АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.12.07
Справа  № 2-1134/06

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії: головуючого-судді Городечної М.І., суддів Юркевича М.В.,
Кузя В.Л., у м.Львові, розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства “Ужгородхліб”, вх. № Львівського апеляційного господарського суду
-3294 від 30.03.2007 року,  на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року у справі №  2-1134/06

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1),

до Відкритого акціонерного
товариства “Ужгородхліб” (88018, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.
Боздоська, 2),

до Регіонального відділення Фонду
державного майна України  по
Закарпатській області (88000, м.Ужгород, вул. Собранецька, 60),

треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Ужгородської міської
ради (88000, м.Ужгород, пл. Поштова, 3), Відкрите акціонерне товариство
“Геліос” (88003, м.Ужгород, вул. Шумна, 25), Відкрите акціонерне товариство
“Видавництво Закарпаття” (88006, м.Ужгород, вул. Гагаріна, 42), Відкрите
акціонерне товариство “Софора” (88006, м.Ужгород, вул. О.Кошового, 6), Відкрите
акціонерне товариство “Автотранспортне підприємство АТП-12107” (88015,
м.Ужгород, вул. Радищева, 2),

про визнання недійсним протоколу зборів
засновників і статуту ВАТ “Ужгородхліб” про утворення даного Товариства в
частині включення в статутний фонд Товариства гуртожитку по вул. Богомольця, 20
в м.Ужгороді і зменшення статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” на вартість цього
гуртожитку; про виключення з розміру статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб”
вартості гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді; про визнання недійсним
протоколу зборів акціонерів ВАТ “Ужгородхліб” від 22.04.2005 року в частині
незгоди про передачу гуртожитку в комунальну власність міста Ужгорода; про
визнання недійсною участі Регіонального відділення Фонду державного майна
України  по Закарпатській області в
акційному формуванні статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” в частині включення в
статутний фонд гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді; про передачу
гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді в комунальну власність міста
Ужгорода;

та заяву третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги на предмет спору -Закарпатського державного інституту
проектування міст і сіл “Закарпатдіпромісто” (88000, м.Ужгород, вул. Гойди, 8)
про виключення з статутного фонду  ВАТ
“Ужгородхліб” належної йому частки з 9 місць в гуртожитку по вул. Богомольця,
20 в м.Ужгороді.

за участю ОСОБА_1, представника
позивачки -ОСОБА_2, представників від відповідача 1 -Сьома І.Б., Сєров О.В.,
від відповідача 2 -Фрадкіна І.Ф., від третьої особи 3 -Товтин В.В., від третіх
осіб: ВАТ “Видавництво Закарпаття”, ВАТ “Автотранспортне підприємство
АТП-12107”,  Закарпатського державного
інституту проектування міст і сіл “Закарпатдіпромісто” -ОСОБА_1, від решти
третіх осіб -не з'явились.

Учасникам судового процесу роз'яснено
права і обов'язки передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 22 грудня 2006 року у справі № 2-1134/06 задоволено частково позов
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства “Ужгородхліб” та
Регіонального відділення Фонду державного майна України  по Закарпатській області та повністю заяву
третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору -Закарпатського
державного інституту проектування міст і сіл “Закарпатдіпромісто”:  вирішено визнати недійсним протокол зборів
трудового колективу і статут ВАТ “Ужгородхліб” в частині включення в статутний
фонд гуртожитку за № 20 по вул. Богомольця, в місті Ужгороді;  виключити з статутного фонду ВАТ
“Ужгородхліб” вартість гуртожитку за № 20 по вул. Богомольця, в м.Ужгороді, в
тому числі й належну Закарпатському державному інституту проектування міст і
сіл “Закарпатдіпромісто”; зобов”язано ВАТ “Ужгородхліб” передати гуртожиток
за  № 20 по вул. Богомольця, в місті
Ужгороді у комунальну власність міста Ужгорода. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
місцевого суду, відповідач -ВАТ “Ужгородхліб” оскаржило його в апеляційному
порядку.

