СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.10.07
Справа №  20/368д/07

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом  Акціонерного комерційного банку
“ТАС-Комерцбанк”в особі Запорізького відділення Акціонерного комерційного банку
“ТАС - Комерцбанк”, м.Запоріжжя

до Приватного
підприємця ОСОБА_1, м.Запоріжжя

про припинення
дії договору суборенди, зобов'язання
звільнити суборендоване приміщення та стягнення суми  146498,54 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача -      Мельников А.Ф. (довіреність б/н від
01.06.2005р.);

Від відповідача
-ОСОБА_1 (приватний підприємець);

ОСОБА_2.
(довіреність ВЕР №890225 від 19.06.2007р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про розірвання
договору суборенди частини нежитлового приміщення  від 12.02.2007р., зобов'язання відповідача
терміново повернути  приміщення та
вивести все своє майно, стягнення суми 66699,54 грн. боргу з суборендної плати
за період з березня по червень 2007р., комунальних платежів за період з лютого
по квітень 2007р., пені.

Ухвалою господарського суду від
23.07.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/368д/07,  судове засідання  призначено на
22.08.2007р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався
на 13.09.2007р., 18.10.2007р. Ухвалою в.о. голови господарського суду від
13.09.2007р. строк вирішення спору в порядку ст.69 ГПК України продовжено на
один місяць -до 18.10.2007р.

За згодою представників сторін у
судовому засіданні 18.10.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини
рішення.

Ухвалою господарського суду від
13.09.2007р. частково задоволено клопотання позивача, з метою забезпечення
позову накладено арешт на майно приватного підприємця ОСОБА_1 у межах суми,
заявленої до стягнення, до набрання чинності рішенням по справі №20/368д/07
господарського суду Запорізької області.

Позивач неодноразово уточнював
позовні вимоги та збільшував їх розмір. У судовому засіданні 18.10.2007р.
остаточно підтримав позовні вимоги, викладені в заяві,   яка надійшла до суду 16.10.2007р., та в
порядку ст.22 ГПК України прийнята судом до розгляду. Просить на підставі
ст.ст.258,526,615,611,624,785 Цивільного кодексу України припинити дію договору
суборенди частини нежитлового приміщення від 12.02.2007р., укладеного між
приватним підприємцем ОСОБА_1і АКБ “ТАС-Комерцбанк” в особі Запорізького
відділення АКБ “ТАС-Комерцбанк”; зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1
звільнити суборендоване приміщення та повернути його АКБ “ТАС-Комерцбанк” в особі
Запорізького відділення АКБ “ТАС-Комерцбанк” за актом прийому-передачі в
термін, передбачений договором суборенди частини нежитлового приміщення від
12.02.2007р.;  стягнути заборгованість по
суборендній платі у розмірі 127 324,93 грн. за період березень-жовтень 2007р.;
заборгованість по комунальним платежам у розмірі 13 583,38 грн. за період з
16.02.2007р. по серпень 2007р. включно; пеню за прострочення сплати суборендної
плати у розмірі 5590,23 грн.  Позовні
вимоги мотивовані наступним. 12.02.2007р. між сторонами був укладений договір
суборенди частини нежитлового приміщення №34, розташованого в підвалі та на
першому поверсі будинку АДРЕСА_2 строком на 1 рік, та 16.02.2007р. згідно з
актом прийому-передачі приміщення передано Банком відповідачу. Пунктами 4.1-4.4
договору встановлено порядок сплати суборендної плати та компенсації витрат за
комунальні послуги, зокрема, суборендна плата сплачується за поточний місяць на
підставі рахунків Банку протягом 5 календарних днів з дня отримання рахунку,
компенсація витрат на комунальні послуги та послуги електропостачання
здійснюються на підставі рахунків Банку, які він виставляє до 5 числа місяця,
наступного за поточним, відповідач здійснює оплату рахунків впродовж 5
календарних днів з моменту отримання такого рахунку. Банком були надані
відповідачу рахунки -фактури та акти приймання-передачі виконаних робіт по
суборенді за період з лютого по жовтень 2007р. та комунальних послугах за
період з 16.02.2007р. по серпень 2007р. (включно). Відповідач у порушення
встановлених строків сплатив в рахунок погашення заборгованості по суборендній
платі та пені 18000грн, з якої 6312,50 грн. -заборгованість по суборендній
платі за лютий 2007р., 10968,82 грн. -частково сплачена заборгованість по
суборендній платі за березень 2007р.;  718,68 грн. -пеня, сплачена за лютий-квітень
2007р., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків. Відповідно до
п.8.2.2 договору позивач нарахував пеню з лютого 2007р. У зв'язку з виникненням
заборгованості по сплаті суборендної плати більше ніж за 3 місяці відповідно до
п.8.2.3 договору суборенди Банком був направлений відповідачу лист №04/580 про
відмову від договору суборенди та вимогою про повернення відповідачем
приміщення в термін до 25.06.2007р. відповідно до п.9.4 договору. 25.09.2007р. на
підставі п.8.2.3 договору у зв'язку  з
виникненням заборгованості по сплаті суборендної плати більше, ніж за 3 місяці,
банком був повторно направлений відповідачу лист №04/1199 про відмову від
договору суборенди та вимогою про повернення відповідачем приміщення в термін
до 10.10.2007р. Станом на 12.10.2007р. відповідач не звільнив приміщення та не
передав його банку за актом
прийому-передачі відповідно до умов, передбачених договором суборенди
частини нежитлового приміщення від 12.02.2007р.

