ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"30" жовтня 2007 р.
Справа №  17/422

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді С.В. Таран, розглянувши матеріали справи №17/422

за позовом: прокурора Ленінського району м. Кіровограда в інтересах держави, в особі якої виступає виконавчий комітет Кіровоградської міської ради, м.Кіровоград

до відповідача: Кіровоградського державного комунального підприємства теплових мереж „Кіровоградтеплоенерго”, м. Кіровоград

про стягнення 1238 грн. 13 коп.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від прокуратури - Скориніна О.В., помічник прокурора Ленінського району м.Кіровограда, посвідчення № 423;

від прокуратури - Федунець З.О., прокурор відділу прокуратури області, посвідчення №347;

від позивача - Пастушенко В.А., довіреність №974/11  від 05.03.07р., в.о. головного спеціаліста відділу представництва інтересів в судах управління правового забезпечення адміністративного департаменту Кіровоградської міської ради;

від відповідача - Коваленко К.А., довіреність № 16  від 16.01.07р., представник.

Прокурором Ленінського району м. Кіровограда в інтересах держави, в особі якої виступає виконавчий комітет Кіровоградської міської ради подано позов про стягнення з Кіровоградського державного комунального підприємства теплових мереж „Кіровоградтеплоенерго" на користь Кіровоградської міської ради заборгованості по орендній платі за землю в розмірі 1238,13 грн., що виникла із договору  оренди земельної ділянки від 06.12.2001 р.

Заявою б/н від 30.10.2007 р. (вх.№02-05/39650 від 30.10.2007р.) позивачем зменшено розмір позовних вимог, а саме: він просить стягнути з відповідача на користь виконавчого комітету Кіровоградської міської ради заборгованість по орендній платі за землю за січень-березень місяці 2004 року включно в розмірі  119,82 грн.  (а.с. 101).

Відповідач позовні вимоги в редакції заяви від 30.10.2007 р. визнав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та прокуратури, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступне.

06.12.2001 року між виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради (“орендодавець”) та Кіровоградським державним комунальним підприємством теплових мереж „Кіровоградтеплоенерго” ("орендар") на підставі рішення сесії Кіровоградської міської  ради №948 від 22.05.2001 р. було укладено договір оренди земельної ділянки (далі-договір від 06.12.2001р.), відповідно до якого виконавчий комітет Кіровоградської міської ради надав, а Кіровоградське державне комунальне підприємство теплових мереж „Кіровоградтеплоенерго” прийняло в оренду земельну ділянку площею 544,8 кв.м., під розміщення майстерні Східної теплової дільниці, яка знаходиться по провулку Кріпосному, №19 в м.Кіровограді, терміном на 25 років (п.п. 1, 2.2. договору оренди).

Вказаний договір  зареєстровано в книзі державної реєстрації 01.02.2002 року за №363 виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради.

Відповідно до пункту 2.3 договору від 06.12.2001 р. орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді в розмірі 39 грн. 15 коп. на місяць. Орендна плата сплачується щомісячно, але не пізніше 15-го числа наступного місяця.

Додатковими угодами  до договору оренди земельної ділянки від 06.12.2001 року  (а.с.9, 10) розмір орендної плати змінювався. Так, згідно  додаткової угоди  №120/22 від 05.03.2002р.  розмір орендної плати становить 39,94 грн. на місяць.

КДКПМ "Кіровоградтеплоенерго" зобов'язання за договором оренди в частині  внесення орендної плати належним чином не виконувало, в зв'язку з чим утворився борг в розмірі 119,82 грн. за січень-березень місяці 2004 р., наявність якого підтверджує позивач (а.с.100) та не заперечує відповідач (а.с.101).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про плату за землю", статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 15 Закону України "Про плату за землю" визначено, що землекористувачі сплачують орендну  плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права користування земельною ділянкою.

