ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 вересня 2007 р.

№ 5/155

Доповідач
-суддя Мележик Н.І.

Вищий господарський суд України у
складі  колегії суддів:

Мележик Н.І. - головуючого,

Козир Т.П.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Приватного підприємця ОСОБА_1

на рішення           господарського
суду Івано-Франківської області  від
26.12.2006р.

та на постанову           Львівського
апеляційного господарського суду

від 20.02.2007 року

у справі
№ 5/155

господарського суду
Івано-Франківської області

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_2

до
Товариства з обмеженою відповідальністю

"Компанія
"Західнафтосервіс"

за участю третьої особи, яка

не заявляє самостійних вимог

на предмет спору на стороні

позивача:
Акціонерного поштово-пенсійного банку

"Аваль"
в особі Центрального

Коломийського
відділення

Івано-Франківської
ОД АППБ "Аваль"

за участю третьої особи, яка

не заявляє самостійних вимог

на предмет спору на стороні

відповідача:                                        Приватного
підприємця ОСОБА_1

про
стягнення заборгованості

у
сумі 139 192,24 грн.

за участю представників

позивача -          ОСОБА_2

відповідача -          не з"явились

третьої
особи, яка не заявляє

самостійних
вимог на предмет

спору
на стороні позивача -
не з"явились

третьої
особи, яка

не
заявляє самостійних вимог

на
предмет спору на стороні

відповідача -          не з"явились

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Приватний
підприємець ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Івано-Франківської
області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія
"Західнафтосервіс" про стягнення майнової шкоди у розмірі 139 192,24
грн., що складається з розміру середньомісячного доходу від зайняття підприємницькою
діяльністю за три місяці -92 634,99 грн., відсотків за користування банківським
кредитом -1 557,25 грн. та розміру неодержаного доходу по двох договорах
підряду -45 000 грн. Також позивач просив суд зобов'язати відповідача не чинити
перешкод у користуванні приміщенням орендованого цеху по збиранню меблів,
розташованому по вул. Спортивній, 1 у с. Королівка, Коломийського району.

Ухвалами господарського суду
Івано-Франківської області від 14.11.2006 року та від 16.11.2006р. на підставі
ст.27 ГПК України за заявами позивача та відповідача залучено до участі у
справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на
стороні  позивача - Акціонерний
поштово-пенсійний банк "Аваль" в особі Центрального Коломийського
відділення  Івано-Франківської ОД АППБ
"Аваль", на стороні відповідача - Приватного підприємця ОСОБА_1.

В подальшому позивач уточнив
позовні вимоги та просив суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод у
користуванні деревообробним обладнанням та матеріалами, що знаходяться у приміщенні
орендованого цеху по збиранню меблів, розташованому по вул. Спортивній, 1 у с.
Королівка, Коломийського району, а також просив стягнути з відповідача, крім
вперше заявлених грошових сум, майнову шкоду у вигляді неодержаного доходу у
розмірі 57 618,12 грн.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 26.12.2006 року (суддя Цюх Г.З.), залишеним без
змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2007
року (судді: Гнатюк Г., Кравчук Н., Мирутенко О.), позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія
"Західнафтосервіс" на користь Приватного підприємця ОСОБА_2   57 618,12 грн. матеріальної шкоди та судові
витрати. Зобов'язано відповідача не чинити перешкод у користуванні деревообробним
обладнанням та матеріалами, що знаходяться у приміщенні орендованого цеху по
збиранню меблів, розташованому по вул. Спортивній, 1 у с. Королівка,
Коломийського району та належать Приватному підприємцю ОСОБА_2 на праві
власності.

01.06.2007 року до господарського
суду Івано-Франківської області звернулась Приватний підприємець ОСОБА_2 із
заявою в порядку статті 88 ГПК України про прийняття додаткового рішення у
справі №5/155, в якій просила зобов'язати Приватного підприємця ОСОБА_1 не
чинити перешкод у користуванні деревообробним обладнанням та матеріалами, а
саме: кромкувальним станком SPRINT-1210-6 та плитами ДСП в кількості 22,9079
куб.м, що знаходяться у приміщенні цеху по збиранню меблів, розташованому по
вул. Спортивній, 1 у с. Королівка, Коломийського району та належать позивачу на
праві приватної власності.

Вказану заяву позивач обґрунтував
тим, що Державною виконавчою службою Коломийського району вище перелічене майно
передано на зберігання Приватному підприємцю ОСОБА_1 та знаходиться в орендованому
ним цеху.

