ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.10.07                                                                                           Справа№ 26/262

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Світлана”, с. Підберізці Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Державного відкритого акціонерного товариства шахти „Надія”, с. Сілець Сокальського району Львівської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відкрите акціонерне товариство „Центральна збагачувальна фабрика Калінінська”, м. Горлівка Донецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Донкокс”, м. Донецьк

про стягнення грошових коштів та грошового відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 550 000,00 грн.

за участю Прокуратури Львівської області, м. Львів

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі Боровець Я.

Представники:

від позивача Хом’як О.Г., Радковський Т.Р. –представники

від відповідача Мокрій Р.З. –начальник юридичного відділу

від третіх осіб не з’явився

від прокуратури Макогон Ю.І. –помічник прокурора

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України

Повний текст рішення виготовлено та підписано 12.10.2007 р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Світлана”, с. Підберізці Пустомитівського району Львівської області звернулося до господарського суду з позовом до Державного відкритого акціонерного товариства шахти „Надія”, с. Сілець Сокальського району Львівської області про стягнення грошових коштів та грошового відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 550 000,00 грн.

Господарським судом Львівської області від 17.10.2006 р. по справі № 4/1858-11/251 прийнято рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Світлана” задоволено частково, а саме стягнено з Державного відкритого акціонерного товариства шахти „Надія” на його користь грошові кошти в розмірі 200 239,33 грн. в якості пропорційного зменшення ціни товару.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 р. по справі   № 4/1858-11/251 рішення господарського суду Львівської області від 17.10.2006 р. по справі    № 4/1858-11/251 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.03.2007 р. по справі № 4/1858-11/251 касаційне подання Першого заступника прокурора Львівської області задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 р. та рішення господарського суду Львівської області від 17.10.2006 р. у справі № 4/1858-11/251 скасовано, а справу передано на новий розгляд господарському суду Львівської області.

У зв’язку з передання на новий розгляд, справі № 4/1858-11/251 присвоєно новий номер, а саме 26/262 (4/1858-11/251).

Ухвалою суду від 16.07.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 21.08.2007 р. Цією ж ухвалою залучено до участі у розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Відкрите акціонерне товариство „Центральна збагачувальна фабрика Калінінська”. Ухвалою суду від 21.08.2007 р. залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Товариство з обмеженою відповідальністю „Донкокс” та розгляд справи відкладався до 11.09.2007 р. Ухвалою суду від 11.09.2007 р. продовжено строк розгляду спору та розгляд справи відкладався до 02.10.2007 р.

Представники позивача в судове засідання з’явилися, позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, подав відзив № 09/664 від 13.08.2007 р. на позовну заяву, проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві.

Треті особи явки повноважних представників в судове засідання не забезпечили. Відкритим акціонерним товариством „Центральна збагачувальна фабрика Калінінська” надіслано на адресу суду відзив № 1255 від 10.09.2007 р. на позовну заяву, яким повідомлено, що між ним і позивачем, відповідачем договірних відносин на поставку, збагачення вугілля не було.

Прокуратурою Львівської області підтримано заперечення відповідача на позовну заяву.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

16.01.2004 р. між Державним відкритим акціонерним товариством шахта „Надія” –продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Світлана" –покупцем укладено договір № 16-01-04/1а за умовами якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця товар, який останній повинен прийняти та оплатити його у формі повної попередньої оплати (п. 4.1. Договору). Пункт 1.2. Договору встановлює найменування товару: вугілля рядове енергетичне марки „Ж”, зола не вище 27%, волога не вище 6,0%, ціна однієї тони вугілля без ПДВ 158,40 грн., ціна однієї тони з ПДВ 190,00 грн. Згідно з п. 3.1. Договору якість вугілля відповідає вимогам ТУ У 10.1 –32323256.001 – 2003 і посвідчується сертифікатом якості або якісним посвідченням та приймається партіями згідно ДСТУ-4096-2002, та інструкції П-7, П-6.

13.04.2004 р. між сторонами укладається додаткова угода № 2 до Договору, якою вносяться зміни стосовно ціни вугілля: ціна однієї тони вугілля без ПДВ –164,20 грн., а з ПДВ –197,00 грн. В цій же угоді зазначається, що поставка вугілля здійснюється продавцем на умовах  FCA „Інкотермсу 90р” на ст. Соснівка, Львівської залізниці і залізничний тариф зі станції Соснівка до споживача проплачує покупець.

