ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.07                                                                                        Справа №  8/275/07

Суддя

Позивач
Концерн “Міські теплові мережі”, м. Запоріжжя

Відповідач
Запорізький військторг № 188 Центрального управління військової торгівлі, м. Запоріжжя

Суддя    І.А. Попова

Представники

Позивача:
Семеренко С.О., дов. від 31.10.2006 р.

Відповідача:
Не з'явився

Заявлено позовні вимоги про спонукання відповідача виконати п. 6.4 договору № 3017-К від 01.10.2002 р., а саме прийняти виконанні роботи та підписати акти виконаних робіт.

Розгляд справи відкладався до 10.09.2007, 01.10.2007 р., в судовому засіданні оголошувалася перерва до 09.10.2007 р., строк вирішення спору продовжено за клопотанням позивача відповідно о ст.. 69 ГПК України.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в засіданні 09.10.2007 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування вимог вказує, що позивачем та відповідачем 01.10.2002 р. укладено договір № 3017-К  Відповідно до цього договору кожна із сторін брала на себе певні зобов'язання і повинна була виконати їх належним чином. Концерном “Міські теплові мережі” виконані всі умови договору, що підтверджується фактичними даними. В свою чергу, відповідачем  порушені умови договору в частині оформлення актів виконаних робіт. Тим самим Запорізьким військторгом № 188 порушено п. 6.4 договору № 3017-К від 01.10.2002 р. Не оформлено відповідачем акти виконаних робіт за такі періоди: листопад 2002р., грудень 2002р., січень 2003 р., лютий  2003 р., березень 2003 р., квітень 2003 р. Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою до виникнення прав та обов’язків є договір. Згідно ст. 509 ЦК України між Концерном “Міські теплові мережі” та Запорізьким військторгом № 188 виникло зобов'язання. Відповідно до ст.. 526 ЦК України  (ст. 193 ГК України), зобов'язання повинно бути виконано належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано у певний термін, в даному випадку відповідно до договору. Згідно ст. 538 ЦК України Концерн “Міські теплові мережі” своєчасно надав Запорізькому військторгу № 188 акти виконаних робіт для оформлення, але останній не виконав зустрічного зобов'язання і не повернув Концерну “Міські теплові мережі” зазначені документи, оформлені певним чином. Відповідно до п. 4 ст. 538 ЦК України, якщо зустрічне виконання обов’язку здійснено однією із сторін, не дивлячись на невиконання другою стороною свого обов’язку, друга сторона повинна виконати свій обов’язок. Таким чином, Запорізький військторг № 188 зобов’язаний виконати п. 6.4 договору. Позивач просить зобов’язати Запорізький військторг № 188 виконати зобов'язання за п. 6.4 договору № 3167-К від 01.10.2002 р., а саме належним чином оформити і повернути Концерну “Міські теплові мережі” акти виконаних робіт на постачання теплової енергії до договору № 3017-К від 01.10.2002 р. за такі періоди: листопад 2002р.- на суму 752,31грн., грудень 2002р. –1854,83 грн., січень 2003 р. –1260,78 грн., лютий  2003 р. –1315,17 грн., березень 2003 р. –1100,96 грн., квітень 2003 р. –298,30 грн., всього на загальну суму 6582 грн.35 коп.

Відповідач відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судове засідання за викликом не з’явився. Про час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином. Згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд за зазначених підстав визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 01.10.2002 р. Концерн “Міські теплові мережі” та Запорізькій військторг № 188  уклали договір № 3017-К на постачання теплової енергії за яким енергопостачальник зобов’язався постачати теплову енергію на об’єкти, користувачем яких є Запорізький військторг № 188, за адресою вул.. Військбуд, 69-А в м. Запоріжжя. Розділом 6 договору сторони узгодили, що енергопостачальна організація після 7 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу рахунок за фактично спожиту населенням теплову енергію, акт виконаних робіт і податкову накладну; споживач зобов’язаний до 13 числа місяця, наступного за розрахунковим, оформити та повернути енергопостачальній організації акт виконаних робіт, яким підтверджується обсяг фактично спожитої теплової енергії; підставою для розрахунків споживача з енергопостачальною організацією є акт надання послуг, підписаний обома сторонами.

Як свідчать вивчені в судовому засіданні та додані до справи матеріали, позивачем впродовж опалювального сезону 2002-2003 років, починаючи з листопада 2002 р., надсилалися Запорізькому військторгу № 188 акти виконаних робіт та рахунки на сплату за спожиту теплову енергію, які останній залишив без розгляду та оплати.

За своєю правовою природою договір на постачання теплової енергії, що є предметом даного судового розгляду, є змішаним договором купівлі-продажу теплової енергії та послуг з її поставки тепловими мережами споживача (відповідача по справі). Сторони договору узгодили, що виконання послуг буде підтверджуватися відповідними актами виконаних робіт. Діючим законодавством встановлено, що акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Господарським судом Запорізької області розглядалася справа № 15/322/06-6/346/06 за позовом Концерну “Міські теплові мережі” до Запорізького військторгу №188 про стягнення боргу. Відповідач в обґрунтування заперечень за позовом вказував, що теплову енергію у 2003 році не отримував, оскільки мав місце розрив теплової мережі у лютому 2003 року.

З вищевстановленого суд зазначає наступне:

Про строки початку опалювальних сезонів та готовність теплових мереж до опалювальних сезонів (зокрема по будинках по вул. Військбуд в м. Запоріжжя) позивачем надано відповідні докази.

У відповідності до ст.. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які  мають значення для справи. Обставини справи, які  відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правилами користування тепловою енергією (затв. Наказом Міністерства енергетики України та Держкомітету будівництва, архітектури  та житлової політики № 307/262 від 28.10.1999 р. ), що були чинними на момент існування спірних відносин сторін, а в наступному і Законом України “Про житлово-комунальні послуги” передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо; акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється  їхніми підписами, у разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої  відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі; акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову  відмову в задоволенні його претензій; спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді, споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Відповідач не надав будь-яких доказів на підтвердження факту неотримання послуг з постачання теплової енергії у періоди листопад –грудень 2002 р., січень –квітень 2003 р. та на підтвердження заперечень щодо прийняття виконаних позивачем робіт з поставки теплової енергії.

Заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності відповідачем не зроблено суду.

Таким чином, вимоги про спонукання відповідача прийняти виконані роботи та підписати акти виконаних робіт за зазначений в позові період є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов’язати Запорізький військторг № 188 Центрального управління військової торгівлі прийняти виконані Концерном “Міські теплові мережі” роботи з постачання теплової енергії та підписати акти виконаних робіт: за листопад 2002р.- на суму 752,31грн., грудень 2002р. –1854,83 грн., січень 2003 р. –1260,78 грн., лютий  2003 р. –1315,17 грн., березень 2003 р. –1100,96 грн., квітень 2003 р. –298,30 грн., всього на загальну суму 6582 грн.35 коп.

В разі добровільного невиконання у 10-денний строк з дня набрання чинності рішенням акти вважати такими, що набрали чинності.

Стягнути з Запорізького військторгу № 188 Центрального управління військової торгівлі (69068, м. Запоріжжя, вул. Стефанова, 1, ) на користь Концерну “Міські теплові мережі” (м. Запоріжжя, бул.Гвардійський, 137, ) 203 грн. судових витрат. Видати наказ.

Суддя                                                                                            І.А. Попова

Рішення підписано 22 жовтня 2007 року.