СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

16.10.07
Справа№ 1/1099-11/375

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сало І.А.

При секретарі Легуцькому І.Б.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу за адміністративний позовом:
Жовківська міська рада, м. Жовква Львівської області

до
відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Дубляни Жовківського
району Львівської області

Про
стягнення 19530,42грн.

За
зустрічним позовом: Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Дубляни Жовківського району Львівської області

До
відповідача: Жовківської міської ради, м. Жовква Львівської області

Про
визнання правочину недійсним.

За
участю представників сторін:

Від
позивача, відповідача за зустрічним позовом: Марушко Ю.В.
заступник міського головидовіреність №301/02-13 від 04.05.2006р.

Від відповідача, позивача за зустрічним
позовом: ОСОБА_1 -підприємець, ОСОБА_2 - адвокат

Суть спору: Позов подано Жовківською міською радою
до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення 19530,30грн. боргу по орендній
платі. Розглянувши матеріали справи, суд визнав їх достатніми для прийняття
заяви до розгляду і ухвалою від 11.11.2005 року призначив розгляд справи на
11.12.2005р.

Ухвалою від 16.01.2006р. прийнято до спільного розгляду з первісним
позовом зустрічну позовну заяву приватного підприємця ОСОБА_1 до Жовківської
міської ради про визнання правочину (договору оренди) від 01.11.2004р.
недійсним.

Розгляд справи неодноразово відкладався зпідстав та причин викладених в
ухвалах суду.

Сторони в судових засіданнях позовні вимоги підримали проти позовів
заперечили з мотивів наведених у відзивах.

Ухвалою від 07.03.2006р. за клопотанням приватного підприємця ОСОБА_1
призначено судову будівельно-технічну експертизу, розгляд справи зупинено.

26.09.2007р. на адресу господарського суду Львівської області надійшов
Висновок №1138 від 14.09.2007р. Львівського науково-дослідного інституту
судових експертиз.

Ухвалою від 27.09.2007р. поновлено провадження по справі та призначено
до розгляду на 16.10.2007р.

Представникам Сторін було роз'яснено їхні права та обов'язки,
передбачені ст. 22 ГПК України. Від здійснення технічного забезпечення судового
процесу сторони відмовилися.

В ході розгляду справи судом помилково здійснено прехід до розгляду
справи за положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно
до Інформаційного листа Верховного суду України від 26.12.2005р. №3.2-2005р. у
випадку якщо суб”єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не
здійснює вказаних владних функцій (щодо іншого суб”єкта, який є учасником
спору), то такий суб”єкт не знаходиться “при здійсненні управлінських функцій”,
та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб”єкта владних
повноважень.

Якщо ж суб”єкти (в тому числі орган державноїх влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові чи службові особи), хоча б і на реалізацію своїх
повноважень,вільно укладають договір відповідно до норм ЦК України, під час
укладання такого договору його сторони вільно домовляються про зміст та обсяг
прав і обов”язків за договором, можуть відмовитись від його укладання, то такий
договір може бути цивільним (господарським), але не адміністративним, оскільки
в змісті цього договору відсутні відносини влади і підпорядкування, що є
обов”язковим для адміністративного договору, а кожен суб”єкт такого договору
виступає як рівний один до одного.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що дану справу слід
розглядати за правилами Господрського процесуального кодексу України оскільки
відсутній публічно-правовий характер спору.

В судовому засіданні 16.10.2007р. судом проголошено вступну і
резолютивну частину рішення, рішення виготовлене і підписане в повномку обсязі
19.10.2007р.

Розглянувши документи
і матеріали, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін,
зясувавши фактичні обставини,на яких грунтуються позовні вимоги сторін по
первісному і зустрічному позовах, сукупно оцінивши докази,які мають значення
для справи, суд встановив наступне :

Між сторонами, Жовківською Міською Радою та ПП ОСОБА_11 листопада
2004року було укладено договір оренди нежитлових приміщень площею 3000  (три тисячі) кв.м., що знаходяться у АДРЕСА_1

Акт прийняття -передачі приміщення в оренду за цим договором сторони
підписали 25 жовтня 2004 року. Оригінали зазначеного договору та акту
оглядалися в судовому засіданні, копії цього договору та акту долучені до
матеріалів справи.

За період часу від 01 листопада 2004 року до 31 березня 2005 року ПП
ОСОБА_1 сплатив за оренду приміщення 8550,00 гривень, після чого припинив
проводити платежі на користь Жовківської міської ради за оренду приміщення,
яким не користувався і звернувся до Орендодавця Жовківської міської ради з
заявою про дострокове розірвання договору оренди від 01.11.2004 року в звязку з
невикористанням об'єкта  оренди протягом
більше 90 днів. Рішенням Жовківської міської ради від 20.07.2005 року № 19
даний договір було розірвано.

