ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/207
30.05.07 р.

За позовом:          ЗАТ „Возко”;

До:                    Страхового товариства з додатковою відповідальністю „Гарантія”;

Третя особа:          ТОВ „Асистантська компанія „Реверс”;

Про:                     стягнення 164 667,99 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Абакумов І.Л., представник, довіреність №18/03-02 від 15.01.2007 р.;

Від відповідача:            Голоюх Д.М., представник, довіреність б/н від 10.05.2007 р.;

Від третьої особи:          Грушка І.Г., генеральний директор, посвідчення №АКР №001.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням, з 15.05.2007 р. до 30.05.2007 р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 15.05.2007 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2007 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача –ТОВ „Асистантська компанія „Реверс”.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 164 667,99 грн. страхового відшкодування, 1 646,68 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що згідно з умовами генерального договору страхування вантажів №0031 від 01.11.2004 р. відповідачем був прийнятий страховий ризик лише на випадок загибелі або пошкодження вантажу. Відповідач зазначає про те, що останній своїм листом №838 ввід 12.12.2006 р. відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування оскільки за ознаками складу злочину Казанівським РВУ МВС України в Миколаївській області було порушено кримінальну справу за статтею 185 ч. 3 КК України –крадіжка.

Третя особа у наданих письмових поясненнях та представник останнього у судовому засіданні зазначив про те, що підстав для виплати страхового відшкодування у даному випадку не вбачається, оскільки крадіжка вантажу, яка скоєна з 02.10.2006 р. на 03.10.2006 р., не відноситься до страхових випадків, визначених умовами генерального договору страхування вантажів №0031 від 01.11.2004 р., укладеного між сторонами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

01.11.2004 р. між сторонами укладений генеральний договір добровільного страхування вантажів №0031, за умовами якого відповідач за умовами Правил страхування вантажів МС №019 страхує вантаж позивача на час перевезення, включаючи перевантаження та зберігання на складах у пунктах перевантаження в розмірі 100% його фактичної вартості, на випадок загибелі або пошкодження, спричинених внаслідок страхових подій, передбачених Правилами страхування.

Позивач листом №1803-119 від 03.10.2006 р. повідомив відповідача про те, що в ніч з 02.10.2006 р. на 03.10.2006 р. в результаті перевезення шкіртовару з Вознесенського складу готової продукції на філію складу ЗАТ „Возко” м. Харків, була здійснена крадіжка шкіртовару.

Відповідач листом №838 від 12.12.2000 р. відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що ризик „крадіжка” згідно з умовами генерального договору добровільного страхування вантажів №0031 від 01.11.2004 р. не входить в об’єм відповідальності страховика.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позову. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Як визначено статтею 1 Закону України „Про страхування”, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 2 статті 8 Закону України „Про страхування” передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 19.3. Правил страхування вантажів та багажу №019, зареєстрованими Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 02.10.2003 р. №0903393, передбачено, що на вантажі, що страхуються за генеральним договором, розповсюджуються всі положення даних правил, якщо в генеральному договорі явно не висловлене інше.

Матеріалами справи підтверджується, що Казанківським РВУ МВС України в Миколаївській області була порушена кримінальна справа за статтею 185 частиною 3 КК України –крадіжка.

Умовами генерального договору добровільного страхування вантажів №0031 від 01.11.2004 р. вантаж позивача застрахований лише на випадок загибелі або пошкодження, спричинених внаслідок страхових подій, передбачених Правилами страхування.

Враховуючи ту обставину, що вантаж позивача не був застрахований на випадок „крадіжка”, господарський суд вважає відмову відповідача від виплати страхового відшкодування правомірною.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя
О.В. Мандриченко