ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"09" листопада 2007 р.                                                            Справа №10/256-НА

за позовом  Закритого акціонерного товариства агрофірми "Авіс" с. Гуменці Кам'янець-Подільського району

до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області м.Кам'янець-Подільський

Третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет  спору

- Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення Кам’янець-Подільської ОДПІ від 30.03.2007р. №/0 та зобов’язання відповідача надати висновок територіальному Держказначейству на відшкодування ПДВ

Суддя                      Секретар судового засідання

Представники сторін:

від позивача                     Фатула Т.В. –за довіреністю   №41/11 від 14.11.2005р.

від відповідача                    Лічман Л.В.- за довіреністю №1649/10/10-019 від 24.01.2007р.

Замойський В.М. –за довіреністю №9885/10/10-019 від 08.05.2007р.

Водільникова І.В.- за довіреністю №8580/10/10-019 від 20.04.2007р.

Третьої особи:     Пузарецька М.В.- за довіреністю №12-14/4327 від 18.09.2007р.

За участю             Шкадько В.В.- прокурора відділу прокуратури Хмельницької області

Постанова приймається 07.11.2007р. так як в судовому засіданні оголошувалась перерва.

У судовому засіданні згідно ч.3 ст. 160 КАСУ проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Суть спору:

Позивач , враховуючи уточнення позовних вимог , звернувся до суду з позовом про скасування  податкового повідомлення-рішення Кам’янець-Подільської ОДПІ від 30.03.2007р. №/0 яким зменшено заявлену суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 1416667 грн. та зобов’язати відповідача надати висновок територіальному Держказначейству на відшкодування ПДВ. Оспорюване рішення прийнято за результатами проведеної Кам’янець-Подільською ОДПІ позапланової документальної перевірку ЗАТ „Авіс” з питань правомірності визначення заявленої до відшкодування суми ПДВ за період з 01.12.2006р. по 31.01.2007р., про що складно акт перевірки №2083 від 27.03.2007р.

Вважає, що податковим органом неправомірно з посиланням на п.п.7.7.1 ,7.7.11”Б” ,п.п.7.7. ст. 7 , п.11.21,11.29.п.11.ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” ,п. 4 Постанови КМУ „Про порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини (від 26.02.1999р. №271), надалі –Порядок, п. 15 Постанови КМУ „Про Порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко, м’ясо в живій вазі № 805 від 12.05.1999р.,  зроблено висновок , що позивач не мав права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2007р. на суму 1416667 грн. та про те, що  ПДВ в сумі 1416667 грн., сплачене при придбанні товарно-матеріальних цінностей, має бути включене до податкового кредиту спеціальної декларації та виключено з податкового кредиту загальної декларації за січень 2007р.Тому робить висновок про неправомірне, що неправомірним застосування податковим повідомленням-рішенням №/0 12415 грн. штрафних санкцій та зменшено до відшкодування ПДВ в розмірі 1416667 грн. податковим повідомленням-рішенням №000082343/0.

Звертає увагу на те, що п.11.29. ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість»на виконання якого прийнято вказаний Порядок, містить положення про регулювання операцій виключно по поставці товарів власного виробництва, і в жодному випадку не регулює та прямо не вказує на її застосування при здійсненні операцій, пов'язаних з тим чи іншим придбанням сільськогосподарським товаровиробником основних засобів та матеріально-технічних ресурсів.

Віднесення податкового кредиту по операції з придбання основних фондів до спецдекларації, згідно якої ПДВ сплачене при їх придбанні не відшкодовується, позбавляє платника податків права на отримання відшкодування ПДВ сплаченого при придбанні основних фондів.

Посилаючись на п.5.3.2 ст.5, п.п.8.1.1.ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зазначає, що позивач, включивши суми ПДВ сплачені в зв'язку з придбанням основних фондів та матеріалів, які використані для поліпшення та модернізації основних фондів, ніяким чином не порушив порядку складання спеціальної податкової декларації по ПДВ, оскільки витрати на придбання основних фондів та матеріалів, які ідуть на модернізацію та поліпшення основних фондів не відносяться до валових витрат підприємства, а підлягають амортизації, яка зменшує скоригований прибуток платника податку в межах норм амортизаційних відрахувань.

