ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2007 р.  10:25              Справа № АС-41/156-07

вх. № 4803/1-41

Суддя господарського суду Харківської області Мінаєва О.М.

за участю секретаря судового засідання Кисильова К.В.

представників сторін :

позивача - ОСОБА_1. - особисто.

відповідача - Симонов А.А. - посв.

по справі за позовом  СПДФО
ОСОБА_1., м. Харків

до  ДПІ у Ленінському районі
м. Харкова

про визнання недійсними актів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, СПДФО ОСОБА_1., м. Харків, звернувся до суду з позовом, в
якому просить скасувати податкові повідомлення - рішення ДПІ у Ленінському
районі м. Харкова від 27.03.07 р. № 1/3 та від 27.03.07 р. №
/3.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на обставини,
викладені у запереченнях на позов та акті перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є платником ПДВ
з 26.08.2003 р., свідоцтво № НОМЕР_1. ДПІ у Ленінському районі м. Харкова з
16.08.2006 р. по 30.08.2006 р. була проведена перевірка фінансово-господарської
діяльності СПД ФО ОСОБА_1., м. Харків, за період з 16.08.2006р. по 30.08.2006р.
За результатами перевірки складено акт перевірки від 04.09.2006 р. №
416/17-218/НОМЕР_1 “Про результати виїзної планової перевірки з питань
дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства”. На підставі
акту перевірки відповідачем прийняті податкове повідомлення - рішення від
27.03.2007 р. № /3, яким донараховано податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 456688,50 грн. (основний платіж 304459,00 грн.,
застосовані штрафні (фінансові) санкції - 152229,50 грн.) та податкове
повідомлення - рішення від 27.03.2007 р. № /3, яким донараховано
податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 178993,30
грн.

За висновками акту перевірки встановлено порушення пп. 7.4.5 ст. 7
Закону України "Про податок на додану вартість" та заниження ПДВ до
сплати у бюджет у квітні 2005  - березні
2006 р. в сумі 304459 грн., в також порушення п.п. ”а”, „в” п.19.1  ст.19 Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб” та заниження оподаткованого доходу за перевіряємий період в сумі
178993,30 грн.

Позивач в обґрунтування своєї правової позиції пояснює, що він
працює на підставі договорів доручення, а його діяльність регулюється п. 4.7
Закону України “Про податок на додану вартість", згідно якої, у випадках,
коли платник податку здійснює діяльність з поставки товарів, отриманих у межах
договорів комісії (консигнації), і доручення, (його товар - це його послуги),
датою збільшення суми податкового кредиту комісіонера є дата перерахування
коштів на користь комітента або поставки останньому інших видів компенсації
вартості зазначених товарів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 00151701/3 про
донарахування податкового зобов”язання з ПДВ в сумі 456688.5 грн.  та застосування штрафної санкції в розмірі
50% від суми донарахованого податкового зобов”язання в сумі 152229, 5 грн. суд
зазначає, що відповідно до вимог ст.7 Закону України “Про податок на додану
вартість” податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт, послуг). Платники податку повинні зберігати
податкові накладні впродовж терміну, передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків. Право на нарахування податку надається виключно
особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9
цього Закону.

Відповідно до пп. 7.3.1 ст.7
Закону України "Про податок на додану вартість" датою
виникнення податкових зобов'язань (робіт, послуг) вважається дата, яка
доводиться на податковий період, впродовж якого відбувається будь - яка з
подій, що відбулася раніше: або дата зарахування  коштів від покупця  (замовника) на банківський рахунок платника
податку як оплата товарів (робіт, послуг), які підлягають продажу, або дата
відвантаження товарів, для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Щодо порушення пп. 7.4.5 ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 7.4.5 ст. 7 Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього
пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної
податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, встановлених
законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, непідтверджену
зазначеними цим підпунктом документами,

Згідно пп. 7.2.6. Закону податкова накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для
нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з
розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у
межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових
розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від
отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу,
суми податку та податкового номера постачальника.

В акті перевірки вказано, що постачальники позивача: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 (у період з 06.01.2006р. по 08.02.2006р.), ОСОБА_4. не були
зареєстровані в якості платників ПДВ. У п. 7.2.6 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість” вказано, як виняток з цього правила, підставою для
нарахування податку при поставці товару (робіт, послуг) за готівку чи з
розрахунковими картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками
у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових
розрахунків є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від
отримувача таких товарів (робіт, послуг), з визначенням загальної суми такого
платежу, суми податку та податкового номеру постачальника. Позивачем були
використані розрахункові квитанції, що не заперечується відповідачем.

