СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.10.07                                                                                 Справа № 2/111ад.

Судова колегія у складі головуючого судді О.О.Седляр, судді Н.М. Зюбанової , судді Т.Л.Калашник, розглянувши матеріали справи за позовом

Алчевського міського центру зайнятості, м. Алчевськ Луганської області

до Алчевського міського управління юстиції, м. Алчевськ Луганської області

про стягнення  6075 грн. 67 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Голубцова С.Ю., дов. від 03.01.06 б/н,

від відповідача –Чернуха О.В., дов. від 01.10.04 № 148,

в с т а н о в и л а:

Суть спору: позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача  суми штрафу  6075 грн. 67 коп. за порушення п.5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення».

Відзивом на позовну заяву від 04.04.06 № 40 відповідач позовні вимоги відхилив, посилаючись на те, що:

- позивача було своєчасно (19.12.05) повідомлено у письмовій формі про фактичне вивільнення про що свідчить запис № 306/-01-05 у журналі 01-14 вихідної кореспонденції Алчевського міського управління юстиції;

- у наданому позивачем акті перевірки від 09.02.06 № 8 не вказано, яким чином спеціалісти центру достовірно встановили , що повідомлення про фактичне вивільнення працівників до центру надійшло з порушенням законодавства;

- в акті від 17.02.06 б/н було накладено штраф на Алчевський міський центр зайнятості , у той час як встановлено порушення Луганським міським управління юстиції, а також вказано, що штраф, зазначений в акті від 09.02.06 № 8, який стягується з Алчевського міського управління юстиції не враховується;

- позивачем не додержано вимог п. 2.8 Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Державного фонду сприяння населення, у зв’язку з чим він не має права звертатися до суду з позовної заявою про примусове стягнення штрафу.

Позивач у запереченнях на відзив позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, надані документи, судова колегія прийшла до наступного.

В обгрунування позовних вимог позивач посилається на те, що:

09.02.06 Інспекцією Луганського обласного центру зайнятості проведена перевірка додержання законодавства про зайнятість Алчевського міського управління юстиції, м. Алчевськ за період з 09.02.05 по 09.02.06, за результатами якої складений акт № 8.

При перевірці   позивачем встановлено, що при звільненні на підставі п.1 ст. 40 КЗпП працівника підприємства відповідача –Романенко К.О. відомості про фактичне вивільнення цього працівника до Алчевського міського центру зайнятості надійшли не своєчасно з порушенням 10 строку,  що є порушенням вимог п.5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення”.

У зв"язку з цим та на підставі п. 5 ст.20 Закону позивачем накладений штраф в розмірі середньої заробітної плати вивільненого працівника, яка склала 3864 грн. 52 коп.

Крім того, Інспекцією Луганського обласного центру зайнятості було також складено акт від 17.02.06 б/н відповідно до якого було зазначено, що у ході перевірки 09.02.06 було виявлено порушення відповідачем  вимог п.5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення”, однак у зв’язку з наданням останнім довідки про суму річної заробітної плати вивільненого працівника 13.02.06 № 28 розмір штрафу вказаний у акті № 8 не враховується, а належить сплаті штраф у сумі 6075 грн. 67 коп.

Оскільки відповідач у добровільному порядку штраф не сплатив, позивач просить стягнути його з відповідача на користь позивача.

Відповідач проти позову заперечує з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, судова колегія  вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що  не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 5 ст.20 Закону України “Про зайнятість населення” встановлено, що при вивільненні працівників у зв"язку зі змінами в організації    виробництва    і     праці,     у    тому    числі    ліквідацією,     реорганізацією    або штату працівників,     підприємства,    установи,     організації,     незалежно    від    форм    власності  повідомляють  про це не пізніше  як за два місяці у  письмовій формі державну  службу  зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації,   розмір  оплати  праці,   а  в десятиденний  строк  після  вивільнення   списки  фактично вивільнених працівників.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються  до державного Фонду сприяння зайнятості і використовуються для фінансування заходів по  працевлаштуванню та соціального захисту вивільнених працівників.

Позивачем не доведено суду, що відповідач у порушення вимог п. 5 ст. 20 Закону України “Про зайнятість населення” несвоєчасно подав до державної служби зайнятості дані про вивільнення свого робітника Романенка К.О.  відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, оскільки як зазначено  в акті перевірки від 09.02.06 № 8 відповідачем було надано журнал реєстрації вихідної кореспонденції № 01-14, початий 04.01.05 у якому зареєстрований факт надіслання відомостей про фактичне вивільнення Романенка К.О. –19.12.05 за вихідним номером № 306/01-05 до Алчевського міського центру зайнятості. Та відомості про фактичне вивільнення працівника Романенка К.О., надані відповідачем 12.01.06 були надані до Алчевського міського центру зайнятості вдруге.

Дослідивши у засіданні суду наданий відповідачем журнал реєстрації вихідної кореспонденції № 01-14, початий 04.01.05, суд вважає, що це є належним доказом своєчасного відправлення до Алчевського міського центру зайнятості відомостей про фактичне  вивільнення працівника Романенка К.О.

Крім того, слід зазначити наступне, що постановою Господарського суду Луганської області від 13.07.06 по справі № 5/190 н-ад (яка набрала законної сили) акт перевірки від 17.02.06, яким визначено розмір штрафу –6075 грн. 67 коп., був визнаний судом недійсним, оскільки було встановлено відсутність здійснення перевірки позивачем 17.02.07.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України судове рішення, що набрало законної сили,  є обов'язковим  для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, позивачем 28.07.06, було складено додаток до акту перевірки від 09.02.06 № 8 у якому зафіксовано розмір штрафних санкцій - 6075 грн. 67 коп. за виявлене позивачем порушення зафіксоване у акті перевірки від 09.02.06 № 8. Даний додаток судом не приймається до уваги, оскільки складання даного документу не передбачено Інструкцією про порядок надходження, обліку та витрачання коштів державного фонду сприяння зайнятості населення.

Таким чином, позивачем не доведено факт порушення відповідачем п.5 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення»та правомірність накладення на останнього суми штрафних санкцій 6075 грн. 67 коп., тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Питання по сплаті судового збору не вирішується, оскільки позивач у встановленому порядку звільнений від його сплати.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   судова колегія

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 05.10.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           О.О. Седляр

Суддя                                                                                           Н.М. Зюбанова

Суддя                                                                                           Т.Л. Калашник