СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

05 грудня 2007 року

Справа № 2-22/17503-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,
довіреність №  1-4868  від 20.11.06;

відповідача: Трегуба
Володимира Олеговича, дов. №7712/т/100 від 26.11.07;

відповідача: Емцової Анжели Ігорівни,
довіреність №  216/Е/17-1   від 25.01.07;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1на постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Яковлєв С.В.) від 02.10.2007 у справі № 2-22/17503-2006А

за позовом  суб'єкта підприємницької
діяльностіОСОБА_1(АДРЕСА_1); (представнику: ОСОБА_2,АДРЕСА_2)

до          Державної податкової інспекції в
Совєтському районі Автономної Республіки Крим (вул. Механізаторів,
1,Совєтський,97200)

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Суб`єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1звернувся до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції в Совєтському районі АР Крим про визнання незаконним  акту перевірки № 1801/17-0/ від
21.04.2006 року та податкових повідомлень-рішень № /0, №
/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
працівниками Феодосійської МДПІ, правонаступником якої є відповідач, була
проведена планова виїзна документальна перевірка дотримання позивачем вимог
податкового та валютного законодавства за період часу з 01.04.2003 року по
31.12.2005 року За результатами вказаної перевірки було складено акт
№1801/17-0/ від 21.04.2006 року, в якому фіксовані висновки про
порушення СПД ОСОБА_1положень частини 4 статті 2 та статті 11 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий податок”, що з`явилось підставою для
нарахування прибуткового податку у сумі 3496,50 грн. Також було виявлено порушення
статті 8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, в наслідок чого
позивачеві було нараховано податок з доходів фізичних осіб за 2004 рік в сумі
2113,96 грн. та за 2005 рік в сумі 1657,89 грн. Позивач вважає, що податковим
органом під час перевірки були невірно встановлені фактичні обставини справи
та, як наслідок, зроблені невірні висновки про наявність порушень вимог
податкового законодавства.

Постановою господарського суду АР
Крим від 02.10.2007 року у справі № 2-22/17503-2007А у задоволенні позову
суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1відмовлено.

При прийнятті постанови, суд першої
інстанції встановив, що у період часу, який перевірявся податковою інспекцією,
СПД ОСОБА_1були укладені 79 договорів на оренду земельних ділянок з громадянами
- власниками земельних паїв. Зазначені договори були зареєстровано у
Чапаївській селищній раді. Згідно з умовами зазначених договорів оренди,
позивач отримав у користування на умовах оренди земельні ділянки площею по 1,00
га кожен та мав виплачувати власникам паїв по 370 кг пшениці щорічно. Договори
були укладені терміном на 5 років з 01.01.2003 року по 01.01.2008 року. У
зв`язку з цим, позивач, згідно з пунктом 3 статті 7 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про прибутковий податок громадян”, мав   нарахувати та утримати прибутковий податок у
2003 році в сумі 3496,50 грн. та згідно зі статтями 3, 4, 8 Закону України „Про
податок доходів фізичних осіб” у 2004 році -2113,96 грн., а також у 2005 році
-1657,89 грн. Оскільки позивачем не було дотримано вимоги податкового
законодавства щодо необхідності нарахування та сплати до бюджету прибуткового
податку, господарський суд АР Крим визнав правомірними дії Державної податкової
інспекції стосовно нарахування СПД ОСОБА_1податкового зобов`язання, у зв`язку з
чим, позовні вимоги про визнання незаконним
акту перевірки № 1801/17-0/ від 21.04.2006 року та податкових
повідомлень-рішень були визнані безпідставними.

Не погодившись з постановою
господарського суду АР Крим, Суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1звернувся
до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Доводи позивача в апеляційній
скарзі полягають у неповному дослідженні судом першої інстанції фактичних
обставин справи та неналежній оцінці наявних справи доказів, що, на його думку,
призвело до невірного вирішення спору.

Представник відповідача у судовому
засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції
законною та обґрунтованою.

З причини відпустки судді Борисової
Ю.В., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського
апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено
заміну на суддю Волкова К.В.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України,
вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про
відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Працівниками Феодосійської
міжрайонної державної податкової інспекції, правонаступником якої є відповідач,
була проведена планова виїзна документальна перевірка дотримання суб`єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1вимог податкового та валютного законодавства
за період часу з 01.04.2003 року по 31.12.2005 року. За результатами вказаної
перевірки, 21.04.2006 року було складено акт № 1801/17-0/.