Відповідач у письмовому відзиві
позов не визнав на таких підставах. Згідно з ст.611 ЦК України можливе
припинення зобов'язання  внаслідок
односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено, зокрема, договором.
Пунктом 9.4 договору від 12.02.2007р. дійсно надано право позивачу відмовитись
від договору. Однак він зобов'язаний
повідомити про свої наміри за 15 днів. За виконання цих умов
правовідносини припиняються на шістнадцятий день з дня направлення суборендодавцю
відповідного повідомлення. Однак, вказані умови договору позивачем не виконані,
листа №04/580 відповідач не отримував. Якби такий лист і був надісланий, він би
в даний час не мав для сторін правових наслідків, оскільки подальші дії
суборендодавця свідчать про його іншу позицію з цього приводу. У подальшому між
сторонами продовжувалось виконання умов договору: відповідач користувався
приміщенням та комунальними послугами, позивач нараховував суборендну плату та
компенсації витрат на комунальні послуги і пред'являв до сплати відповідні рахунки.
Якби позивач наполягав на припиненні договору після надсилання листа, то мав би
діяти згідно з п.п.7.1,7.2,7.3, 8.2.4 договору, яким врегульовано порядок
повернення приміщення та відповідальність. Метою суборенди є розміщення
магазину (п.1.2) Пункт 8.2.5 договору забороняє нецільове використання
приміщення та встановлює за це відповідальність суборендаря. Однак, як
з'ясувалося  після підписання договору та
отримання приміщень в користування, неможливо використати всі орендовані
приміщення за цільовим призначенням, зокрема, підвальних приміщень площею 165,4
кв.м., що складають 63,5% орендованих приміщень. Це унеможливлює належну
господарську діяльність відповідача в цих приміщеннях та можливість здійснення
відповідних платежів за рахунок діяльності. Перебудова приміщення не може бути
дозволена позивачем, оскільки він не є власником приміщень. Ці обставини
свідчать про недійсність договору, оскільки він вчинений під впливом обману.
Недійсність договору суборенди передбачає відсутність зобов'язань  з боку відповідача по сплаті орендної плати
на умовах цього договору. У даному випадку сторони мають вжити необхідних
заходів до внесення відповідних змін до договору суборенди, в тому числі і щодо
предмету договору. В свою чергу відповідач за умови надання можливості належним
чином працювати та можливості розстрочки платежу готовий взяти на себе
зобов'язання  за додатковою угодою
відшкодувати суборендодавцю витрати, які виникли в нього в зв'язку   із нарахуванням платежів за договором від
12.02.2007р.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2007р. між Акціонерним
комерційним банком “ТАС-Комерцбанк” (суборендодавець, позивач) та приватним
підприємцем ОСОБА_1(суборендар, відповідач) був укладений договір суборенди
частини нежитлового приміщення, згідно з яким позивач передав, а відповідач
прийняв у тимчасове оплатне користування частину нежитлового приміщення №34
загальною площею 344,2 кв.м., розташованого в підвалі та на першому поверсі
АДРЕСА_1, а саме: нежитлові приміщення №1,№2,№3,№4,№5,№6 підвалу площею 165,4
кв.м. та приміщення №7,№8,№9 першого поверху площею 95,5 кв.м., загальною
площею 260,90 кв.м. (п.1.1). Мета суборенди -розміщення магазину суборендаря
(п.1.2)..

Згідно з п.2.1 договору передача
приміщення суборендарю в суборенду і повернення приміщення суборендодавцю
здійснюється сторонами  на підставі
двостороннього акту приймання-передачі.