При розгляді спору господарський суд керується пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який передбачає, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки зобов'язання відповідача щодо сплати орендної плати слідує з правовідносин, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України та продовжують існувати після набрання ним чинності господарський суд дійшов висновку про необхідність застосування до даних правовідносин положень Цивільного кодексу України.

З цих же підстав господарський суд з огляду на пункт 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України вважає за можливе застосувати також  норми зазначеного кодексу.

Згідно вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов"язання- відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог– відповідно до звичаїв  ділового обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Докази виконання відповідачем умов договору від 06.12.2001 р.   щодо повного та своєчасного внесення орендної плати в   сумі 119,82 грн. за січень-березень місяці 2004 р. в матеріалах справи відсутні, на вимогу господарському суду не подані, а тому позовні вимоги в цій частині заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Клопотання позивача про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивовано тим, що прокурор не має правових підстав для пред"явлення позову в інтересах виконавчого комітету Кіровоградської міської ради (а.с.42-43) задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 ГПК України господарський  суд порушує  справи  за позовними заявами,  зокрема,  прокурорів та їх заступників,  які звертаються до господарського суду  в  інтересах держави.

В останньому  абзаці  пункту  4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду   України   від    08.04.1999    N3-рп/99   у  справі  N 1-1/99  (справа про представництво прокуратурою  України  інтересів  держави  в  арбітражному   суді) наведено  таке:  із  врахуванням  того,  що  "інтереси  держави" є оціночним  поняттям,  прокурор  чи  його   заступник   у   кожному конкретному   випадку   самостійно   визначає   з   посиланням  на законодавство,  на підставі якого подається  позов,  в  чому  саме відбулося  чи  може  відбутися  порушення  матеріальних  або інших інтересів держави,  обґрунтовує у позовній заяві  необхідність  їх захисту  та  зазначає  орган,  уповноважений  державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини названого рішення під поняттям  "орган,  уповноважений  державою  здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах",  зазначеним у  частині  другій статті  2  Арбітражного процесуального кодексу України (нині це частина третя статті 2 ГПК) потрібно  розуміти,  зокрема, орган місцевого самоврядування,  якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Аналогічну правову позицію викладено в пункті 10 інформаційного листа Вищого господарського суду України 14.08.2007  N 01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм  Господарського процесуального кодексу України,             порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року».

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати на державне мито та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Кіровоградського державного комунального підприємства теплових мереж „Кіровоградтеплоенерго” (м. Кіровоград, вул. Кутузова, 23/16, ідентифікаційний код 05478798, відомості про банківські рахунки відсутні) на користь виконавчого комітету Кіровоградської міської ради (25022, м. Кіровоград, вул. Карла Маркса, 41, р/р 0002, код 24145239, МФО 823016 в ГУДК в Кіровоградській області) - 119,82 грн. заборгованості по орендній платі за землю за січень-березень місяці 2004 р.

Стягнути з Кіровоградського державного комунального підприємства теплових мереж „Кіровоградтеплоенерго” (м. Кіровоград, вул. Кутузова, 23/16, ідентифікаційний код 05478798, відомості про банківські рахунки відсутні)  в  доход Державного бюджету (отримувач коштів - УДК у м. Кіровограді, банк отримувача - ГУДК у Кіровоградській області, р/р №0002, МФО 823016,  код  24145329) - державне мито в сумі 1,19 грн.

Стягнути  з Кіровоградського державного комунального підприємства теплових мереж „Кіровоградтеплоенерго” (м. Кіровоград, вул. Кутузова, 23/16, ідентифікаційний код 05478798, відомості про банківські рахунки відсутні) в  доход Державного бюджету (отримувач коштів - УДК у м.Кіровограді, банк отримувача - ГУДК у Кіровоградській області, р/р 0002, МФО 823016, код 24145329) витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 1,22 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення  господарського суду  набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні  було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, з дня   підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

До набрання рішенням законної сили воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя                                      С.В. Таран