Акцентує увагу на тому, що посадовими особами податкового органу не спростовано самого факту існування податкового кредиту в обсягах, задекларованих позивачем за січень 2007р. та підстав його виникнення, не зазначено суті порушення, і як наслідок –неправильно застосовано чинне законодавство України.

Звертає увагу на те, що в даному випадку необхідно користуватися загальними нормами Закону України „Про ПДВ” щодо включення сум до податкового кредиту.

Крім того, звертає увагу на те, що всупереч ч. 2 п.п.7.7.5 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” податковим органом не подано висновок до органу державного казначейства.

Відповідач в письмових поясненнях та повноважні представники в судових засіданнях проти позову заперечують, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, а оспорюване рішення такими, що відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає, що оспорюване рішення прийнято на підставі акту перевірки від 27.03.2007р. №2083 яким встановлено, що позивач не мав права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2007р. на суму 1416667 грн. Свою позицію мотивує тим, що позивач не вірно сформував податковий кредит, який відображено у загальній декларації за виконані будівельні роботи, де сума податку на додану вартість складає 1416 667 грн., що сплачений постачальникам, оскільки він має бути включений до податкового кредиту спеціальної декларації і виключений з податкового кредиту загальної декларації, оскільки позивач є сільськогосподарським підприємством та товаровиробником. При цьому відповідач посилається на вимоги п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.п.11.21, 11.29 ст. 11 Закону України "Про податок на додану вартість", п.4 Постанови Кабінету Міністрів України „Про Порядок акумулювання та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарським товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів ( робіт, послуг) власного виробництва, продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини” № 271 від 26.02.1999р. із змінами та доповненнями, п.15 Постанови Кабінету Міністрів України „Про порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо в живій вазі” № 805 від 12.05.1999р.

Стверджує, що ЗАТ „Агрофірма „Авіс" є сільськогосподарським товаровиробником і тому перебуває на спеціальному режимі сплати і використання сум ПДВ, згідно з якими за операціями, які відповідають вимогам зазначених пунктів, суми ПДВ, призначені до сплати, не перераховуються до бюджету, а залишаються у власному розпорядженні для цільового використання.

Головне управління Державного казначейства України у Хмельницькій області у письмових запереченнях на позовні вимоги , посилаючись на п.п.7.7.6 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, Порядок взаємодії між органами ДПС України , Міністерства фінансів України та Державного казначейства України в процесі відшкодування податку на додану вартість за висновками органів державної податкової служби України та погашення простроченої бюджетної заборгованості з ПДВ шляхом видачі облігацій внутрішньої державної позики ( затверджено наказом ДПА , Міністерства фінансів України та Державного казначейства України від 03.08.2004р. №451/501/132 ) звертає увагу на те, що відшкодування ПДВ здійснюється органами держказначейства за висновками податкових органів або за рішенням суду, однак останніх до держказначейства не надходило.

Прокуратура Хмельницької області вступила в дану справу з метою захисту  інтересів держави у даному спорі ( лист від 25.04.2007р.) №05-1138-07.

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін,  з’ясувавши  фактичні обставини, на  яких  ґрунтується позовна вимога і заперечення проти позову, дослідивши їх,  встановлено наступне:

Закрите акціонерне товариство „Агрофірма „Авіс” с. Гуменці Кам’янець-Подільського району 22.09.1994р. зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа, про що видано відповідне свідоцтво, включене до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою головного управління статистики в Хмельницькій області №311, є сільськогосподарським товаровиробником (Статут товариства, довідка статистики), взято на податковий облік в Кам’янець-Подільській ОДПІ 12.10.1994 р.).