Відповідно до п.3.1 договору строк
суборенди складає 1 рік, обчислення строку починається з моменту передачі приміщення
суборендарю за актом приймання-передачі.

Розділом 4 договору сторони
узгодили суборендну плату та порядок розрахунків. Згідно з п.4.1 суборендна
плата за приміщення встановлюється на календарний місяць у розмірі 17 675,00
грн. (у т.ч. ПДВ).Суборендар компенсує витрати на комунальні послуги, які
розраховуються пропорційно площі приміщення, сплачуються додатково на підставі
виставлених рахунків. Комунальні послуги включають послуги водопостачання,
водовідведення, опалення, послуги вивезення сміття та догляду території,
прилеглої до приміщення. Також суборендар компенсує витрати на оплату послуг по
електропостачанню.

Відповідно до п.4.4. договору
суборендна плата сплачується за поточний місяць на підставі рахунку
суборендодавця протягом 5 календарних днів з моменту отримання рахунку.  Компенсація витрат за комунальні послуги та
послуги електропостачання здійснюється за минулий місяць, на підставі рахунків
суборендаря, які він виставляє до 5 числа місяця, наступного за поточним.
Суборендар здійснює оплату зазначених рахунків впродовж 5 календарних днів з
моменту отримання такого рахунку.

Сторони встановили,  що вони до останнього числа кожного місяця
зобов'язані  підписувати двосторонній акт
про надання послуг, який підтверджує факт суборенди приміщення в поточному
місяці (п.4.6 договору).

Відповідач зобов'язався, зокрема,
своєчасно здійснювати сплату суборендної плати та інших платежів, передбачених
цим договором (п.6.1.2), за свій рахунок та власними силами здійснити зміну
профілю використання приміщення з “банківська установа” на профіль “магазин”
(п.6.1.15).

Відповідно до п. 7.1 договору після
припинення строку суборенди за цим договором та не продовження його на новий
строк суборендар зобов'язаний  передати
суборендодавцю приміщення протягом 15-ти календарних днів з моменту закінчення
строку суборенди за цим договором. Згідно з п.7.3 приміщення вважається
повернутим суборендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі
приміщення. Акт приймання-передачі надається суборендарем суборендодавцю в
строки, передбачені п.7.1 цього договору. У випадку не підписання
суборендодавцем акту приймання-передачі протягом 5 календарних днів з дня його
отримання та не надання суборендодавцем письмової мотивованої відмови від
підписання акту протягом зазначеного строку приміщення вважається переданим
суборендарем та прийнятим суборендодвцем. Обов'язки суборендаря щодо сплати
суборендної плати припиняються з дня фактичного звільнення суборендарем
приміщення, яка зазначається в акті приймання-передачі.

Відповідно до п.8.2.2 договору у
випадку прострочення по сплаті суборендної плати, суборендар сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу
за кожен день прострочення. Згідно з п.8.2.3 договору у разі систематичного порушення
суборендарем своїх зобов'язань  по сплаті
суборендної плати суборендодавець має право відмовитись від цього договору. Під
систематичним порушенням зобов'язань  по
сплаті суборендної плати розуміється створення заборгованості по суборендній
платі за строк більше як три місяці.

Згідно з п.9.1  договору він вступає в дію з моменту його
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань  за
цим договором..

Факт отримання  фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1
приміщень загальною площею 260,90 грн. у оренду підтверджується актом
прийому-передачі від 16.02.2007р.

11.05.2007р. позивач вручив
відповідачу лист вих. №04/498, про що свідчить вітмітка з підписом відповідача
на листі, згідно з яким просив в термін до 14.05.2007р. погасити борг в розмірі
42 239,77 грн. станом на 10.05.2007р., попереджено, що в іншому випадку позивач
буде вимушений відмовитись від договору суборенди.

06.06.2007р. відповідач отримав від
позивача лист вих.№04/580 від 05.06.2007р., згідно з яким у зв'язку  з систематичним порушенням обов'язків по
договору суборенди відповідно до п.8.2.3 договору позивач відмовляється від
договору, просив звільнити приміщення в термін до 25.06.2007р. та повернути
його за актом прийому-передачі.

18.07.2007р. Акціонерний
комерційний банк “ТАС-Комерцбанк”в особі Запорізького відділення звернувся до
господарського суду з позовом до ПП ОСОБА_1

Під час розгляду справи в
господарському суді позивач направив відповідачу лист вих.№04/1199 від
25.09.2007р., згідно з яким на підставі п.8.2.3 договору суборенди відмовився
від договору та просив звільнити приміщення в термін до 10.10.2007р. і
повернути його за актом прийому-передачі.