01.07.2004 р. та 13.08.2004 р. між сторонами укладаються відповідно угоди № 3 та № 4, якими вносяться зміни стосовно ціни вугілля.

З 13.06.2004 р. по 24.12.2004 р. відповідачем на виконання умов Договору відвантажено товар у кількості 13 414,30 тон на загальну суму 2 834 705,00 грн.

Укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи продажу та поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 ГК України, ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 197 ГК України господарське зобов'язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, в додатковій угоді № 2 до Договору передбачено, що поставка здійснюється на умовах FCA, що означає –зобов’язання продавця щодо поставки вважається виконаним після передачі товару, очищеного від мита на експорт, під відповідальність перевізника, названого покупцем, у погодженому місці або пункті.

Пунктом 1.2. додаткової угоди № 2 до Договору передбачено, що поставка вугілля здійснюється продавцем на умовах FCA  на ст. Соснівка, Львівської залізниці. Згідно з п. 2.3. Договору днем виконання зобов’язання продавцем вважається дата прийняття вугілля до перевезення покупцем.

Частина 2 ст. 664 ЦК України визначає, що якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Отже, зобов'язання вважаються виконаними в момент вручення товару перевізнику. Факт такого вручення у випадку перевезення залізничним транспортом засвідчується, зокрема, квитанцією, у якій зазначаються дані про вантаж (ст. 23 Статуту залізниць України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, розділ 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за                № 863/5084).

Відповідно до положень ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів), що і було виконано відповідачем. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видала відправнику (відповідач) квитанції, копії яких містяться в матеріалах справи.

Також слід зазначити, що здійснення поставки товару на умовах FCA (Інкотермс 1990 року) зумовлює встановлення меж відповідальності сторін у спірному правовідношенні:  відповідно до статей А.4 Розділу FСA Інкотермс 1990 року продавець зобов’язаний поставити товар на зберігання перевізнику чи іншій особі (наприклад, експедиційному агентству), обраному покупцем чи продавцем відповідно до пункту А.3а в зазначеному місці або пункті (наприклад, транспортний термінал, або інший приймальний пункт) у день чи в межах терміну, визначеного для поставки, і погодженим або звичайним у такому пункті способом. Поставка перевізнику вважається завершеною, зокрема, при перевезенні залізничним транспортом –якщо кількість товару є достатньою для повного завантаження вагона (або контейнера, що перевозиться залізницею), то продавець зобов’язаний завантажити вагон чи контейнер належним чином. Поставка вважається завершеною, коли завантажений вагон чи контейнер приймається залізницею або якоюсь особою, що діє від її імені. Якщо вагон чи контейнер повністю не завантажується товаром, то поставка вважається завершеною, коли продавець вручив товар на залізничному приймальному пункті або завантажив його в інший транспортний засіб, наданий залізницею. Продавець зобов’язаний, згідно з пунктом Б.5 нести всі ризики загибелі або пошкодження товару до моменту, коли товар буде поставлений відповідно до пункту А.4. З моменту поставлення товару відповідно до п. А.4. ризики загибелі або пошкодження товару несе покупець, як це передбачено п. Б.3.

Таким чином, враховуючи умови Договору, додаткової угоди до нього № 2 та норми права відповідач виконав свої зобов’язання по Договору в момент вручення вугілля перевізнику на ст. Соснівка, і з цього моменту до позивача (покупець) перейшли всі ризики загибелі або пошкодження товару (вугілля).

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт нестачі вугілля при поставці його відповідачем на ст. Соснівка, Львівської залізниці, як перевізнику.

Судом не приймаються до уваги, як докази нестачі відвантаженого вугілля акти продукції по якості, складені Відкритим акціонерним товариством збагачувальна фабрика „Калінінська”, оскільки такі складені з порушенням вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої Держарбітражем при раді Міністрів СРСР № П-6 від 15.06.1965 р. із змінами та доповненнями від 14.11.1974 р. (далі –Інструкція № П-6), а саме: - всупереч п. 16 Інструкції згідно даних вказаних в актах приймання щодо часу переваження продукції не вбачається факту зупинення її приймання; - всупереч п. 17 Інструкції не викликалися належним чином представники позивача та відповідача для участі у прийманні продукції за кількістю; - всупереч п. 21 Інструкції в актах відсутні відомості про присутність представників громадськості при прийманні продукції та їх посвідчення; - всупереч підпункту „ж” п. 25 Інструкції в актах відсутня дата відправлення продукції зі станції відправника; - в супереч підпункту „з” п. 25 Інструкції в актах відсутня дата прибуття продукції на станцію призначення, час відкриття вагонів, час поступлення товару на склад отримувача; - всупереч п. 26 Інструкції акти прийомки товару затвердженні пізніше ніж на наступний день після складення актів.