Зокрема, в апеляційній скарзі та
додаткових поясненнях до неї просить скасувати рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року у справі № 2-1134/06 повністю та
постановити нове рішення, яким в позовних вимогах позивача  -ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги - Закарпатського Державного інституту проектування міст і сіл
«Закарпатдірпомісто»до ВАТ «Ужгородхліб»та РВ ФДМУ по Закарпатській області
відмовити повністю, скасувати забезпечення позову у вигляді заборони на
відчуження акцій ВАТ «Ужгородхліб», накладене ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду від 29 березня 2006 року та віднести судові витрати на
рахунок позивача, покликаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийняте
з порушенням норм матеріального і процесуального права. В обгрунтування
наведених вимог, скаржник покликається на те, що відповідно до ст. 16
Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а
ОСОБА_1 не зазначила в позовній заяві, які її права та інтереси порушені як
громадянина та як акціонера ВАТ «Ужгородхліб». При цьому судом першої інстанції
не було враховано той факт, що ОСОБА_1 набула прав та обов'язків акціонера ВАТ
«Ужгородхліб»30.03.2004р. -тобто набагато пізніше, ніж відбулося акціонування
Товариства. Судом належним чином не досліджено дотримання позивачем та третьою
особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору (Закарпатський Державний
інститут проектування міст і сіл «Закарпатдірпомісто»), строків позовної
давності для звернення до суду. Також продовжує скаржник, Ужгородський
міськрайонний суд своїм рішенням визнав недійсним протокол зборів трудового
колективу і статут ВАТ «Ужгородхліб»в частині включення в статутний фонд
гуртожитку № 20 по вул.Богомольця в м.Ужгороді, однак не вказав номер і дату
протоколу, а також дату реєстрації статуту ВАТ «Ужгородхліб». Більше того, в
матеріалах справи відсутні будь-який протокол зборів трудового колективу і
Статут ВАТ «Ужгородхліб», де було б вказано, що гуртожиток № 20 по
вул.Богомольця в м.Ужгороді, включено до статутного фонду. Неправомірним «ВАТ
«Ужгородхліб»вважає рішення суду щодо виключення з статутного фонду ВАТ
«Ужгородхліб»частки, належної Закарпатському Державному інституту проектування
міст і сіл «Закарпатдірпомісто», оскільки судом не досліджувалося і відповідно
не встановлено який розмір цієї частки. Крім цього, звертає увагу скаржник,
зазначена установа не була і не є акціонером Товариства. Суд зобов'язуючи своїм
рішенням ВАТ «Ужгородхліб»передати гуртожиток за № 20 по вул.Богомольця в
м.Ужгороді у комунальну власність міста Ужгорода, всупереч ст.ст. 35, 36
Цивільного процесуального кодексу України, не залучив до розгляду справи, як
третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, Ужгородську міську раду, хоча
таке рішення прямо впливає на права та обов'язки останньої. В порушення ст. 34
ЦПК України суд першої інстанції прийняв рішення на користь третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги, без подання останньою позову до будь-кого із сторін,
що впливає на рішення суду по суті.

В поясненнях від 18.12.2007 року №
09-10/5517 РВ ФДМУ по Закарпатській області зазначило, що відповідно до акту
оцінки цілісного майнового комплексу Ужгородського хлібокомбінату, плану
приватизації даного Підприємства, затверджених відповідними  наказами даного Регіонального відділення
Фонду від 1996 року, гуртожиток по вул. Богомольця, 20 в місті Ужгороді увійшов
до статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб”.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях від
19.12.2007 року пояснила, що вважає, що Львівський апеляційний господарський
суд не повноважний переглядати в апеляційному порядку рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року у справі № 2-1134/06.

Подане позивачем клопотання від
09.10.2007 року (вх. № 8762 від 10.10.2007 року) про зупинення провадження у
справі до вирішення кримінальної справи № 6101807, порушеної щодо посадових
осіб ВАТ “Ужгородхліб” за ч. 2 ст. 364 КК України, не підлягає до задоволення,
оскільки відсутні, передбачені ст. 79 ГПК України підстави для вчинення такої процесуальної
дії.

Заслухавши пояснення учасників судового
процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення позивача,
дослідивши наявні докази у справі, апеляційний суд встановив наступне.

Як вбачається з позовної заяви та заяви
про уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 подано на розгляд Ужгородського
міськрайонного суду позов про визнання недійсним протоколу зборів засновників і
статуту ВАТ “Ужгородхліб” про утворення даного Товариства в частині включення в
статутний фонд Товариства гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді і
зменшення статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” на вартість цього гуртожитку; про
виключення з розміру статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” вартості гуртожитку по
вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді; про визнання недійсним протоколу зборів
акціонерів ВАТ “Ужгородхліб” від 22.04.2005 року в частині незгоди про передачу
гуртожитку в комунальну власність міста Ужгорода; про визнання недійсною участі
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській
області в акційному формуванні статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” в частині
включення в статутний фонд гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді; про
передачу гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді в комунальну власність
міста Ужгорода.