05.06.2007 року господарським судом
Івано-Франківської області задоволено заяву позивача та прийнято додаткове
рішення, яким зобов'язано Приватного підприємця ОСОБА_1 не чинити перешкод у
користуванні деревообробним обладнанням та матеріалами, а саме: кромкувальним
станком SPRINT-1210-6 та плитами ДСП в кількості 22,9079 куб.м, що знаходяться
у приміщенні цеху по збиранню меблів, розташованому по вул. Спортивній, 1 у с.
Королівка, Коломийського району та належать позивачу на праві приватної
власності.

Постановою Вищого господарського
суду України від 25 липня 2007 року додаткове рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 05.06.2007року у справі № 5/155 скасовано,
справу направлено до  господарського суду
Івано-Франківської області для вирішення питання про прийняття заяви про
прийняття додаткового рішення.

В касаційній скарзі Приватний
підприємець ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої та постанову
апеляційної інстанцій, та прийняти нове рішення про відмову в позові. В
обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що господарським судом
неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми
процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом
норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у
судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду та
рішення місцевого господарського суду відповідають зазначеним вимогам, оскільки
ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті заявлених
вимог, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що  03.01.2006 року між сторонами укладено
договір оренди строком дії до 31.12.2010 року, згідно якого відповідач  передає, а позивач приймає в строкове платне
володіння і користування цех по збиранню меблів та його територію, що
знаходиться за адресою с. Королівка Коломийського району Івано-Франківської
області. При цьому орендар зобов'язаний своєчасно вносити оплату за
користування майном та комунальні послуги.

Згідно складеного сторонами акту
прийому-передачі від 03.01.2006 року відповідач передав позивачу об'єкт оренди.
В зазначеному об'єкті позивач розмістив майно
та обладнання  для здіснення
підприємницької діяльності, про що свідчать: товарні чеки, товарно-транспортні
накладні, договори № 5,6 від 30.06.2006року, укладені між позивачем і МП
"Комета" та між позивачем і ПП "Мантейнс" на виготовлення
меблів, відомості про нарахування працівникам заробітної плати, звіти до  податкових органів.

Обладнання та матеріали, які
знаходились в спірному приміщенні та належать позивачу, перебувають у
заставі  АППБ "Авваль"
відповідно до кредитного договору від 06.03.2006року та додаткової угоди до
кредитного  договору від
06.03.2006року.

В липні 2006 року відповідач не
допустив ПП ОСОБА_2 в орендоване ним приміщення,  позбавивши її можливості користуватися
належним на праві власності майном.

Зазначене стверджується  актом опису і арешту майна  від 25.10 2006 року, що знаходиться в
спірному приміщенні, актом державного виконавця від 23.11.2006 року  про відсутність у зазначеному орендованому
приміщенні 14 плит ДСП , описаних в акті від 25.10.2006 року.

Крім того, відповідачем не
заперечується факт недопущення позивача в орендований цех та факт наявності в
ньому обладнання та матеріалів, які
позивач не міг вивезти в зв'язку з протиправними діями відповідача.

Учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання
відповідно до вимог ст.216 ГК України. Потерпіла сторона  має право на відшкодування збитків, які
належним чином доведені незалежно від того, чи є застереження  про це в договорі.

Згідно ст.22 ЦК України збитками є
втрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також
витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного
права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанцій, керуючись ч.2 ст.224 ГК України, дійшли вірного висновку
про стягнення з відповідача 57618,12грн. завданих збитків, розрахунок яких
підтверджений документально, тобто неодержаних доходів позивача - ПП ОСОБА_2,
які вона могла б одержати у разі належного виконання  зобов'язання
або додержання правил здійснення господарської діяльності другою
стороною.

На підставі встановлених фактичних
обставин місцевим судом з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно
застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, обґрунтовано
задоволені позовні вимоги про стягнення збитків згідно поданих уточнень. Як
наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням
ст. ст. 84, 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами
та доповненнями.

Доводи, викладені в касаційній
скарзі, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються
зібраними у справі доказами і не відповідають вимогам діючого законодавства, що
регулює дані правовідносини.

Інші твердження оскаржувача про
порушення і неправильне застосування господарськими судами норм матеріального
та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не
знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування
законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1  залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 26.12.2006р. та постанову Львівського  апеляційного господарського суду від
20.02.2007 року  у справі  № 5/155 залишити без змін.

Головуючий суддя

Н.І.Мележик

Судді

Т.П.Козир

С.С.Самусенко