Проаналізувавши норми
законодавства, оцінивши докази, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково на таких
підставах.

Правовідносини сторін врегульовано
договором  суборенди. Статтею 759 ЦК
України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується  передати наймачеві майно
у користування за плату на певний строк. Аналогічне визначення містить ст.283
ГК України.

Згідно з ст. 762 ЦК України, ст.286
ГК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.3 ст.285 ГК України
орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Із матеріалів справи слідує, що між
сторонами на підставі ст.ст.11,509 ЦК України виникли взаємні зобов'язання.

Відповідно до ст. ст.  525, 526 ЦК
України , ст. 193 ГК України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору
та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено,
що якщо  у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач
не виконав у повному обсязі свої зобов'язання щодо сплати орендної плати та
комунальних платежів у строк, встановлений договором. Факт користуванням
майном, отримання комунальних послуг
підтверджується  рахунками-фактурами  №№ 09,13, 18, 22, 27, 28,
29,30,40,42,43,49,51,

54,56,60; актами приймання-передачі
робіт (комунальних послуг), які підписані сторонами. Оригінали перелічених
документів оглянуті в судовому засіданні, копії долучені до матеріалів справи.

Відповідач лише частково виконав
свої зобов'язання, сплативши суму 17281,32 грн. боргу та пені 718,68 грн. Також
він визнав борг у сумі 146019,47 грн. станом 03.10.2007р., про що свідчить акт
звіряння взаємних розрахунків за договором суборенди від 12.02.2007р.

Під час розгляду справи відповідач не надав
суду доказів належного виконання договірних зобов'язань і погашення  суми заборгованості  по суборендній платі у розмірі 127 324,93
грн. за період березень-жовтень 2007р.; та
заборгованість по комунальним платежам у розмірі 13 583,38 грн. за
період з 16.02.2007р. по серпень 2007р. включно.

Суд визнає позовні вимоги в цій
частині обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Позивач також просить стягнути з
відповідача пеню у сумі 5590,23грн. у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за період з 24.02.2007р. по 12.10.2007р.
з урахуванням сплати 24.04.2007р. суми 718,68 грн. пені.

Згідно з ст.ст.610,611 ЦК України
невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання    є  порушенням зобов'язання,  правовим наслідком якого є, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до п.8.2.2 договору у
випадку прострочення по сплаті суборендної плати, суборендар сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу
за кожен день прострочення.

Факт порушення зобов'язання  суд вважає встановленим, розрахунок позивача
судом перевірений і визнається вірним, оскільки у ньому враховано факт
користування майном, починаючи з 16.02.2007р. (акт приймання-передачі), а
також  сплата пені відповідачем у сумі
718,68 грн. за лютий, березень та часткова сплата пені за квітень 2007р. Тому
позовні вимоги про стягнення пені в сумі 5590,23грн. також є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача  суд не приймає на підставах, наведених вище,
а також у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.6 ст. 762 ЦК України
наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які він не відповідає. Таким чином, за час,
коли відповідач мав можливість користуватися майном, він зобов'язаний  сплатити орендну плату.

Приписами ст.ст. 33,34 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не надав доказів у
підтвердження факту неможливості
використання майна через обставини, за які він не відповідає. Посилання
відповідача на недійсність договору, оскільки він вчинений під впливом обману,
також не може бути підставою для звільнення відповідача від зобов'язання
сплатити передбачені договором платежі, оскільки факт обману як підстава для
недійсності договору потребує доказування шляхом пред'явлення позову з
відповідним обґрунтуванням, а такий позов пред'явлений не був, суд не вбачає
підстав для визнання недійсним договору в порядку п.1 ч.1 ст.83 ГПК України як
такого, що суперечить закону. У даному випадку, як вказує відповідач у відзиві,
він дійсно як сторона договору не був позбавлений можливості при наявності
обставин, на які він посилається, вжити необхідних заходів до внесення
відповідних змін до договору суборенди, в тому числі і щодо предмету договору.

Позивач також просить припинити дію
договору суборенди частини нежитлового приміщення від 12.02.2007р., зобов'язати
приватного підприємця ОСОБА_1 звільнити суборендоване приміщення та повернути
його АКБ “ТАС-Комерцбанк” в особі Запорізького відділення АКБ “ТАС-Комерцбанк”
за актом прийому-передачі в термін, передбачений договором суборенди частини
нежитлового приміщення від 12.02.2007р.

Згідно з ст.ст. 15,16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в
натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання
незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу  місцевого самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що
встановлений  договором або законом.

Аналогічні положення встановлені ст.20
ГК України.