Колегією суддів апеляційного
господарського суду встановлено, що Тирпак Неля Петрівна володіє з 30.03.2004
року 2010 шт. простих іменних акцій, що становить 0,066% статутного фонду ВАТ
“Ужгородхліб”,що стверджується довідкою реєстратора - ТОВ “Ясени” № 261/1 від
29.11.2007 року.

ВАТ “Ужгородхліб” було створено в
процесі корпоратизації Ужгородського хлібокомбінату шляхом його перетворення у
відкрите акціонерне товариство. Зокрема, наказом Регіонального відділення Фонду
державного майна України від 15.05.1997 року № 3/174 затверджено акти оцінки
вартості майна Закарпатського виробничо-торгівельного об'єднання
хлібопекарської промисловості
“Закарпатхлібторг”, в тому числі, й Ужгородського хлібокомінату. Наказом
Регіонального відділення Фонду державного майна України від 26.06.1997 року №
3/263 затверджено план приватизації Ужгородського хлібокомбінату.

Як вбачається з матеріалів справи, й не
заперечується сторонами, дані накази про перетворення Ужгородського
хлібокомбінату у відкрите акціонерне товариство “Ужгородхліб” є чинними.
Доказів їх скасування ФДМ України чи судом сторонами не представлено.

Розпорядженням голови Ужгородської
міськради від 27.06.1997 року за № 850 зареєстровано статут ВАТ “Ужгородхліб”.

Як вбачається з статуту даного
Товариства, воно є створеним відповідно до рішення Регіонального відділення
Фонду державного майна України від 24.06.1997 року шляхом перетворення
Ужгородського хлібокомбінату у відкрите акціонерне товариство згідно Закону
України “Про приватизацію майна державних підприємств”, “Про особливості
приватизації майна в агропромисловому комплексі”, Указу Президента України від
26.11.1994 року № 699/94 та постанови КМУ України від 11.09.1996 року № 1099
(п.п. 1.1). Дане Товариство є правонаступником Ужгородського хлібокомбінату (п.
3.3). Засновником Товариства є Держава в особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України (п. 4.1). Статутний фонд Товариства становить 751130
грн., який поділено на 3004520 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25
грн. кожна (п. 5.1, 5.2). Розмір статутного фонду може бути зменшено шляхом:
зменшення номінальної вартості випущених акцій; зменшення кількості акцій
шляхом викупу частини акцій у власників з метою анулювання цих акцій. Рішення
про зменшення статутного фонду приймається вищим органом Товариства. Зменшення
статутного фонду при наявності заперечень кредиторів товариства не допускається
(п. 5.5).

Таким чином, вбачається, що на момент
створення ВАТ “Ужгородхліб” п. ОСОБА_1 не була засновником даного Товариства, а
стала його акціонером лише з 30.03.2004 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що місцевим загальним судом безпідставно зроблено висновок, зокрема,
визнано доведеним факт порушення створенням ВАТ “Ужгородхліб” в частині
включення в статутний фонд Товариства гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в
м.Ужгороді, права позивача як акціонера даного Товариства, та як наслідок
визнання недійсним статуту даного Товариства в частині включення даного
об'єкту.

Відповідно до ст.ст. 11, 119, 212-216
ЦПК України позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому
полягає порушення його прав та інтересів, а суд повинен перевірити доводи, на
яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового
інтересу у спірних відносинах, і залежно від встановлених обставин вирішити
питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Як зазначено у вищезгаданій довідці ТОВ
“Ясени”, ОСОБА_1 набула права власності на акції ЗАТ “Ужгородхліб” на підставі
договорів купівлі-продажу №№ 1, 2 від 30.03.2004 року, про що внесено зміни в
реєстр власників акцій.

Таким чином, юридичний факт, з яким
пов'язується набуття корпоративного права ОСОБА_1 у ВАТ “Ужгородхліб” свідчить
про похідний характер цього права, яке перейшло до позивачки від інших осіб
-акціонерів даного Товариства.

