ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.09.07                                                                                           Справа№ 26/283

За позовом: Державного підприємства „Львіввугілля” в особі відокремленого підрозділу шахти „Межирічанська”, м. Червоноград Львівської області

до відповідача: Колективного виробничого підприємства „Енергомонтаж”, м. Львів

про стягнення 1 644,08 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Боровець Я.

Представники:

від позивача Паска А.Б. –провідний юрисконсульт

від відповідача не з’явився

Представнику позивача роз’яснено його права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Суть спору: Державне підприємство „Львіввугілля” в особі відокремленого підрозділу шахти „Межирічанська”, м. Червоноград Львівської області звернулося до господарського суду з позовом до Колективного виробничого підприємства „Енергомонтаж”, м. Львів про стягнення 1 644,08 грн.

Ухвалою суду від 20.08.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 04.09.2007 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 20.08.2007 р. не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне:

19.05.2004 р. відповідачем направлено позивачу лист № 200 з проханням поселити в гуртожитку позивача працівників відповідача. У даному листі зазначено, що відповідач оплату згідно виставленого позивачем рахунку гарантує.

У серпні 2004 р. працівники відповідача в кількості 4 чоловіка проживали в гуртожитку позивача.

19.06.2007 р. позивач надіслав відповідачу претензію № 38-3/358 з вимогою погасити заборгованість в сумі 1 239,50 грн. До претензії позивачем долучено рахунок № 31 від 18.06.2007 р. на загальну суму 1 239,50 грн.

Станом на день подання позовної заяви до суду відповідач послуг позивача щодо поселення працівників відповідача в гуртожитку не оплатив, хоча в своєму листі № 200 від 19.05.2004 р. оплату гарантував.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем згідно рахунку № 31 від 18.06.2007 р. становить 1 239,50 грн.

Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача пеню на загальну суму 299,22 грн. та 3% річних на загальну суму 105,36 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Строк виконання грошового зобов’язання не встановлено.

Обов’язок оплатити гроші настав у відповідача лише після пред’явлення претензії від 19.06.2007 р. № 38-3/358.

Враховуючи те, що розмір пені та 3% річних нараховано з вересня 2004 р. по червень 2007 р., та те що позивачем не подано доказів укладення правочину щодо забезпечення виконання грошового зобов’язання відповідача, у відповідності до ст. 547 ЦК України, у суду відсутні правові підстави для стягнення 3% річних та пені.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково.

Судові витрати у відповідності до ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 530, 547 ЦК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з Колективного виробничого підприємства „Енергомонтаж”, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7 (р/р 0920 в ЛЦВ „Промінвестбанк”, МФО 325633, ) на користь Державного підприємства „Львіввугілля” в особі відокремленого підрозділу шахти „Межирічанська”, м. Червоноград, Львівська область (р/р 260421336 в ЛОД „Райффайзен Банк Аваль”, МФО 325570, ) 1 239 грн. 50 коп. заборгованості, 76 грн. 90 коп. державного мита та 88 грн. 96 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5.   В решті частин позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                             Деркач Ю.Б.