Договірні відносини між позивачем, відповідачем та ВАТ „ЦЗФ Калінінська” на поставку вугілля відсутні, що підтверджується відзивом ВАТ „ЦЗФ Калінінська” на позовну заяву від 10.09.2007 р. № 1255. Дана обставина позивачем не спростована. Доказів пред’явлення позову ВАТ ЦЗФ „Калінінська” про стягнення коштів за нестачу вугілля позивачем суду не подано. Також не подано доказів пред’явлення такого позову до позивача кінцевим споживачем ТзОВ „Донкокс”.

У зв’язку з тим, що  позивачем не подано належних доказів, які б підтверджували факт недопоставки вугілля в розмірі 169,9 тон, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення грошових коштів у розмірі 33 424,60 грн. безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно до ч. 1 ст. 687 названого Кодексу перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо, зокрема, якості товару здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладеним сторонами Договором передбачено приймання  товару  за  якістю  на  підставі  Інструкції № П-7 (п. 3.1. Договору). Отже, сторони взяли на себе обов'язок додержуватись у прийманні товарів за якістю усіх вимог названої Інструкції.

Між тим, позивач жодного разу не відмовився від прийняття товару.

Позивачем не надано доказів відмови від договору у зв’язку з поставкою товару неналежної якості, як то передбачено ч. 2 ст. 678 ЦК України, згідно якої, у разі істотного  порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов’язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з’явилися знову після їх усунення) покупець має право, зокрема, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Доказів приймання вугілля, відвантаженого у відповідності з умовами Договору та Інструкції № П-7 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р., яка діє на території України, позивачем не подано, доказів  виклику представника вантажовідправника вугілля для складання акту прийому  товару  за якістю не надав, а тому посвідчення про якість рядового вугілля, складені ВАТ „ЦЗФ  Калінінська” не приймаються судом як докази невідповідності купленої ним продукції вимогам якості передбаченим договором.

Претензії зі сторони позивача, відповідача чи інших осіб по якості вугілля до ВАТ „ЦЗФ Калінінська” не надходили, що зазначено у відзиві ВАТ „ЦЗФ Калінінська” від 10.09.2007 р.     № 1255. Позивачем не надано доказів надходження таких претензій зі сторони третіх осіб як на його адресу, так і на адресу відповідача. Позивачем підписані акти звірки взаємних розрахунків, виходячи із ціни товару, зазначеної в укладеному між ними Договорі та додаткових угодах до нього.

Кінцевим споживачем, а саме ТзОВ „Донкокс” не пред’явлено до позивача жодних претензій щодо невідповідності вугілля якісним показникам. Доказів з цього приводу позивачем не надано, як і не надано доказів, які б свідчили про те, що товар позивачем кінцевому споживачу реалізований за цінами, нижчими встановленими у Договорі та додаткових угодах до нього.

Отже, дослідивши фактичні обставини справи і подані сторонами докази суд дійшов  висновку про недоведення позивачем наявності правопорушення (у вигляді поставки неякісного товару) з боку відповідача зі справи, зокрема, у зв'язку з недодержанням позивачем установленого Договорами та Інструкцією № П-7 порядку приймання товару за якістю, що є підставою у відмові в задоволенні позову в частині стягнення 200 239,33 грн. за продаж товару неналежної якості.

Позивачем також не подано доказів про завдання діями відповідача шкоди його діловій репутації, а тому позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів у розмірі 316 336,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення повністю.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 629, 664, 678, 679, 687, 712 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 175, 193, 197 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          У задоволенні позову відмовити повністю.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

3.  Вжиті ухвалою суду від 27.07.2005 р. заходи до забезпечення позову скасувати.

Суддя                                                                                             Деркач Ю.Б.