Учасники господарського товариства
згідно ст. 116 ЦК України мають право в порядку встановленому установчим
документом та законом брати участь в управлінні товариством у порядку,
визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; брати
участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди);
вийти у встановленому порядку з товариства; здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують
участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; одержувати інформацію
про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.
Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені
установчим документом товариства та законом. Аналогічний коплекс прав учасників
господарського товариства гарантується й ст. 10 Закону України “Про
господарські товариства”.

В даному випадку, як вбачається з
матеріалів справи, позивачем не доведено факту порушення її корпоративного
права в процесі створення ВАТ “Ужгородхліб”, як правової підстави для подання
позову, а отже, й визнання недійсним протоколу зборів засновників і статуту ВАТ
“Ужгородхліб” про утворення даного Товариства в частині включення в статутний
фонд Товариства гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді. Крім цього,
слід зазначити, що позивачка просить визнати недійсним установий договір про
створення ВАТ “Ужгородхліб”, однак при цьому не було враховано особливості
створення акціонерних товариств в процесі корпоратизації державних підприємств
відповідно до Закону України “Про приватизацію майна державних підприємств”,
зокрема, наявності факту укладення такого договору.

Крім цього, судом першої інстанції
зробивши висновок про виключення з статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” вартості
гуртожитку за № 20 по вул. Богомольця, в м.Ужгороді, не було враховано
передбаченої главою 1 Закону України “Про господарські товариства” (ст.ст 24,
27-34, 37 даного Закону) особливостей формування статутного фонду акціонерного
товариства та порядку зменшення його статутного капіталу. Присудивши вчинення
таких дій, судом не було враховано положень ст. 16 ЦК України, зокрема, що
порушене право підлягає захисту в спосіб, що передбачений даним Кодексом,
договором або законом. Проте, як вбачається з позовної заяви, позивачкою не
наведено норми закону, якою визначено такий спосіб захисту порушеного права.

Також суд апеляційної інстанції
виходячи з вищенаведених мотивів вважає й безпідставним позов в частині
визнання недійсною участі Регіонального відділення Фонду державного майна
України по Закарпатській області в акційному формуванні статутного фонду ВАТ
“Ужгородхліб” в частині включення в статутний фонд гуртожитку по вул.
Богомольця, 20 в м.Ужгороді, оскільки чинним законодавством не передбачено
такого способу захисту порушеного права.

Що стосується позовних вимог про
визнання недійсним протоколу зборів акціонерів ВАТ “Ужгородхліб” від 22.04.2005
року в частині незгоди про передачу гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в
м.Ужгороді в комунальну власність міста Ужгорода, то дана вимога не підлягає до
задоволення, оскільки позивачем не доведено факту невідповідності даного
рішення зборів акціонерів статуту ВАТ “Ужгородхліб” та чинному законодавству,
що регулює порядок проведення загальних зборів акціонерів товариств та прийняття
ними відповідних рішень.

Крім цього, на думку колегії суддів
апеляційного суду відсутні підстави для задоволення позову в частині
зобов'язання ВАТ “Ужгородхліб” передати гуртожиток по вул. Богомольця, 20 в
м.Ужгороді в комунальну власність міста Ужгорода.

Зокрема, судом першої інстанції
приймаючи рішення про задоволення позову в цій частині вимог, порушено вимоги
ст.ст. 3, 213, 215 ЦПК України.

Так, згідно з ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи,
яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні
чи суспільні інтереси. Статею 4 цього ж Кодексу, передбачено, що здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений
законами України.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні” виключно на пленарних засіданнях
міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до
закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також
переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації;
визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної
власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку
приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна,
відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в
установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію
об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію
та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності
відповідної територіальної громади. Рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 цього ж Закону).

Таким чином, виходячи з вищенаведених
положень Закону, передача гуртожитку в комунальну власність територіальної
громади міста Ужгорода, можлива лише за умови попередного погодження міської
ради, вчиненої у формі рішення. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не подано
суду рішення Ужгородської міської ради про надання згоди щодо прийняття в
комунальну власність гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в місті Ужгороді.

За наведеного, суд апеляційної
інстанції вважає, що позивачем не наведено, а судом відповідно до ст. 3 ЦПК
України не встановлено норм закону, яким би було надано право позивачці
звертатись до суду з позовом в інтересах іншої особи, в даному випадку
Ужгородської міської ради. Крім цього, судом фактично прийнято рішення про
права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі в справі. За
наведеного, відсутні підстави вважати законним прийняте в цій частині вимог
оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Також апеляційний суд вважає, що
підлягає скасуванню оскаржуване рішення в частині задоволення заяви третьої
особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору -Закарпатського державного
інституту проектування міст і сіл “Закарпатдіпромісто” про виключення з
статутного фонду  ВАТ “Ужгородхліб”
належної йому частки в гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді.

При цому суд апеляційної інстанції
виходив зі слідуючих мотивів.

20.09.2006 року Закарпатським державним
інститутом проектування міст і сіл “Закарпатдіпромісто” подано заяву про
залучення його до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги.

Ухвалою Ужгородського міськрайоного
суду від 20.09.2006 року залучено вищезазначений Інститут до участі в справі в
якості третьої  особи, яка заявляє
самостійні вимоги.

Заявою представника даної особи від
10.10.2006 року підтримано позов ОСОБА_1 про виключення гуртожитку по
вул.Богомольця, 20 в місті Ужгороді з статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб”.

Статтею 34 ЦПК України, якою
врегульовано порядок вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на
предмет спору, передбачено, що зазначені особи можуть вступити у справу лише до
прийняття рішення судом, подавши відповідний позов до однієї або двох сторін.

В даному випадку, Ужгородський
міськрайонний суд прийнявши своєю ухвалою від 20.09.2006 року до розгляду заяву
Закарпатського державного інституту проектування міст і сіл
“Закарпатдіпромісто” про вступ його у справу в якості третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет спору, порушив норми процесуального права,
що врегульовують підстави та порядок вступу третіх осіб, які заявляють
самостійні вимоги на предмет спору, оскільки ним не було враховано належність
оформлення такої заяви, зокрема, відсутність самого позову даної особи до тої
чи іншої сторони у справі, як правої підстави для залучення її до справи.
Зазначені дії призвели до прийняття неправильного рішення від 22.12.2006 року,
яке, отже, підлягає скасуванню в цій частині. При цьому, за наслідками
скасування рішення суду першої інстанції, керуючись нормою п. 3 ч. 1 ст. 103
ГПК України, апеляційний суд приходить до висновку про припинення провадження у
справі в частині вимог третьої особи.

Відповідно до ч.ч. 2-3 п. 1 постанови
Пленому Верховного суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 року № 11,
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.
Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В даній справі, суд першої інстанції
вирішуючи спір по суті, не з'ясував всіх обставин справи, зокрема, наявності
порушення корпоративного права ОСОБА_1 як факту, що має юридичне значення для
правильного вирішення даного спору. При цьому, місцевим загальним судом
встановлено обставини та зроблено висновки, які грунтуються на неправильному
застосуванні ним норм матеріального права, ст.ст. 3, 11, 213-215 ЦПК України
щодо встановлення обставин, якими сторони обгрунтовували свої вимоги та
заперечення, зокрема, права на позов, дослідження при прийнятті рішення факту
наявності порушеного права Тирпкк Н.М. як підстави для його захисту судом,
правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, тобто
порядку прийняття рішення та його змісту.

Апеляційний суд також відхиляє
заперечення позивача про те, що Львівський апеляційний господарський суд не
повноважний переглядати в апеляційному порядку рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 22 грудня 2006 року у справі № 2-1134/06, оскільки вважає їх такими,
що не заслуговують на увагу.

Так, Законом України “Про внесення змін
до деяких актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації
та корпоративних спорів” від 15.12.2006 року № 483-V, що набрав чинності з
29.12.2006 року (опублікований в газеті “Урядовий кур”єр”, 2006, 12, 29.12.2006
N 247), внесено зміни в статтю 12 ГПК України щодо підвідомчості справ
господарським судам, зокрема: доповнено пункт 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України
слідуюючим: “справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому
числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів".

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України “Про внесення змін до деяких актів України щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та корпоративних спорів” від 15.12.2006 року №
483-V, судові рішення у справах, передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень
цього Закону, які ухвалені судами до набрання чинності цим Законом і не набрали
законної сили, можуть бути оскаржені до апеляційного господарського суду за
місцезнаходженням господарського товариства в порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України, і в строки, визначені
процесуальним законом, за правилами якого була розглянута справа чи
постановлено рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді апеляційного суду
Закарпатської області Павліченко С.В. від 12.02.2007 року ухвалено передати
дану справу до Львівського апеляційного господарского суду відповідно до ст.
297 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, Закону України “Про внесення змін до
деяких актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та
корпоративних спорів”.

