ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.10.07                                                                                           Справа  № 4/713-27/100

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

головуючого-судді                                   Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінтерконтакт», м. Львів, без номера та без дати

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.05.2007 року

у справі № 4/713-27/100, суддя Судова-Хомюк Н.,

за позовом Закритого акціонерного товариства «АККО ІНВЕСТ», м. Харків

до Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінтерконтакт», м. Львів

про стягнення 204 750 грн. 00 коп.,

за участю представників

від Позивача: Глазунова О.Г. –представник;

від Відповідача: не з’явились.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.05.2007 року у справі № 4/713-27/100 позов Закритого акціонерного товариства «АККО ІНВЕСТ»задоволено частково. З рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінтерконтакт»стягнуто  177 357 грн. 00 коп. з яких 150 000 грн. 00 коп. –основна сума боргу, 27 357 грн. 00 коп. –пеня, відшкодовано судові витрати.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване обґрунтованістю та підставністю вимог  Позивача в частині стягнення основного боргу. В частині стягнення 27 393 грн. пені у задоволенні позову відмовлено на тій підставі, що позивачем здійснено розрахунок штрафних санкцій з порушенням вимог п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Укрінтерконтакт» звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 23.05.2007 року у справі № 4/713-27/100 скасувати, оскільки таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи скаржника, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Скаржник участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи ту обставину, що розгляд справи двічі відкладався для реалізації сторонами свого конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також те, що ухвалою суду від 12.09.2007 року участь представників сторін визначено на власний розсуд, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника скаржника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі –залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, 08.02.2006 року між ЗАТ «АККО ІНВЕСТ»(Замовник) та ТОВ «Укрінтерконтакт» (Виконавець) укладено договір на виконання робіт, згідно якого Замовник доручив Виконавцю виконати роботи, передбачені п. 1.1. договору в два етапи.

У відповідності до ч. 1 ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник (виконавець) зобов’язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов’язується  прийняти та оплатити їх.

На виконання п. 4.2. договору Замовник платіжним дорученням № 490 від 09.02.2006 року перерахував Виконавцю авансовий платіж у розмірі 150 000 грн.

Згідно з п. 2.1.1. договору Виконавець взяв на себе зобов’язання виконати перший етап робіт в строк до 10.03.2006 року, другий –до 01.06.2006 року ( п. 2.1.2. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення з позовом слугувало невиконання відповідачем своїх договірних зобов’язань.

В апеляційній скарзі Скаржник покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Проте  доказів, які б свідчили про виконання ним взятих на себе зобов’язань у визначений договором строк, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду ним не подано.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2007 року Позивачем на адресу Відповідача було надіслано  претензію за № 132 (а.с. 13), згідно якої Замовник в односторонньому порядку розірвав укладений 08.02.2006 року договір та просив Виконавця сплатити 150 000 грн. матеріальних збитків, пеню та завдану моральну шкоду. Однак, дану претензію відповідач залишив без відповіді та виконання.

Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а  також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

В силу змісту статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання виникають як на підставі договору, так і на підставі закону.

Як свідчать матеріали справи, та не спростовано відповідачем, замовлення позивача згідно укладеного договору не виконано.

У відповідності до ч. 2 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов’язанні  свого обов’язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов’язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно  із ч. 2 ст. 849  ЦК України ,  якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Вказане право позивач реалізував, відмовившись від виконання договору, про що свідчить   його  лист № 132 від 15.02.2006 року.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Статтею 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено, завдані ним збитки - витрати, зроблені управненою стороною, втрату або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо доведеності позивачем факту  порушення відповідачем своїх зобов’язань як Виконавця  за договором від 08.02.2006 року, а відтак, судом першої інстанції правомірно задоволено позов в частині стягнення 150 000 грн. матеріальних збитків.

Враховуючи   те, що  Відповідач порушив  господарське зобов’язання щодо розробки проектної документації,  а укладеним сторонами договором встановлено  штрафні санкції  у вигляді пені в розмірі 0,1% від сплаченої суми за кожен день порушення терміну виконання (п. 5.1 договору), тому  судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 232 ГК України,  вимоги позивача в частині стягнення  пені підставно задоволено частково на суму 27 357 грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами погоджено умови договору та передбачено відповідальність таких у разі неналежного чи несвоєчасного виконання взятих на себе зобов’язань.

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України належного виконання взятих на себе зобов’язань згідно укладеного договору, а тому місцевим господарським судом, з врахуванням фактичних обставин справи, правомірно задоволено позовні вимоги.

За таких обставин, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду оцінивши докази в їх сукупності, дійшла висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст.  99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 23.05.2007 року у справі № 4/713-27/100  залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя                                                                                   Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                          Кордюк Г.Т.