ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.07
Справа №АС12/443-07.

Господарський суд Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

При секретарі судового засідання  Будко О.В.

Розглянувши матеріали справи № АС 12/443-07, порушеної:

за позовом -   Липоводолинської центральної районної лікарні

до  відповідача – Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі

про скасування рішення

Представники сторін в судове засідання не з»явилися

Предмет спору:  Позивач звернувся з позовом про скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі № 168 від 12.06.2007 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату  страхувальниками страхових внесків.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його фінансування проводиться з районного бюджету, внески сплачуються відповідно до розробленого та затвердженого кошторису, і кошторисом не передбачена сплата штрафних санкцій.

Відповідач вимоги не визнає, посилаючись  на законність прийнятого рішення, та порушення позивачем строків сплати внесків.

В судовому засіданні відповідно до ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалами суду розгляд справи відкладався з 03.09.2007 р. до 04.10.2007 р. та з 04.10.2007 р. до 10 годин 40 хвилин 05.11.2007 р.

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Відповідачем 12 червня 2007 року прийняте рішення № 168 про застосування  фінансових санкцій до позивача в сумі 748 грн. 05 коп., в тому числі штрафу 736 грн. 58 коп. та пені – 11 грн. 47 коп. за несвоєчасну  сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням, посилаючись на те, що він є державною організацією, утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. Фінансування позивача проводиться із районного бюджету. Згідно норм Бюджетного кодексу України було прийнято та затверджено відповідні районні бюджети на 2004, 2005, 2006, 2007 роки, які затверджено сесіями Липоводолинської районної ради. Ними передбачено кошти на поточне фінансування, в тому числі на заробітну плату та відрахування з неї. Ні сесією Липоводолинської районної ради, ні самими районними бюджетами не передбачено видатки на сплату штрафних санкцій та пені і їх нарахування та сплата порушують принципи ефективності та цільового використання бюджетних коштів. На підставі розробленого позивачем кошторису проходило щомісячне фінансування, в тому числі на заробітну плату та страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування. В зв»язку з недостатнім  фінансуванням та невиконанням доходної частини бюджету, фінансування на виплату страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування не завжди проводилось до 20числа місяця, наступного за базовим періодом.

Вказані обставини, вважає позивач, не дають відповідачу права на застосування штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача безпідставними з огляду на наступне:

Відповідно до  ч. 2 ст. 5 Закону, обов'язки платників страхових внесків, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків визначаються виключно Законом.

Липоводолинська центральна районна лікарня є страхувальником, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону.

Відповідно до п. 6 ч. 2  ст. 17 Закону  страхувальник зобов'язаний  нараховувати,

обчислювати і сплачувати страхові внески в установлені строки та в повному обсязі.

Нарахування страхових внесків здійснюється у відповідності до ст. 19 Закону, а саме для позивача об'єктом нарахування внесків є суми фактичних витрат на оплату праці працівників, що   включають   витрати   на   виплату   основної   і   додаткової   заробітної   плати  та  інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця та допомоги по тимчасовій непрацездатності. Надбавки, передбачені чинним законодавством належать до додаткової заробітної плати і відповідно є базою для нарахування страхових внесків до Пенсійного фонду згідно ст. 19 Закону. Пунктом 6 цієї норми передбачено, що страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Згідно ч.12 ст.20 Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно ст. 20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для позивача є календарний місяць.

Позивачем  порушувалися строки сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування задекларованих ним в звітності до Пенсійного фонду за березень, квітень, липень, серпень, вересень, жовтень 2004 року, березень, червень, липень, серпень, вересень, листопад 2005 року, січень,, лютий, березень, травень, червень, серпень, жовтень, листопад 2006 року, січень, лютий, березень 2007 року. Погашення сум цієї заборгованості проходило з 21.04.04 по 24.04.07. У відповідності до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону, за несплату (неперерахування)або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

-  10 відсотків своєчасно несплачених зазначених сум - у разі затримки сплати у строк до 30 календарних днів включно;

- 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

- 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно несплачених (неперерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.9.3.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних особового рахунку платника.

Враховуючи викладене вище, до позивача правомірно застосовано фінансову санкцію і нараховано пеню за порушення строків перерахування страхових  внесків згідно   п.2    ч.9 статті 106 Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186 Кодексу   адміністративного судочинства України,   суд

ПОСТАНОВИВ :

1.  В задоволенні позову Липоводолинської центральної районної лікарні до Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі про скасування рішення № 168 від 12.06.2007 року – відмовити.

2. Постанова суду може бути оскаржена в порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Харківського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Сумської області.

3.  Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду  першої інстанції, якщо інше не встановлено цим  Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.