В акті перевірки №
1801/17-0/ були зафіксовані висновки Феодосійської міжрайонної
державної податкової інспекції про порушення позивачем положень частини 4
статті 2 та статті 11 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий
податок”, що з`явилось підставою для нарахування прибуткового податку за 2003
рік в сумі 3496,50 грн., а  також  порушення вимог підпункту 3.1.1. пункту 3.1.
статті 3, пункту 4.1. статті 4 та підпункту 8.1.1. пункту 8.1. статті 8 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб”, що також з`явилось підставою для
нарахування податку з доходів фізичних осіб за 2004 рік в сумі 2113,96 грн. та
за 2005 рік - у сумі 1657,89 грн.

На підставі акту перевірки від
21.04.2006 року № 1801/17-0/ Феодосійською міжрайонною державною
податковою інспекцією були прийняті податкові повідомлення-рішення №
/0 та №/1 від 25.04.2006 року, якими позивачеві були
нараховані податкові зобов'язання з прибуткового податку, податку з доходів
фізичних осіб, а також штрафні санкції. Всього за результатами перевірки
позивачеві нараховано прибутковий податок за 2003 рік в сумі 3496,50 грн. та
податок з доходів фізичних осіб за 2004 рік в сумі 2113,96 грн. та за 2005 рік
в сумі 1657,89 грн.

Надаючи правову оцінку діям
Державної податкової інспекції в м. Феодосії судова колегія виходить з
наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів
фізичних осіб визначений Законом України „Про податок з доходів фізичних осіб”,
який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Статтею 1 Закону України „Про
податок з доходів фізичних осіб” встановлено, що доход - сума будь-яких коштів,
вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають
вартість, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його
користь протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її межами.

Згідно з пунктом 3.1 статті 3
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, об'єктом оподаткування
резидента є, зокрема, доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають
кінцевому оподаткуванню при їх виплаті.

Судовою колегією встановлено, що
суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1за період часу, який перевірявся,
були укладені 79 договорів оренди земельних ділянок з громадянами - власниками
земельних паїв. Зазначені договори були зареєстровані у Чапаївській селищній
раді. Згідно з умовами зазначених договорів, суб`єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1отримав у користування на умовах оренди земельні ділянки площею по 1 га
кожна та мав виплачувати власникам паїв по 370 кг пшениці щорічно. Договори
оренди були укладені терміном на 5 років з 01.01.2003 року по 01.01.2008 року.

Відповідно до статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві
є будь-які фактичні дані,  на підставі
яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги
і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судова колегія приймає до уваги у
якості доказу у справі службову записку № 30 від 19.04.2006 року, направлену
територіальному відділу податкової міліції про проведення опиту громадян -
власників земельних паїв з якими СПД ОСОБА_1укладались договори оренди
земельних ділянок, з питання отримання ними орендної платні від СПД ОСОБА_1На
вказану вище службову записку було отримано відповідь, в якій вказано, що
співробітниками Феодосійської податкової міліції проведено опит 12 громадян,
яким підтверджується факт отримання орендної платні від СПД ОСОБА_1за три роки
у розмірі 370 кг пшениці за рік.

Судова колегія також приймає до уваги
письмовий запит вих. № 1075/9/17-1 від 05.04.2006 року, направлений в
Чапаєвську сільську раду про надання відомостей щодо кількості зареєстрованих
договорів оренди до загальної кількості договорів оренди в цілому,
укладених СПД ОСОБА_1з власниками земельних паїв.

Так, із змісту отриманої від
Чапаєвської сільської ради відповіді вх. № 314/9 від 12.04.2006 року,
вбачається, що СПД ОСОБА_1в Чапаєвській сільській раді в період з 2003 року по
2006 рік зареєстровано 79 договорів оренди земельних ділянок з
громадянами-власниками земельних паїв, загальна площа орендованої землі склала
79  га.

Суб`єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1надано копію пояснювальної записки від 12.04.2006 року, в
якій вказується на факт укладення 75-ти договорів оренди земельних ділянок,
відповідно до яких власникам земельних ділянок у 2003 році було сплачено
орендної плати на суму 17482,00 грн., у 2004 році - 16261,22 грн., у 2005 році
-12753,00 грн. із змісту зазначеного документа також вбачається, що прибутковий
податок (податок з доходів) суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1не
нараховувався, до бюджету не перераховувався, платіжні відомості у за
перевіряємий період часу не збереглись.

Відповідно до підпункту 8.1.1.
пункту 8.1 статті 8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”,
податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь
платника податку утримує податок від суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку, визначену у статі 7 Закону.