Працівниками Кам’янець-Подільської ОДПІ проведено позапланову документальну перевірку з питань правомірності визначення заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість  ЗАТ „Агрофірма „Авіс” за період з 01.12.2006р. по 31.01.2007р., про що складено акт №2083  від 27.03.2007р.

В акті перевірки зазначено, що ЗАТ „Агрофірма „Авіс” в порушення п.п.7.7.1, п.7.7 ст.7, п. 11.21, п. 11.29 п. 11 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), п.1.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.07.1997р. № 166 (у редакції наказу від 15.06.2005р. № 213) та зареєстрованої в Мінюсті України 30.06.2005р. за № 702/10982; п.4 Постанови Кабінету Міністрів "Про Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються   сільськогосподарськими товаровиробниками  -  платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із   власної  сільськогосподарської  сировини" №271 від 26.02.1999р. із  змінами   та доповненнями, п.15 Постанови Кабінету Міністрів "Про Порядок нарахування, виплат і використання    коштів,  спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі" № 805 від 12.05.1999р., не мало права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2007 року на суму 1 416 667 грн. , внаслідок чого, ЗАТ „Агрофірма Авіс" занижено суму податку, яка в наступному звітному періоді зменшує суму ПДВ,  що залишається у розпорядженні платника для цільового використання (рядок 24) Декларації з податку на додану вартість за січень 2007р. (спеціальна декларація) на суму 1416 667 грн.

Зроблено висновок, що причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту в грудні 2006 року на підприємстві є включення до складу податкового кредиту, що відображений у загальній декларації з ПДВ №76127 від 20.01.2007р., суми податку в розмірі 1416 666,67 грн. у зв'язку із здійсненням попередньої оплати ТОВ „Моноліттрансбуд" , м. Івано-Франківськ) на суму 8 500 000 грн. за будівельні роботи по реконструкції пташників , згідно податкової накладної №240 від 22.12.2006р.

Між ЗАТ „Агрофірма „Авіс" та ТОВ „Моноліттрансбуд" укладено договір №162 від 30.11.2006 року на реконструкцію об'єктів нерухомості. Відповідно до умов договору та додатків до нього, підрядник - ТОВ „Моноліттрансбуд" зобов'язується виконати роботи по реконструкції об'єктів нерухомості, а саме: пташників № 2, № 3, № 6 .

ЗАТ „Агрофірма „Авіс"  платіжним дорученням №354 від 22.12.2006 року здійснено попередню оплату ТОВ „Моноліттрансбуд" за будівельні роботи в сумі 8500 000 грн. згідно вищевказаного договору. Оплату здійснено кредитними коштами, які отримано від відділення №1 ТОВ Комерційний банк „Фінансова ініціатива" (м. Івано - Франківськ, МФО 380054, код 33299878) відповідно до кредитного договору № 010/05-01/228 від 29.11.2006 року. Відповідно до умов договору, позичальник - ЗАТ „Агрофірма „Авіс", використовує отримані кошти за цільовим призначенням на кредитування витрат, пов'язаних з будівництвом і реконструкцією виробничих об'єктів сільськогосподарського призначення, а також придбання обладнання для переробки сільськогосподарської продукції.

ТОВ „Моноліттрансбуд" позивачу видано податкову накладну №240 від 22.12.2006р., де зазначено загальну суму коштів 85000000 грн., в тому числі 1416666,67 грн. ПДВ.

ЗАТ „Агрофірма „Авіс” вищевказана сума ПДВ віднесена до податкового кредиту  та включена до загальної податкової декларації з ПДВ за січень 2007р. №3764 від 20.02.2007р. До податкового органу позивачем подано розрахунок суми бюджетного відшкодування  та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі  11416667 грн.

На підставі  вищевказаного акту  перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.03.2007р. № /0 про відмову позивачу у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 1416667 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, та прийнятими на його підставі податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив їх до суду, з вимогою скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.03.2007р. №/0 та зобов’язати Кам’янець-Подільську ОДПІ  надати висновок територіальному відділенню Держказначейству на відшкодування ПДВ.

Досліджуючи надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне:

Як вбачається із п. 3.1.1.п.3.1 ст.3 Закону України „Про податок на додану вартість” 168 (від  3.04.1997р. (надалі Закон)  операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України є об'єктом оподаткування.

Відповідно до п. 7.4.1.ст. 7 Закону податковий   кредит  звітного  періоду  складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому згідно п.7.5.1 ст. 7 Закону датою виникнення права платника  податку  на  податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно п.7.2.6 ст. 7 Закону податкова  накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та Моноліттрансбуд" заключено договір №  162 від 30.11.2006 року на реконструкцію пташників № 2, № 3, № 6 .

ЗАТ „Агрофірма „Авіс"  платіжним дорученням №354 від 22.12.2006 року здійснено попередню оплату ТОВ „Моноліттрансбуд" за будівельні роботи в сумі 8500000грн. згідно вищевказаного договору.

ТОВ „Моноліттрансбуд" позивачу видано податкову накладну №240 від 22.12.2006р., де зазначено загальну суму коштів 85000000 грн., в тому числі 1416666,67 грн. ПДВ.

Враховуючи вищенаведені правові норми , ЗАТ „Агрофірма „Авіс” зазначена  сума ПДВ віднесена до податкового кредиту  та включена до загальної податкової декларації з ПДВ  за січень 2007р. №3764 від 20.02.2007р. До податкового органу позивачем подано розрахунок суми бюджетного відшкодування  та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі  11416667 грн.

Згідно п.п.7.7.2 "а" п.7.7 ст.7 Закону , якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Пунктом 11.21 ст. 11 Закону України  “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року (зі змінами та доповненнями) передбачено, що  сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватись до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м’ясо та м’ясопродукти у повному обсязі спрямовується виключно на виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м’ясо у живій вазі. Сума податку  на  додану  вартість,  що  підлягає  сплаті  до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм  власності за реалізовані ними молоко,  худобу,  птицю,  вовну, а також  за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств  і  спрямовується  на  підтримку власного виробництва   тваринницької   продукції   та    продукції птахівництва.

Порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 11.21 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”  Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 805 від 12.05.1999 року “Про Порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо в живій вазі”.

Відповідно до  п. 11. 29 ст. 11  Закону України “Про податок на додану вартість”  зупинено дію п.7.7 ст. 7, п.10.1 і 10.2 ст.10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового  доходу  підприємства.

Для новостворених сільськогосподарських    товаровиробників різних форм власності питома вага сільськогосподарської продукції в загальній сумі валового доходу  підприємства  в  поточному  році визначається за даними звітного періоду.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання  матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У  разі  нецільового  використання   акумульованих   коштів   вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та   використання   зазначених   коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 11.29 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”  Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 271 від 26.02.1999 року “Про Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлених на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини” .

Відповідач, зазначаючи в оскаржуваних повідомленнях-рішення порушення п.11.21 та п.11.29 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, підтвердив, що позивач є виробником  сільськогосподарської  продукції, яка реалізується як споживачам, так і переробникам.

П.2 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі, затвердженого постановою КМУ №805 від 12.05.1999р., визначено, що сільськогосподарські товаровиробники реалізують переробним підприємствам усіх форм власності молоко і м'ясо в живій вазі відповідно до укладених договорів, нараховуючи податок на додану вартість за нульовою ставкою. При цьому податковий кредит, що складається із сум податку на додану вартість, сплачених сільськогосподарськими товаровиробниками у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу власних валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається до податкової декларації платника податку за звітний період, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом, з відшкодуванням з бюджету податкового кредиту за цією декларацією.

Оскільки пташники, ремонт яких здійснювався, віднесені позивачем до основних фондів, а вартість ремонту - до валових витрат виробництва (обігу) в розумінні п. 5.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, то виходячи з положень Постанови КМУ №805, податковий кредит підлягає віднесенню до загальної податкової декларації з відшкодуванням з бюджету податкового кредиту за цією декларацією.

В акті  перевірки  не зазначено про порушення п. 11.29 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, однак зазначено про порушення Постанови КМУ № 271.

Відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 271 на  підставі  даних  бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з  податку на  додану  вартість  з  реалізованої  продукції,  товарів (робіт, послуг)   власного  виробництва,   включаючи   продукцію    (крім підакцизних  товарів), виготовлену  на  давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини,  крім операцій  з  продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності,  подають її  до  органів державної  податкової служби. Одночасно з декларацією з податку на додану вартість за відповідний звітний період сільськогосподарські товаровиробники подають до органу державної податкової  служби  за місцем  реєстрації довідки про цільове використання сум податку на додану вартість за попередній звітний період,  форма та зміст якої визначається Державною податковою адміністрацією за погодженням із Міністерством аграрної  політики.

Залишок податкових зобов'язань  відповідно  до  декларації з податку на  додану  вартість  з  реалізованої  продукції,  товарів (робіт,  послуг)  власного виробництва,  включаючи продукцію (крім підакцизних  товарів), виготовлену на давальницьких  умовах  із власної  сільськогосподарської  сировини,  тобто різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців, та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними    постачальникам,    перераховується сільськогосподарськими  товаровиробниками  з  поточного рахунку на окремий рахунок у  терміни,  передбачені  для  перерахування  суми податку  на додану вартість до бюджету. Не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за  цільовим  призначенням,  і  підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.  Зазначений окремий  рахунок сільськогосподарський товаровиробник повинен відкрити протягом одного звітного періоду.

Залишок податкового   кредиту    відповідно    до    згаданої декларації,  тобто  від'ємна різниця між сумою податку на додану вартість,  одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками  від покупців,  та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, зараховується сільськогосподарським товаровиробникам  на  зменшення  податкових  зобов'язань наступних звітних періодів.

Судом зважається, що Постановою Кабінету Міністрів України №271 не містить жодних вказівок щодо відображення сум податкового кредиту при придбанні сільгоспвиробником робіт (послуг) по реконструкції основних фондів. Крім того, вищевказаний Порядок затверджений з метою підтримки сільськогосподарських товаровиробників та відповідно до п.11.29 ст.11 Закону України „ Про податок на додану вартість”  та саме щодо операцій з продажу товарів( робіт, послуг) власного виробництва.

Щодо посилань податкового органу на Наказ ДПА України „Про затвердження форми податкової декларації та  Порядку її заповнення і подання„ N166 від 30.05.97 (зареєстровано в Міністерстві  юстиції України  9 липня 1997 р. за N 250/2054), судом враховується те, що згідно абз.4 п.1.2 Порядку платники податку,  у  яких  згідно з чинним законодавством (пункти 11.21, 11.29 Закону ( 168/97-ВР ) суми податку на додану вартість повністю залишаються у розпорядженні цих платників податку для цільового використання, подають податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену). До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціальних режимів, установлених указаними пунктами.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ “Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами”, затвердженого Наказом ДПА України від 16.09.2002 року № 429, затвердженого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 року за № 1023/7311, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб підприємства. У разі виявлення розбіжностей перевіряючий зобов'язаний чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником  податків.

Податковим органом в акті перевірки чітко не зазначено, до якої саме податкової спеціальної декларації ( №1 чи №2 ) повинно відноситьсь ПДВ по операції щодо ремонтних робіт пташників.

Крім того судом враховується, що кошти, які  перераховані позивачем як аванс за роботи по реконструкції пташників, були залучені як кредитні (відповідно до кредитного договору  від 29.11.2006р.), не  є коштами, отриманими позивачем внаслідок  сільськогосподарської діяльності.

Судом зважається на приписи ч. 2 ст.71 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було надано належних та переконливих доказів відносно правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що віднесення позивачем до податкового кредиту ПДВ за послуги по ремонту пташників у спеціальну декларацію фактично позбавляє його пільги, а  навпаки  визначає більш жорсткі умови оподаткування, оскільки отримання пільги ставиться в залежність від обсягу податкових зобов'язань позивача.