Приписами ст.ст. 12,13,14 ЦК України
встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у
межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні
обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного
законодавства.

Статтею 1 Господарського
процесуального  кодексу України
встановлено право підприємств та організацій звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Із змісту ст.12 ГПК України слідує, що
господарський суд розглядає спори.

Статтею 611 ЦК України встановлені
правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема: припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання договору.

Оскільки правовідносини сторін
врегульовані договором суборенди (найму), до якого застосовуються загальні
положення щодо оренди (найму), то законом
передбачено як право наймодавця відмовитись від договору найму (ст.782
ЦК України), так і розірвання договору найму на вимогу наймодавця (ст.783 ЦК
України).

Так, відповідно до ст.782 ЦК України
наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі,
якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців.
Згідно з ч.2 цієї статті у разі відмови наймодавця від договору найму договір є
розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця від відмови від
договору.

Законом передбачена можливість у судовому
засіданні розірвання договору, про що зазначено в ст.ст.651,652 ЦК України,
ст.ст.188, 291 ГК України.

Позивач первісно заявив вимоги про
розірвання договору, але потім змінив їх на припинення дії договору, що є
правом позивача, передбаченим ст.22 ГПК України. Заява прийнята судом до
розгляду. Приписами ст.20 ЦК України також встановлено, що право на захист
особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, позивачем в цій частині
неправильно вибраний спосіб захисту права, заявлені позивачем вимоги є за своєю
суттю вимогами про встановлення факту, що має юридичне значення. Цей факт може
встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між
сторонами договору спору про право цивільне. Його встановлення є елементом
оцінки фактичних обставин справи та обгрунтованості вимог у разі виникнення
спору між сторонами і не може самостійно розглядатися в окремій справі.

Цей спосіб захисту, як наслідок, не
призводить до поновлення  порушеного
права позивача. Оскільки вимога
зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_1 звільнити суборендоване
приміщення та повернути його АКБ “ТАС-Комерцбанк” в особі Запорізького
відділення АКБ “ТАС-Комерцбанк” за актом прийому-передачі в термін,
передбачений договором суборенди частини нежитлового приміщення від
12.02.2007р., заявлена як наслідок
припинення судом дії договору, суд не задовольняє позовні вимоги про
припинення дії договору, тому відповідно не підлягають задоволенню позовні
вимоги  зобов'язати з цих підстав ПП
ОСОБА_1 звільнити суборендоване приміщення та повернути його АКБ
“ТАС-Комерцбанк” в особі Запорізького відділення АКБ “ТАС-Комерцбанк” за актом
прийому-передачі.

Крім того, не можуть бути підставою
для зобов'язання звільнити приміщення посилання позивача на листи  вих.№04/580 від 05.06.2007р., вих.№04/1199
від 25.09.2007р., оскільки після направлення листа 05.06.2007р. позивач
фактично своїми діями погодився на продовження дії договору. Як слідує із листа
вих. №04/1199 від 25.09.2007р.,  позивач
знову відмовився від договору, тим самим підтвердив, що до направлення цієї
вимоги договірні відносини тривали і договір не був розірваний.

На цих же підставах суд не може
визнати лист позивача вих.№04/1199 від 25.09.2007р. як підставу для зобов'язання
відповідача звільнити приміщення та передати за актом прийому-передачі,
оскільки ця вимога про відмову від договору направлена позивачем під час
розгляду справи в господарському суді і таким чином на час звернення до суду
права позивача в цій частині не були порушенні, зобов'язання звільнити  приміщення у відповідача до порушення
провадження у справі було відсутнє.

У зв'язку з викладеним, позовні вимоги
в цій частині позову задоволенню не підлягають. За таких обставин, позовні
вимоги в цілому задовольняються частково.

Згідно з ст.49 ГПК України витрати
на державне мито покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу суд вважає за
необхідне покласти в повному обсязі на відповідача, оскільки спір виник
внаслідок його неправильних дій.

Керуючись  ст. ст. 22, 49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємця  (фізичної особи-підприємця) ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження  (АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Акціонерного комерційного банку
“ТАС-Комерцбанк” в особі Запорізького відділення АКБ “ТАС-Комерцбанк” (69035,
м.Запоріжжя, пр.Леніна,166, ) суму 127324,93 грн. боргу по
суборендній платі, суму  13583,38 грн.
боргу по комунальним платежам, суму 5590,23 грн. пені, суму 1464,98 грн. витрат
на державне мито, суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині позову
відмовити.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення
господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку
з дня підписання. Рішення підписано  у
повному обсязі  12.11.2007 р.