ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.11.07 р.                                                                               Справа № 34/244пн

Суддя господарського суду Донецької області Кододова О.В.

При секретарі судового засідання Котельніковій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю “Модуль”   м. Донецьк

до відповідача - Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації                                м. Донецька

третя особа  -  Донецька товарна біржа

про визнання права власності на об’єкт  нежилого приміщення загальною площею  318,8кв.м. на 5 поверсі адміністративного корпуса №4 (2А-5), розташованого за адресою м. Донецьк , вул. Батищева,2.

за участю представників сторін:

від позивача – Шлик Н.О. (за довіреністю)

від відповідача  –  не з’явився

від третьої особи – Нечитайленко О.В. (за довіреністю)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов Товариством з обмеженою відповідальністю “Модуль”                        м. Донецьк до Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації                                м. Донецька  про визнання права власності на об’єкт  нежилого приміщення загальною площею  318,8кв.м. на 5 поверсі адміністративного корпуса №4 (2А-5), розташованого за адресою м. Донецьк , вул. Батищева,2.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу від 17.07.2007 року, акт прийома-передачі,  ст.321, 328 , 392  ЦК України, п.1.3., п.1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 7/5 від 07.02.2002 року, відмову БТІ зареєструвати право власності

Відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід №02-41/35028) у якому проти позову заперечує, за тих підстав, що відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, жилого будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає обов’язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У випадку, якщо сторонами не дотримані вимоги закону про нотаріальне засвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідач також зазначає, що у відповідності до п.4 ст.182 ЦК України порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови у ній встановлюються законом. Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” передбачено, що для створення єдиної системи органів державної реєстрації прав, а також формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру та на основі інформації комунальних підприємств бюро технічної інвентаризації. Перелік документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно містить ст.19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”. Одним з право установчих документів у цьому переліку є нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу.

Третя особа надала письмові пояснення по справі щодо укладання спірного договору, зазначивши, що договори які укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення.

За клопотанням сторін справа слухалась без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд, встановив :

Між членом біржі ТОВ “Донецький брокерський торговий будинок ЛТД” в особі директора Булави Л.О., який діяв на підставі статуту та договору доручення № 076 від 12.07.2007 року від імені державного підприємства “Науково-дослідницького  інституту комплексної автоматизації” (продавець) та членом біржі  ТОВ “ДТБ-Холдінг” який діяв на підставі  довіреності  № 1 від 09.01.2007 року та договору доручення №195 від 12.07.2007року від імені Товариства з обмеженою відповідальністю “Модуль”                    (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 042-н, згідно якого продавець продав, а покупець купив нежитлове приміщення загальною площею 318,8 кв.м. на 5 поверху адміністративного корпусу № 4 (2А-5) розташованого за адресою: м. Донецьк, вул.Батищева, 2.  Договір зареєстровано на Донецькій товарній біржі.

Згідно пояснень третьої особи, вказаний об'єкт нерухомості було виставлений на продаж ТОВ “Донецький брокерський торговий дім ЛТД” за договором  доручення          № 079 від 12.07.2007 року від імені ДП НДІКА на підставі Закону України № 2181 “Про порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” Державне підприємство “Науково-дослідний інститут комплексної автоматизації”  проводило самостійну реалізацію майна для погашення боргу .

Між сторонами 20 липня 2007року підписано акт  прийома-передачі.

Позивач,  з посилання на ст.334 ЦК України вважає, що право власності на придбаний об'єкт нерухомості виникло у нього саме  з 20.07.2007 року. Тобто з моменту передачі майна.

Рішенням від 15 серпня 2007року КП БТІ м. Донецька  відмовило позивачу у  реєстрації права власності на  адміністративний корпус №4 літ. 2А-5 за адресою             м. Донецьк, вул. Батищева,2.  Позивач не оскаржив рішення БТІ у судовому чи адміністративному порядку.

Посилання позивача судом не приймваються з наступних підстав.

Відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором,  який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача майна з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально , дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації ( частина  4 ст. 334 ЦК України)

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про товарну біржу”, товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб які здійснюють виробничу і комерційну  діяльність і має за мету надання послуг в укладанні біржових угод, виявлених товарних цін,  вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Відповідно до  п.7.2. Типових правил біржової торгівлі, затверджених біржовим комітетом 10.04.2003 року, біржовий правочин вважається укладеним з моменту його реєстрації на біржі.

Частина 2 ст. 15  Закону України “Про товарну біржу” встановлює, що угоди зареєстровані на біржі  не підлягають нотаріальному посвідченню, а     частина 4 ст.15 Закону України “Про товарну біржу” закріплює, що угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Але, в даному випадку, ст. 334 ЦК України пов”язує  момент виникнення права власності з наявністю двох обставин – нотаріальне посвідчення правочину та його державної реєстрації..

У разі якщо правочин не підлягає нотаріальному посвідченню, то право власності до набувача майна перейде саме з моменту  його державної  реєстрації.

Відповідно до приписів ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку                      (квартири) або іншого нерухомого  майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В даному випадку, позивачем не надано доказів, які підтверджують проведення  державної реєстрації.

А тому,  право власності до позивача на вище зазначене майно не перейшло в силу приписів ч.4 ст.334 ЦК України, а  позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 33, 43,49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

В задоволені позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення  десятиденного строку з дня його прийняття  і може бути оскаржене  через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Кододова О.В.