ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

07.11.07
Справа №10/114-пд-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді  Колодій Н.А.    , Кричмаржевський В.А.  , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник О.В.,

за участю представників:

відпозивача:
не з'явився;

від відповідача:
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

на рішення господарського суду Херсонської області від
16.05.2007р. по справі №10/114-пд-07

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон
(далі - ПП ОСОБА_1)

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_2, м. Херсон
(ПП ОСОБА_2)

про розірвання договорів оренди та зобов'язання
повернути нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду №2964 від 06.11.2007 року справу передано для розгляду
колегії суддів: головуючий: Колодій Н.А. (доповідач), судді: Кричмаржевський
В.А., Яценко О.М. Справу прийнято до провадження колегією суддів.

Рішенням господарського суду Херсонської області від
16.05.2007р. у справі  №10/114-пд-07
(суддя Александрова Л.І.) відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України провадження у
справі в частині позовних вимог про розірвання договору оренди № 3950 від
20.09.2005р. припинено, у зв'язку із припиненням дії вказаного договору оренди.
В задоволенні позову про розірвання договору оренди № 2 від 01.10.2006р.
відмовлено, оскільки позивачем не дотримано вимог ст. 188 ГК України щодо
порядку розірвання господарських договорів перед зверненням до суду.

Не
погоджуючись із прийнятим рішенням, ПП ОСОБА_1, позивач у справі, звернувся до
Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Вважає
рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Заявник вказує, що суд не
дослідив всіх обставин справи, на які посилався позивач, тим самим суд допустив
невідповідність висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, а
саме:

-
передача речі орендарем іншій особі без дозволу орендодавця;

-
несвоєчасна і не в повному обсязі сплата орендних платежів;

-
самовільне переобладнання орендованого приміщення.

З підстав викладених в апеляційній скарзі просить
рішення господарського суду Херсонської області від 16.05.2007р. скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав
доводи апеляційної скарги.

За заявою представника позивача апеляційний розгляд
справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

Апеляційний розгляд справи відкладався.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав. В
судові засідання  своїх  представників не направив, про причини неявки
суд не повідомив. Про час, місце та дату судового засідання був повідомлений
судом належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну
скаргу за відсутності відповідача, що не суперечить приписам ст. 75 ГПК
України.

В судове засідання 07.11.2007 року сторони не прибули,
повноважних представників не направили, про причини неявки не повідомили.

07.11.2007 року по закінченні судового засідання
прийнято постанову.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин,
що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення,
знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується
матеріалами справи, між сторонами у справі укладено договір №3950 від
20.09.2005р. оренди нежилого приміщення магазину загальною площею 37,5 м 2, що
знаходиться за адресою 200 років Херсона, буд. 41, м. Херсон (далі Договір ).
Відповідно до умов Договору позивач передав в оренду відповідачу вищевказане
приміщення.

Відповідно до п. 9.1 Договору  цей договір діє з 20.09.2005 року до
20.09.2010

року і набуває чинності з дня його нотаріального
посвідчення.

Дія договору може бути припинена, зокрема, у випадку
згоди Сторін (п.9.6 Договору ).

01.10.2006 р. сторонами укладено Договір № 2 (далі
договір 2), предметом якого є

також передача позивачем в оренду відповідачу тих самих
приміщень, що і за

Договором  від
20.09.2005р.

Пунктом 9.1 договору 2 термін  його дії
встановлений з 01.10.2006 р. до

31.09.2007р., у
разі  відсутності  його
пролонгації.

Причиною звернення позивача до господарського суду з
вимогами про розірвання орендних правовідносин стало, за твердженням позивача,
порушення відповідачем умов договорів оренди.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 179 ГК України при укладенні
господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі
вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Також принцип свободи договору закріплено в ст.ст. 627
та 628 ЦК України. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та
справедливості, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними.

Зміст
договору  становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 статті 628 ЦК
України).

Положення статті 604 ЦК України та статті 204 ГК України
передбачають, що зобов'язання може бути припинено за домовленістю сторін.

Так, відповідно до ст. 604 ЦК України зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові
зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно зі ст.204 ГК України господарське зобов'язання
може бути припинено за згодою сторін, зокрема угодою про заміну одного
зобов'язання іншим між тими самими сторонами, якщо така заміна не суперечить
обов'язковому акту, на підставі якого виникло попереднє зобов'язання.

Умовами договору 1 (п.9.6) передбачена можливість
припинення цього договору за згодою сторін.

Враховуючи вищезазначене, колегія  суддів дійшла висновку, що з укладенням
нового договору оренди з тим же предметом правовідносини за попереднім
Договором  оренди нежилого приміщення
магазину   від 20.09.2006р.  припинилися.

Крім того, сторони при укладенні нового договору оренди
не визначили, що цей договір є доповненням
до раніше  укладеного
договору.  Тому, колегія  суддів
вважає   цей  договір є окремим  самостійним
договором.

Проаналізувавши норми чинного законодавства щодо
можливості припинення зобов'язання за згодою сторін, при якому нове
зобов'язання скасовує попереднє, та умови укладених між сторонами договорів
оренди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те,
що зобов'язання за Договором   оренди
нежилого приміщення магазину   від
20.09.2006р.  на момент  звернення
з позовом до суду
припинилися.  З  урахуванням
зазначених обставин, припинення провадження у справі в частині вимог
розірвання договору оренди № 3950 від 20.09.2005р., у зв'язку з відсутністю
предмету спору, оскільки вказаний договір припинив свою дію, апеляційний суд
вважає правомірним.

Колегія суддів також погоджується з рішенням суду щодо
відмови в задоволенні вимог про розірвання договору 2, на підставі наступного.

Позивач обґрунтовує свої вимоги про розірвання договору
оренди несвоєчасною та неповною сплатою орендних платежів, а також у зв'язку з
передачею відповідачем орендованого майна в суборенду іншій особі.

Чинне господарське законодавство передбачає певний
порядок розірвання господарських договорів.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання
господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за
договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати
спір на вирішення суду.

Також слід зазначити, що цивільним законодавством
передбачена можливість відмови наймодавця від договору найму за відповідних
умов.

Згідно зі ст. 782 ЦК України наймодавець має право
відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не
вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є
розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від
договору.

Таким чином, зазначеною нормою орендодавцю надано право
самостійно відмовитись від договору оренди та встановлено порядок і підстави
здійснення такої відмови.

Пунктом 2 ст. 783 ЦК України встановлено, що наймодавець
має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу
наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Умовами договору 2 (пункт 9.3) передбачено, що зміни або
розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Одностороння
відмова від виконання договору допускається зі сторони Орендодавця у разі
невиплати Орендарем орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було
представлено суду першої інстанції доказів дотримання приписів ст. 188 ГК
України, або вимог ст. 782 ЦК України щодо направлення відповідачу відповідного
звернення чи пропозиції про розірвання договору оренди або про відмову від
договору оренди, тобто дотримання вимог закону щодо розірвання господарського
договору. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, господарський суд при прийнятті рішення
всебічно, повно та об'єктивно дослідив всі обставини справи, вірно застосував
норми матеріального і процесуального права і правильно прийняв рішення про
відмову в задоволення позовних вимог, правових підстав для скасування рішення
господарського суду немає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищезазначеним.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судові
витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги покладаються на
заявника апеляційної скарги - позивача  у
справі.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 16.05.2007
року у справі №10/114-пд-07 - без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді  Колодій Н.А.

Кричмаржевський
В.А.  Яценко О.М.