Відповідно до ст.60 ГПК України відповідач має право до прийняття
рішення зі спору  подати до позивача
зустрічний для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен
бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову проводиться за
загальними правилами подання позовів. Заявлений у справі зустрічний позов про
визнання правочинну від 01.11.2004року  недійсним
пов'язаний з первісним позовом, оскільки підставою останнього є власне договір
оренди нежитлових приміщень від 01.11.2004 р.

Відповідно до п.1 ст. 767 ЦК України Наймодавець зобов'язаний передавати
наймачеві річ у комплекті і у стані. що відповідають умовам договору найму та
її призначенню.

Як вбачається із змісту п.1.1 договору від 01.11.2004р Орендодавець -
Жовківська міська рада на підставі рішення Жовківської міської ради  № 3 від 19 жовтня 2004р передає, а “Орендар”
приймає в оренду для використання нежитлові приміщення  загальною площею  3000 м. кв. - та п. 2.2 цього ж договору  Орендар приймає Об'єкт оренди з метою
використання за призначенням -виробництво метало-черепиці. Інші дані про
технічний стан об'єкта в договорі оренди відсутні, а в акті прийняття -
передачі нежитлового приміщення в оренду від 25 жовтня 2004року в розділі 1
“Загальні відомості” вказано лише рік введення в експлуатацію - 1995 рік.

Як видно з наявних в матеріалах справи: довідки Червоноградського МБТІ №
9 від 10 січня 2006р. “При проведенні основної інвентаризації нежитлового
будинку військового містечка АДРЕСА_1
станом на  15.12.2004р. середній
процент зносу  конструктивних  елементів становив 45 %, що відповідає
незадовільному стану будинку (Правила оцінки
фізичного зносу будинків, затверджені наказом Держжитло комунгоспу
України  від 02.07.1993р.за №52) Процент
зносу конструктивних елементів
визначається візуально. Станом на 15.12.2004р вищезгадана будівля була
не газифікована, не електризована, водопосточання та інші комунікації на момент
інвентаризації були відсутні.”

Згідно Висновку № 1138 від 14.09.2007р Львівського НДІСЕ Міністерства
юстиції України в якому зазначається що:

1.          Виходячи з наведеного вище робимо
висновки, що даний обєкт нежитлова будівля військового АДРЕСА_1  знаходиться в непридатному для використання
стані.

2.          Нежитлова будівля військового
містечка АДРЕСА_1для використання на момент укладання договору  оренди, станом  на 01.11.2004р не могла бути придатною.

Нежитлове приміщення, передане в оренду
ПП ОСОБА_1 не відповідало вимогам встановленим до умов договору найму,
передбаченим п.1 ст.767 ЦК України, і не могло бути використаним останнім за
призначенням. Крім цього в матеріалах справи
відсутні дані володіння майном, яке передане в оренду.

Таким чином, правочин - договір
нежитлових приміщень від 01.11.2004р не відповідає вимогам п.5 ст.203 ЦК
України, відповідно до яких Правочин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним, а тому згідно з п.1,3 ст.215 ЦК України,
даний правочин є недійсним, оскільки підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо правочин прямо не встановлений законом,
але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин)

Враховуючи наведене суд вважає підставною зустрічну позовну вимогу про
визнання

недійсним правочину - договору оренди
нежитлових приміщень від 01.11.2004р.

Що ж до первісної позовної вимоги про стягнення на користь Жовківської
міської ради за оренду нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 площею 3000 кв.м. суд вважає її безпідставною, оскільки ця вимога
виходить із недійсного правочину, а відповідно до п. 1 ст. 216 ЦК України
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з
його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього
правочину.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 203 п.5 , ст. 215, ст. 216 п.1,
ст.229, ст.767 п.1, ЦК України, ст. 207 ГК України ст.
1,12,43,49,54-57,60,82-84,116,ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні первісного позову
Жовківської міської ради до ПП ОСОБА_1 відмовити повністю

2.          Зустрічний позов задоволити

3.          Визнати не дійсним правочин -договір
оренди нежитлових приміщень від

01.11.2004р укладений між Жовківською
міською радою та ПП ОСОБА_1

4.          Стягнути з Жовківської міської ради,
м. Жовква Львівської області пл. Вічева, 1 ( р/р 0
в Жовківському відділенні Ощадбанку №6325 МФО 385219) на користь Приватного
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2 (інші реквізити невідомі) 85,00грн. державного
митат та, 118,00 грн. вартості інформаційно- технічних витрат.

5.          Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України

Суддя
Сало І.А.