Також, при перевірці було виявлено порушення пп. "а" і
"в" п. 19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" та пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України “про оподаткування
прибутку підприємств”, в зв"язку з чим винесено податкове
повідомлення-рішення №/3 від 27.03.2007р. про донарахування податку з
доходів фізичних осіб - суб"єктів підприємницької діяльності в сумі
178993,30 грн.

Підпунктами "а" і "в" пункту 19.1 статті 19
Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", передбачено, що
платники податку зобов'язані, зокрема, вести облік доходів і витрат у обсягах,
достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у
разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію
або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у
тому числі при застосуванні права на податковий кредит. Форми такого обліку та
порядок його ведення визначаються центральним податковим органом за узгодженням
з комітетом Верховної Ради України, відповідальним за проведення податкової
політики (пп. "а" п.19.1); подавати декларацію за встановленою формою
у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання
є обов'язковим (пп. "в" п. 19.1). Будь-яких доказів недотримання
позивачем цих норм Закону України  „Про
податок з доходів фізичних осіб” відповідачем суду не надано.

Щодо порушення позивачем пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств”, у відповідності до якого не належать  до
складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені
відповідними  розрахунковими,  платіжними
та  іншими документами,  обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення податкового обліку, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог п.п.1.7 Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства
суб”єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, затвердженого
наказом ДПА України 11.06.2004 р. №326, зареєстрованого в Мінюсті України
30.06.2004 р. за № 803/9402,
факти  виявлених  порушень
податкового   та   валютного законодавства  викладаються в акті документальної перевірки
чітко, об'єктивно та в повній мірі,  з
посиланнями на первинні  або  інші документи,  які
зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд зазначає, що акт перевірки
не містить  посилань на первинні
або інші документи, що підтверджують наявність фактів порушень, зазначає лише
розбіжність в цифрах валового доходу, зазначеного в деклараціях по податку на
додану вартість та книзі  обліку доходів
та витрат, а також зазначає про завищення суми податкового кредиту за рахунок
включення до податкового кредиту сум, які не підтверджені податковими накладними
за період, що перевірявся, також без посилання, яких саме податкових накладних
і по яких операціях. Крім того, у відповідності до вказаного Порядку описова
частина акта документальної перевірки за кожним відображеним в акті фактом
порушення податкового та валютного законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які відображаються платником податків у
податковій звітності,  та  фактичні
показники,  виявлені  у  ході
перевірки   на   підставі
первинних  документів  обліку
платника податків у розрізі періодів;

- у разі  виявлення
розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на  конкретні
пункти  і  статті
нормативно-правових актів,  що
порушені платником податків,  зазначити
період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської   діяльності платника податків,  в
якому дане порушення здійснено,
при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків  та,
за  їх  наявності, відповідальних  осіб
за  ведення обліку доходів і
витрат суб'єкта підприємницької діяльності
-  фізичної  особи
щодо  встановлених порушень;

- зазначити первинний
документ,  на  підставі
якого   вчинено записи  з
обліку,  а у разі відсутності
такого - інші докази,  що достовірно
підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відмови
платника  податків  та,
за  їх  наявності, відповідальних осіб за ведення
обліку доходів  і  витрат
суб'єкта підприємницької
діяльності  -  фізичної
особи  надати  посадовим особам,  що здійснюють перевірку,  письмові пояснення щодо причини ненадання
документів, факти відмови відображаються в акті

Дослідження матеріалів справи та пояснення представників сторін не
підтверджується дотримання відповідних вимог зазначеного Порядку.

Відповідно до вимог Положення "Про документальне забезпечення
записів в бухгалтерському обліку", затвердженому наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95г. № 88:

п.2.1. Первинні документи - це письмове свідоцтво, яке фіксує і
підтверджує господарські операції, включаючи розпорядження і дозволи
адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької і іншої
діяльності, які впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

2.2. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення
кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного
документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів,
чеків і тому подібне. Для контролю і впорядкування обробки інформації на основі
первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні
документи).

2.3. Документи, створені засобами обчислювальної техніки на
машинозчитуючих носіях, застосовуються в бухгалтерському обліку за умови
надання їм юридичної сили і довідності.

2.4. Первинні документи (на паперових і машинозчитуючих носіях
інформації) для надання ним юридичної сили і довідності повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст
господарської операції і її вимірники (в натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл і здійснення
господарської операції і складання первинного документа.