Зазначене суперечить п. 11.21, п. 11.29 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість” та положенням Постанов Кабінету Міністрів України №271 та №805, які спрямовані на підтримку та розвиток сільськогосподарського товаровиробника.

Доводи відповідача спростовуються вищенаведеним. Посилання відповідача на невідповідність нормам чинного законодавства умов виконання робіт по реконструкції, судом до уваги не приймається, оскільки дані обставини не є предметом позову,  договір по реконструкції об’єктів нерухомості, додатки до нього, акти приймання виконаних робіт не визнані недійсними.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо скасування прийнятого Кам’янець-Подільською  ОДПІ податкового повідомлення-рішення №/0 від 30.03.2007р. відповідають вимогам чинного законодавства, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо зобов’язання Кам'янець-Подільської ОДПІ надати висновок територіальному Держказначейству на відшкодування ПДВ згідно загальної податкової декларації з ПДВ за січень 2007р., то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 7.7.3 пункту 7.3 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість"  передбачено, що від'ємне значення різниці між загальною сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту звітного періоду підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека. Суми, що не відшкодовані платнику податку протягом місячного строку, вважаються бюджетною заборгованістю, і платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету. Закон не обумовлює здійснення платником податку свого права на отримання відшкодування з бюджету наявністю у органа Держказначейства висновку податкового органу.

Порядок відшкодування податку на додану вартість, затверджений наказом ДПА України та Головного управління Держказначейства України від 02.07.1997р. № 209/72( із змінами і доповненнями, не відносить платників податку до суб'єктів відносин, що виникають з приводу надання висновку про суми відшкодування податку на додану вартість, оскільки за цим Порядком такий висновок надається податковим органом органу Держказначейства, а не платнику податку. Отже, позовні вимоги про зобов'язання податкового органу надати висновок про суми відшкодування податку на додану вартість не відповідають матеріально-правовому способу захисту порушеного права, визначеному законом, а тому правові підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.

З огляду на викладене, у задоволенні позову Закритого акціонерного товариства "Агрофірми "Авіс" в частині зобов'язання Кам'янець-Подільської ОДПІ надати висновок територіальному Держказначейству на відшкодування ПДВ необхідно відмовити.

Враховуючи часткове задоволення позову згідно ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем,  присуджуються йому у відповідності та з урахуванням вимог п.п.2 п.3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України. При цьому згідно ч.1 ст. 94 Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного  бюджету України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Закритого акціонерного товариства „Агрофірма „Авіс” с. Гуменці Кам’янець-Подільського району до Кам’янець-Подільського об’єднаної державної податкової інспекції м. Кам’янець-Подільський, Третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет  спору  - Головного управління Державного казначейства України у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення Кам’янець-Подільської ОДПІ від 30.03.2007р. №/0 та зобов’язання відповідача надати висновок Держказначейству на відшкодування ПДВ  задоволити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Кам’янець-Подільської ОДПІ №/0 від 30.03.2007р. про відмову у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 1416667 грн.

Стягнути з  Державного  бюджету  України  на  користь Закритого акціонерного товариства “Агрофірма „Авіс”, с. Гуменці, Кам’янець-Подільського району ( ) 1,70 грн. (одна гривня 70 коп.) відшкодування сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити.

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та   інші  особи, які   беруть участь у  справі  мають право    оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково. Заява про  апеляційне  оскарження   подається протягом  10 днів дня проголошення,  апеляційна    скарга  подається протягом  20 днів після подання  заяви по апеляційне оскарження. Подаються   до    Львівського апеляційного адміністративного  суду  через  суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після   закінчення    строку  подання   заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Постанова складена в повному обсязі та підписана 12.11.2007р.

Віддруковано 5 примірників:1 - до справи ,2 –позивачу, 3- відповідачу, 4- третій особі, 5- прокуратура