Дана ухвала судді апеляційного суду
Закарпатської області Павліченко С.В. від 12.02.2007 року була оскаржена
ОСОБА_1 в касаційному порядку до Верховного суду України.

Ухвалою
Верховного суду України від 30 травня 2007 року  відмовлено у відкритті касаційного
провадження за скаргою ОСОБА_1, з мотивів відсутності підстав вважати дану
ухвалу незаконною.

За наведеного, колегія суддів
апеляційного господарського суду вважає, що ухвалою від 04.04.2007 року
Львівським апеляційним господарським судом правомірно, в межах своєї
компетенції, відкрито апеляційне провадження по перегляду рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року у справі № 2-1134/06.

Таким чином, апеляційний господарський
суд, враховуючи вичерпний перелік його повноважень згідно ст. 103 ГПК України,
прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.  При цьому рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року у справі № 2-1134/06 слід скасувати
як необгрунтоване та незаконне та прийняти у відповідності до наданих
апеляційному суду повноважень, нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства “Ужгородхліб” та Регіонального відділення Фонду
Державного майна України по Закарпатській області про визнання недійсним
протоколу зборів засновників і статуту ВАТ “Ужгородхліб” про утворення даного
Товариства в частині включення в статутний фонд Товариства гуртожитку по вул.
Богомольця, 20 в м.Ужгороді і зменшення статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” на
вартість цього гуртожитку; про виключення з розміру статутного фонду ВАТ
“Ужгородхліб” вартості гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді; про
визнання недійсним протоколу зборів акціонерів ВАТ “Ужгородхліб” від 22.04.2005
року в частині незгоди про передачу гуртожитку в комунальну власність міста
Ужгорода; про визнання недійсною участі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Закарпатській області в акційному формуванні
статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” в частині включення в статутний фонд
гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді; про передачу гуртожитку по вул.
Богомольця, 20 в м.Ужгороді в комунальну власність міста Ужгорода - відмовити.

Також апеляційний суд, враховуючи
результати апеляційного провадження, приходить до висновку про скасування
забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження акцій ВАТ «Ужгородхліб»,
накладеного ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2006 року.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 49,
105 ГПК України покласти на позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
п.п. 3, 5 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких
актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та
корпоративних спорів”, ст.ст. 12, 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський
суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства “Ужгородхліб” частково задоволити.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 22 грудня 2006 року у справі № 2-1134/06 скасувати.

3. Прийняти нове рішення. В позові
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства “Ужгородхліб” та
Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Закарпатській
області про визнання недійсним протоколу зборів засновників і статуту ВАТ
“Ужгородхліб” про утворення даного Товариства в частині включення в статутний
фонд Товариства гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді і зменшення
статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” на вартість цього гуртожитку; про виключення
з розміру статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” вартості гуртожитку по вул.
Богомольця, 20 в м.Ужгороді; про визнання недійсним протоколу зборів акціонерів
ВАТ “Ужгородхліб” від 22.04.2005 року в частині незгоди про передачу гуртожитку
в комунальну власність міста Ужгорода; про визнання недійсною участі
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській
області в акційному формуванні статутного фонду ВАТ “Ужгородхліб” в частині
включення в статутний фонд гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді; про
передачу гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м.Ужгороді в комунальну власність
міста Ужгорода - відмовити повністю.

4. В частині вимог третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Закарпатського державного
інституту проектування міст і сіл «Закарпатдіпромісто»про виключення з
статутного фонду ВАТ «Ужгородхліб»належної йому частки з 9 місць в гуртожитку
по вул.Богомольця, 20 в м.Ужгороді -провадження у справі припинити.

5. Скасувати забезпечення позову у
вигляді заборони на відчуження акцій ВАТ «Ужгородхліб», накладене ухвалою
Ужгородського міськрайонного суду від 29 березня 2006 року.

6. Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

7.
Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в
порядку та строки встановлені статтями 109-110 Господарського процесуального
кодексу України.

8. Справу повернути в Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської області.

Головуючий-суддя
Городечна М.І.

Судді
Юркевич М.В.

Кузь
В.Л.