновку про залишення вказаного клопотання без
задоволення, оскільки ТОВ «Автосервіс»не обґрунтовано та не подано відповідних
доказів того, що рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо
однієї з сторін.

Судом заслухані пояснення сторін,
досліджені надані суду докази та матеріали. В результаті дослідження наданих
суду доказів та матеріалів, слухання сторін суд

ВСТАНОВИВ:

04.08.2004р. між Позивачем та
Відповідачем був укладений договір №67 на перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування, відповідно до якого Відповідач надав Позивачу
право здійснювати перевезення пасажирів автобусами на маршрутах приміського
міжрайонного сполучення: №316 -76 рейсів та №317 -190 рейсів.

Відповідно до п.3.1., 3.2. вказаного
договору зміни, доповнення та розірвання договору здійснюються у встановленому
чинним законодавством порядку. Усі зміни і доповнення до договору повинні бути
оформлені письмово і підписані обома сторонам.

Згідно з п.6.1. зазначеного договору
цей договір укладено строком на 5 років по 03.08.2009 року.

06.08.2004р. Київським обласним
конкурсним комітетом був виданий Позивачу дозвіл №П-67 на перевезення пасажирів
автомобільним транспортом на приміських міжрайонних внутрішньобласних
маршрутах: №316 Бориспіль АС -Київ АС «Дарниця» - 76 рейсів, №317 Бориспіль АС
-Київ АС «Видубичі»- 190 рейсів.

18.01.2006р. Київським обласним
конкурсним комітетом Відповідача було прийняте рішення, оформлене п.3.2.
протоколу №1, про скасування рішення обласного конкурсного комітету від
30.07.2004р., протокол №3 про збільшення кількості рейсів Позивача на маршрутах
№316 до 76 рейсів та №317 до 190 рейсів з заключенням договору терміном на 5
років», та залишення Позивачу права на виконання перевезень на маршруті №316
-48 рейсів і маршруті №317 - 66 рейсів, в зв'язку з невиконання Позивачем
протягом 15 місяців перевезень пасажирів на вказаних маршрутах.

Дослідивши обставини справи та встановлені
факти, суд вважає, що позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Відповідно до
ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З вказаних вище правоположень
вбачається, що особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав та законних інтересів. При цьому, особа, яка
звертається до суду з позовом повинна обґрунтувати та довести наявність
порушення свого права чи інтересу. Як вбачається з матеріалів справи Відповідач
прав та охоронюваних законом інтересів Позивача не оспорює, а отже в даному
випадку мова може йти лише про порушення спірним рішенням конкурсного комітету
Відповідача прав та охоронюваних законом інтересів Позивача.

Згідно з ст.651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої
цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст.653 Цивільного кодексу
України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до
змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни
договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну
договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його
зміни. Якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Відповідно до ст.654 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі,
що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону
України «Про автомобільний транспорт»організація пасажирських перевезень
покладається на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального
користування, які не виходять за межі території області (внутрішньо-обласні
маршрути) на обласні держадміністрації.

Згідно з абз.7 ч.2 ст.7 Закону
України «Про автомобільний транспорт»забезпечувати укладання договору на
автобусних маршрутах загального користування із автомобільним перевізником
- переможцем конкурсу на міських, приміських та міжміських автобусних маршрутах
загального користування, які не виходять за межі території області
(внутрішньообласні маршрути), та забезпечувати контроль за виконанням ним умов
договору чи дозволу.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.7 Закону
України «Про автомобільний транспорт»органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування мають право достроково розірвати договір з
автомобільним перевізником чи позбавити його дозволу в разі порушення ним
умов договору чи дозволу, і призначити для роботи на автобусному маршруті
загального користування (групі маршрутів) автомобільного перевізника, який за
результатами конкурсу зайняв наступне місце.

Згідно з ст.31 Закону України «Про
автомобільний транспорт»відносини автомобільного перевізника, що здійснює
перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які не
виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути) із органами
виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором
про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального
користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального
користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови
організації перевезень, термін роботи автомобільного перевізника.

З наведених правових норм
вбачається, що відносини між Позивачем та Відповідачем з перевезення пасажирів
на автобусних маршрутах загального користування виникають, змінюються та
припиняються на підставі договору, укладеного між Позивачем та Відповідачем.
Такий договір може бути змінений лише за згодою обох сторін в такій самій
формі, що й договір, що змінюється. Договір також може бути змінений за
рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення другою
стороною умов укладеного договору.

Як встановлено судом, між Позивачем
та Відповідачем був укладений договір від 04.08.2004р. на перевезення пасажирів
на автобусному маршруті загального користування, відповідно до якого Відповідач
надав Позивачу право здійснювати перевезення пасажирів автобусами на маршрутах
приміського міжрайонного сполучення №316 -76 рейсів та №317 -190 рейсів.

Як встановлено судом, вказаний
договір було укладено строком на 5 років по 03.08.2009 року. Як вбачається з
матеріалів справи зміни до вказаного договору ані за згодою сторін, ані за
рішенням суду не вносились. На даний час вказаний договір не розірваний, не
визнаний судом недійсним, є чинним та обов'язковим для виконання Позивачем та
Відповідачем.

Отже, з 04.08.2006р., на даний час
та до 03.08.2009р. Позивач має право на перевезення пасажирів автобусами на
маршрутах приміського міжрайонного сполучення №316 в кількості 76 рейсів та
№317 в кількості 190 рейсів.

За вказаних обставин суд вважає, що
право Позивача на перевезення пасажирів автобусами на маршрутах приміського
міжрайонного сполучення №316 в кількості 76 рейсів та №317 в кількості 190
рейсів на час вирішення спору ніяким чином не порушено, що є підставою для
відмови Позивачу у позові.

Судом не можуть бути прийняті до
уваги доводи Позивача про порушення його прав та інтересів спірним рішенням
Київського обласного конкурсного комітету Відповідача з наступних підстав.

Як встановлено судом 18.01.2006р.
Київським обласним конкурсним комітетом Відповідача було прийняте рішення,
оформлене п.3.2. протоколу №1, про скасування рішення обласного конкурсного
комітету від 30.07.2004р., протокол №3 про збільшення кількості рейсів Позивача
на маршрутах №316 до 76 рейсів та №317 до 190 рейсів з заключенням договору
терміном на 5 років», та залишення Позивачу права на виконання перевезень на маршруті
№316 -48 рейсів і маршруті №317 - 66 рейсів, в зв'язку з невиконання Позивачем
протягом 15 місяців перевезень пасажирів на вказаних маршрутах.

Дане рішення за своєю правовою
природою є внутрішнім волевиявленням колективного органу Відповідача, яке само
по собі ніяким чином не впливає на договірні права Позивача за договором від
04.08.2004р. на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах приміського
міжрайонного сполучення №316 в кількості 76 рейсів та №317 в кількості 190
рейсів.

Проте, дане рішення Київського
обласного конкурсного комітету Відповідача може бути підставою для звернення
Відповідача з позовом до суду про внесення змін в укладений з Позивачем договір
з підстав істотного порушення Позивачем умов укладеного договору. В цьому разі
після задоволення судом такого позову, в разі доведення Відповідачем обставин
істотного порушення Позивачем умов укладеного договору, та набрання таким
рішення законної сили договір між Позивачем і Відповідачем буде зміненим.

Виходячи з вищенаведеного та
керуючись ст.4, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Суддя
Ю.Л. Власов

Рішення підписане 10.12.2007р.