Підставою для включення до складу валових витрат звітного періоду
вартості яких-небудь товарів, що використалися в даному звітному періоді
фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності є документ,
підтверджуючий, що саме цією особою отримувався даний товар для
використовування ним в підприємницькій діяльності. Таким документом може бути
товарний чек, накладна, квитанція або інше" засвідчує факт покупки (лист
ДПАУ від 23.01,01г. N 316/6/17*0516).

Витребувані протокольною ухвалою суду від 31.05.2007 року первинні
документи, що були використані під час перевірки, відповідачем суду не надані,
згідно письмових пояснень представника відповідача, такі документи у
відповідача відсутні. Будь-яких клопотань про витребування первинних документів
від інших осіб відповідачем не заявлялось.

Витребувані від позивача
протокольною ухвалою від 31.05.2007 року первинні документи не надані
позивачем з причини неповерення таких прокуратурою Ленінського району м.
Харкова та ВПМ Ленінського району м. Харкова УПМ ДПА у Харківській області, на
підтвердження цього надано копії листування позивача з зазначеними органами.

Враховуючи  положення  ч.5 ст.71 КАС України, судом були витребувані
від прокуратури Ленінського району документи фінансово-господарської діяльності
СПДФО ОСОБА_1, які були залучені до кримінальної справи №24060091 за фактом
ухилення від сплати податків СПДФО ОСОБА_1. за ознаками складу злочину,
передбаченого ст.212 ч.2 КК України, а саме книгу обліку продажу та придбання,
реєстр отриманих та виданих податкових накладних, книгу обліку доходів та
витрат. Згідно відповіді прокурора Ленінського району м. Харкова вказана
кримінальна справа була направлена 07.12.2006 року для проведення досудового
слідства до СВ УПМ ДПА в Харківській області.
На запит про направлення вказаних документів, направлений судом до СВ
ДПА у Харківській області, відповіді не отримано, але до матеріалів справи  залучена постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи за ч.2 ст.212 КК України від 25 січня 2007 року у
відношенні ОСОБА_1 (відповідача у справі), затверджена начальником відділу
податкової міліції Ленінського району м. Харкова УПМ ДПА у Харківській області
Бабковим Є.М

В акті перевірки вказано,
що до складу податкового кредиту податкових декларації з ПДВ включена
сума ПДВ, не підтверджена податковими накладними. Але зазначений акт не містить
посилань на те, по яких проведених позивачем операціях суми ПДВ включені до
податкового кредиту, і якими документами підтверджується проведення таких
операцій.

Суд зазначає, що на перевірку були надані документи, та це не
заперечується відповідачем, а саме розрахункові квитанції, які виписані від
імені ОСОБА_2,, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в яких зазначено загальну суму платежу, суму
податку на додану вартість, особистий податковий номер платника та які підписані
обома сторонами.

Враховуючи, що в адміністративних справах про протиправність
рішень суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності
свого рішення покладається на відповідача, а відповідач не довів правомірності
донарахування позивачу податкових зобов”язань з податку на додану вартість та
застосування штрафних санкцій за його несвоєчасну сплату відповідно, суд дійшов
висновку про безпідставність податкового повідомлення-рішення №/3 від
27.03.2007 року ДПІ у Ленінському районі на суму 456688,50 грн. і необхідність
визнання його недійсним. З тих же підстав визнається недійсним податкове
повідомлення - рішення ДПІ у Ленінському районі м. Харкова № /3 від
27.03.07 р.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням  адміністративного  судочинства
є  захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб,  прав  та
інтересів  юридичних осіб  у
сфері  публічно-правових  відносин
від  порушень  з боку органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їхніх посадових  і
службових осіб,  інших суб'єктів
при здійсненні ними владних управлінських функцій  на
основі  законодавства,  в  тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Задовольняючи позов, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин
справи.  При розгляді даної справи судом
встановлено, що оскаржувані рішення прийняті без належного обґрунтування та не
на підставах, передбачених чинним законодавством України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є законними
нормативно та документально обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 8, 17, 86, 90, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення ДПІ у Ленінському
районі м. Харкова від 27.03.2007 р. № 1/3 та від 27.03.2007 р. №
/3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь СПДФО ОСОБА_1 (м.
Харків, АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) 3,40 грн. судового збору.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана через суд першої
інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова набирає
законної сили після закінчення такого строку.

Повний текст постанови виготовлений 02.10.2007р.

Суддя
Мінаєва О.М.