Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 52/237-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., судді Івакіна В.О. , Шепітько І.І.

при секретарі Саутенко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Шкодін Я.В., дор. № 5-2/67 від 31.05.2006 р.

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2809Х/1-9) на рішення господарського суду Харківської області від 14.08.07 р. по справі № 52/237-07

за позовом Підприємства "Обласне об"єднання ринків" Харківської облспоживспілки,м. Харків

до ТОВ "Надія", м. Чугуїв

про стягнення 26242 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.08.2007 р. по справі № 52/237-07 (суддя Білоусова Я.О.) позов задоволено частково. З ТОВ "Надія" на користь підприємства "Обласне об'єднання ринків" Харківської облспоживспілки стягнено 20680 грн. заборгованості, 837 грн. пені, 772 грн. інфляційних, 240 грн. - 3% річних, 225,29 грн. держмита та 101,30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на  неповне з'ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, якій місцевий господарський суд визнав встановленими, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач вважає рішення суду законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим просить залишити його без змін.

До початку судового засідання відповідач заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки його представника через незадовільний стан здоровся.

Колегія суддів розглянула заявлене клопотання та вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки представник відповідача вдруге не прибув в судове засідання, будь-яких додаткових доказів на підтвердження обставин, викладених в апеляційній скарзі не надав, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів розглянула апеляційну скаргу, перевірила матеріали справи, заслухала присутнього у судовому засіданні представника позивача та встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2005 р. між підприємством Харківської облспоживспілки "Обласне об'єднання ринків" (орендодавець) та ТОВ "Надія" (орендар) був підписаний договір № 1 оренди нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Жаданівського, 5. Факт передачі оформлений          двостороннім актом приймання-передачі будівлі від 01.02.2005 р. Строк оренди встановлений з 01.02.2005 р. по 30.01.2006 р.

Відповідно до п.п. 3.2, 4.1 договору орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату. Орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця у сумі 2500 грн., в тому числі ПДВ 20% на поточний рахунок орендодавця.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що у випадку несвоєчасного внесення орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі 20% за кожний день прострочки від суми недоїмки, а за невиконання інших зобов'язань, передбачених цим договором, винна сторона сплачує штраф у розмірі 10% суми річної орендної плати (п. 5.4.).

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.08.2006 р. по справі № 44/180-06 за позовом Об'єднання спільних підприємств "Обласне об'єднання ринків" до ТОВ "Надія", залишеним без змін  постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.04.2007 р. та постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2007 р., відповідача було виселено з нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Жаданівського, 5 та зобов'язано передати її позивачу згідно з актом приймання-передачі.

Вищевказаними рішеннями було встановлено факт припинення дії договору оренди № 1 від 01.02.2005 р., укладеного між підприємством Харківської облспоживспілки  "Обласне об'єднання ринків" та ТОВ "Надія", з 30.01.2006 р. та неправомірність знаходження відповідача в орендованих приміщеннях після цієї дати.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до п. 4.4. договору оренди при затримці повернення з вини орендаря орендованого приміщення після припинення дії цього договору орендар проводить оплату згідно з договором до дня фактичної передачі об'єкта оренди по акту приймання-передачі.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.11 договору оренди орендар зобов'язаний здати орендовану будівлю протягом трьох днів з моменту припинення договору оренди за актом приймання-передачі. У разі затримки передач з вини орендаря, останній несе ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкту.

На даний час приміщення орендарем не звільнено (не передано) та акт приймання - передачі орендованого приміщення не підписаний, тому посилання відповідача на відсутність дозволу на розміщення об'єкту торгівлі, як на підставу задоволення апеляційної скарги є безпідставним, оскільки у зв'язку з припиненням договору оренди він був зобов'язаний звільнити орендоване приміщення, а не звертатися за отриманням дозволу на торгівлю.

З огляду на те, що відповідачем приміщення  у встановлений період звільнено не було, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по орендній платі за період з серпня 2006 р. по 13.04.2007 р. у розмірі 20680 грн. є законними та обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору та сплата неустойки.

Відповідно  до   ч.   6   ст.   232   Господарського   кодексу  України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.4. договору оренди передбачено, що у випадку несвоєчасного внесення орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі 20% за кожний день прострочки від суми недоїмки, а за невиконання інших зобов'язань, передбачених цим договором, винна сторона сплачує штраф у розмірі 10% суми річної орендної плати (пункт 5.4.).

Враховуючи порушення відповідачем своїх обов'язків щодо своєчасного внесення орендної плати позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 837 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення пені у розмірі 713грн. суд першої інстанції відмовив правомірно, оскільки розрахунок пені був зроблений відповідачем без урахування положень ст. 232 Господарського кодексу України.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3000 грн. штрафу на підставі п. 5.4. договору оренди,  відповідно до умов якого за невиконання інших зобов'язань, передбачених цим договором, винна сторона сплачує штраф у розмірі 10% суми річної орендної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки за несвоєчасне внесення орендної плати договором передбачена окрема відповідальність у вигляді пені, а п. 5.4. договору передбачено стягнення штрафу за невиконання інших обов'язків передбачених договором, позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 3000 грн. задоволенню не підлягають, у зв'язку з тим, що за несвоєчасну сплату орендної плати передбачена відповідальність у вигляді пені, а інших підстав нарахування штрафу з посиланням на цей пункт договору позивачем у позові обґрунтовано не було.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання у вигляді стягнення трьох процентів річних від простроченої суми. Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе обов'язок по оплаті в термін, встановлений договором, позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних у сумі 240грн. відповідають діючому законодавству України, та обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, тому позовні вимоги в сумі 772 грн. інфляційних обґрунтовані та також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 14.08.2007 р. по справі № 52/237-07 прийняте у відповідності до чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні, у зв’язку з чим апеляційна скарга відповідача  задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 22, 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України судова колегія, -

постановила:

У задоволенні клопотання відповідача відмовити.

У задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Рішення  господарського суду Харківської області від 14.08.2007 р. по справі № 52/237-07  залишити без змін.

Головуючий суддя                               (підпис)                        Бондаренко В.П.

Судді                               (підпис)                        Івакіна В.О.

(підпис)                       Шепітько І.І.

Постанову підписано 30.10.2007 р.