Підпунктом 19.2. статті 19 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб” встановлено, що особи, які
відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані,
зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з доходів, які виплачуються на користь
платника податків та оподатковуються до або під час такої виплати та за її
рахунок.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що у перевіряємий період, а саме - до 01.01.2004 року, діяв Декрет
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок громадян",
статтею 2 якого було визначено, що об'єктом оподаткування у громадян, які мали
постійне місце проживання в Україні, був сукупний оподаткований доход за
календарний рік, одержаний з різних джерел як на території України, так і за її
межами. Доходи, одержані в натуральній формі, зараховувались до сукупного
оподаткованого доходу за календарний рік за вільними цінами.

Згідно зі статтею 11 вказаного
Декрету, оподаткуванню підлягати доходи громадян, одержані ними не за місцем
основної роботи. Порядок обчислення і сплати податку з доходів, одержаних не за
місцем основної роботи, у тому числі за сумісництвом, за виконання разових і
інших договорів цивільно-правового характеру, був визначений статтею 12 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок громадян".

Крім того, пункт 14 Інструкції про
оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю,
затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції від 21.04.193 року
№ 12, встановлює порядок обчислення і сплати податку.

Так, в підпункті 14.1.1. пункту 14
Інструкції вказано, що з доходів, зазначених в цьому розділі Інструкції,
податок обчислюється підприємствами, установами, організаціями (їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими підрозділами або їх представництвами),
фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності (далі -
податковими агентами) при виплаті ними протягом року доходів фізичним особам,
зазначеним у цьому розділі Інструкції.

Податкові агенти зобов'язані:
нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету у порядку,
встановленому законом з питань оподаткування фізичних осіб;

Виходячи з наявних у справі
матеріалів, судова колегія приходить до висновку, що на суб`єкті
підприємницької діяльності ОСОБА_1 лежав обов'язок по утриманню та
перерахуванню до бюджету прибуткового податку з виданої орендної платні в
натуральній формі (пшеницею) на загальну суму 17482,50 грн.

Згідно з частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Однак, СПД ОСОБА_1прибутковий
податок з виданої орендної плати в натуральній формі (пшеницею) на загальну
суму 17482,50 грн. не утримувався та до бюджету не перераховувався.

Частинами 1 та 3 статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює
належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно з частиною 1 статті 69
Кодексу адміністративного судочинства України, одним з видів доказів, зокрема,
висновок експерта.

Дослідивши наявні в матеріалах
справи докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приймає до уваги
факти, встановленні під час проведення експертизи, призначеної ухвалою
господарського суду АР Крим від 04.12.2006 року, неналежного виконання ним
обов'язків податкового агента.

При перевірці правильності
нарахування податку з доходів фізичних осіб від доходів, утриманих громадянами
за оренду земельних паїв за період з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року,
встановлено, що СПД ОСОБА_1 у 2004 році було видано орендної плати пайовикам в
сумі 16261,22 грн., в 2005 році - в сумі 12753,00 грн. з якої не був
нарахований і перерахований до бюджету податок з доходів фізичних осіб. При
цьому, господарський суд АР Крим правомірно не прийняв до уваги посилання
позивача на пояснювальні записки власників земельних паїв та акти звірки
розрахунків, оскільки факти, викладені в них, спростовуються документами,
наданими відповідачем та під час складання яких фізичні особи - власники паїв
попереджались про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих
показань.

Посилання позивача в позові та
апеляційній скарзі на необґрунтованість розрахунку податковим органом суми
податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, а також на те, що
суми, визначені у пояснювальній записці від 12.04.2006 року, вказані під тиском
працівників податкових органів судової колегією не приймаються до уваги з тих
підстав, що, згідно з частиною 1 статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету
доказування. У даному випадку, факт порушень позивачем положень податкового
законодавства підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до підпункту 17.1.9
пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення   зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”, який являється спеціальним законом
з питань оподаткування та встановлює порядок погашення зобов`язань юридичних
або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і
зборів (обов'язкових платежів), у разі, коли платник податків здійснює продаж
(відчуження) товарів або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування
та сплати податку, якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата
є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий
платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобов'язання.

На підставі викладеного, податковим
органом було правомірно    нараховано
податкове зобов'язання, а також застосовано до позивача штраф в сумі 14536,70
грн.

Статтею 200 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що постанова суду першої інстанції у даній справі відповідає
вимогам статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з
чим, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 198 п. 1,  200,
205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1 Апеляційну скаргу суб`єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
Автономної республіки Крим від 02 жовтня 2007 року у справі № 2-22/17503-2007А
залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції
може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді