СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.08.07                                                                                 Справа № 10/310ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі № 10/310ад за позовом

Державної податкової інспекції у Лутугинському районі

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лісне",

с. Лісне, Лутугинський район

третя особа,  яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача - Головне управління Державного казначейства України в Луганській

області, м. Луганськ

про звернення стягнення на активи на суму 9237 грн. 74 коп.

Представники  сторін:

від позивача - Литвин Л.В. - зав.юр.відділу, довіреність № 09-22/1-65 від 27.03.07.;

від відповідача - Дубовський О.М., довіреність № 3 від 22.06.07.;

від третьої особи - Мінаєва І.І. - провідний спец.-юрисконсульт, довіреність № 09-22/1-65 від 16.03.07.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованість за отримані бюджетні позички у сумі 9237 грн. 74 коп., звернувши стягнення на його активи.

В попередньому судовому засіданні  позивач підтримав позовні вимоги.                         Відповідач  заперечує проти  позову   повністю.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Згідно з Постановою Кабінету  Міністрів  України   «Про фінансову  допомогу  на проведення  комплексу  робіт в осінньо –зимовий період 1997/98 року» № 1103  від 11.09.1997. і  Постановою Кабінету  Міністрів  України   «Про фінансове забезпечення підготовки сільськогосподарської техніки до проведення  весняно –польових робіт в 1998 році» №  220  від 26.02.1998.,    Постановою Кабінету  Міністрів  України   «Про забезпечення сільськогосподарських товаровиробників матеріально – технічними та фінансовими  ресурсами  в 1999 році» №  1953  від  10.12.1998.  були укладені  угоди з  КСП  «Лутугінське»,   правонаступником якого є  відповідача,   про  надання  бюджетних позичок:

Договір  від 01.10.1997.  на   суму  3600 грн.,       Договір  від 15.04.1998.  на   суму  2000 грн.,       Договір  від 01.02.1999.  на   суму  3276 грн. 83 коп.

Згідно  ст.  2  Закону  України  «Про врегулювання заборгованості за бюджетними                позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх               форм власності і господарювання через обслуговуючі, заготівельні і переробні                 підприємства, та реструктуризацію  заборгованості зі сплати податків і зборів           (обов'язкових платежів) переробних підприємств  агропромислового комплексу»від 18.01.2001. № 2237 –ІІІ (надалі –Закон 2237)  реструктуризується  на  8  років з виплатою щороку рівними  частинами  починаючи  з  1  січня  2004 року  решта заборгованості    державних та інших сільськогосподарських підприємств усіх форм власності і господарювання, не врегульованої відповідно  до  статті  1  цього  Закону,  а  також обслуговуючих, заготівельних   та   переробних підприємств,  з  якими   такі сільськогосподарські  підприємства уклали угоди на закупівлю зерна до  державних  ресурсів  за  державним  замовленням  (контрактом), за  станом на 1 січня 2000 року за отримані ними в 1994-1999 роках бюджетні позички.

На виконання  вказаного  Закону  між  відповідачем  і   органами державного казначейства  укладені графіки  погашення  реструктуризованої   заборгованості.

Відповідачем  на  даний  час  відсутня  заборгованість  за  вищевказаним  графіком.   Але  позивач  просить  стягнути  пеню  за період  з  01.10.1999.  по  лютий  2007 року.  Пеня  розрахована  позивачем   за  кожним  договором окремо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги     не  підлягають задоволенню       з огляду на наступне:

Врегулювання   заборгованості   згідно  ст.  2  Закону  2237   є   зміною  строку  повернення  бюджетної позички,   а  відтак  за  період до 01.01.2004.  не  може бути нарахована  пеня.

Щодо  правомірності  нарахування  пені після 01.01.2004., то   Інструкція  про порядок нарахування  та  погашення  пені  за  платежами, що контролюються  органами Державної податкової служби № 290 від 11.06.2003.,   розроблена  відповідно  до   Закону   України  від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  (надалі – Закон  2181),  а  даний  Закон  не  регулює  питання  погашення  та обслуговування кредитів, наданих за рахунок бюджетних коштів або позик, залучених державою   чи   під   державні  гарантії,  інших  зобов'язань,  що випливають з угод,  укладених державними органами та/або від імені держави,  які  регулюються  нормами  цивільного  законодавства  та іншими законами з питань державного боргу та його обслуговування.

Відтак  не може  бути нарахована  пеня  за  несвоєчасне повернення  бюджетної позички згідно  даної  інструкції.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні 03.08.2007.

Відповідно до п. 4 ст. 94 КАСУ  у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа,   судові витрати, здійснені  позивачем, з відповідача не стягуються.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  03.08.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст. 4, 17, 18, 71,  86,  158 –163,  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1. В задоволенні  позову  відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  08.08.2007.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська