ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"16" жовтня 2007 р.                                                  Справа № 6/331

11 год. 50 хв., м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                        Блохіної Ж.В.

при секретарі                         Кузьміні М.М.

за участю представників

позивача:                                Йовенко І.А., довіреність №1039/08 від 10.05.2007 р.,

відповідача:                           Пилипенко І.С., довіреність №1-08/352 від 19.02.2007 р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

позов                                       Управління Пенсійного фонду України в

Новозаводському районі м. Чернігова

вул. Щорса, 19, м. Чернігів

до                                             Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування від нещасних випадків на виробництві та

професійних захворювань України в м. Чернігові

Чернігівської області

вул. Шевченка, 5, м. Чернігів

про                                           спонукання виконати певні дії

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова подано позов до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області про зобов”язання відповідача включити в акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв”язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суму витрат на виплату пенсій у розмірі 5836 грн. 14 коп. за пенсійними справами №124389 Коровкевича О.О., №127905 Коженкова О.О., №132963 Назарова В.О., №151299 Дмитрієнка С.В., №156718 Мурашка В.О., №162433 Безкишкого М.В., №106695 Пінчук М.І., №136190 Руденка Ф.А., №147896 Валькова В.П., №105684 Рибалко Л.В., №142312 Федченко К.П., №125750 Орешка М.Ф. за період з 01.05.2007 року по 31.08.2007 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог і просить у позові відмовити.

В своїх запереченнях представник відповідача посилається на те, що відповідно до ст. ст. 21, 28 Закону України “Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 р. №1105, Фонд соціального страхування від нещасних випадків здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги у разі настання страхового випадку, в тому числі і виплату пенсій.

Відповідач вважає, що позивач не врахував, що ст. 2 вищевказаного Закону поширюється лише на осіб, які отримали трудове каліцтво чи професійне захворювання на території України (колишнього УРСР), але за часів існування СРСР.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Статтями 8, 10, 81 Закону України від 05.11.1991 року №1788 “Про пенсійне забезпечення” (надалі –Закон №1788) встановлено, що пенсійне забезпечення громадян, призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюються органами Пенсійного фонду України з виплатою пенсій за рахунок його коштів.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.1999 року № 1105-ХІV (надалі –Закон № 1105), згідно ст. 21 якого, у разі настання страхового випадку обов”язок своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання чи пенсію у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання покладено, на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (надалі –Фонд соціального страхування від нещасних випадків).

Згідно ст. 28 Закону №1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із ст. 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

У відповідності з абз. 2 п. 5 ст. 24 Закону № 1105, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Тобто, при понесенні Пенсійним фондом України витрат, у зв’язку із виплатою пенсій, призначених на підставі ст. 26 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, вони підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Положення абз. 2 п. 5 ст. 24 Закону № 1105 кореспондується з положеннями абз. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 22.02.2001р. № 2272-ІІІ, якими встановлено, що потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Відповідно до Законів України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, „Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, „Про пенсійне забезпечення”, спільною постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.05.2003р. за № 376/7697 було затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та в зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (надалі –Порядок).

Цей Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою відповідних пенсій, які призначені застрахованим особам, у тому числі добровільно застрахованим, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, зокрема:

-          сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

-          сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що органи Пенсійного фонду щомісяця,  до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності … та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її до Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків (пункт 6). Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7).

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем виплачена громадянам Коровкевичу Олександру Олександровичу, Коженкову Олександру Опанасовичу, Назарову Валерію Олексійовичу, Дмитрієнку Сергію Васильовичу, Мурашку Василю Олександровичу, Безкишкому Миколі Васильовичу, Пінчук Марії Іванівні, Руденку Федору Андрійовичу, Валькову Віктору Петровичу, Рибалко Любов Василівні, Федченко Катерині Петрівні, Орешку Михайлу Федоровичу  пенсія по інвалідності, як потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві та внаслідок професійного захворювання, за період з 01.05.2007року по 31.08.2007року у розмірі 5836 грн. 14 коп. за пенсійними справами №124389, №127905, №132963, №151299, №156718, №162433, №106695, №136190, №147896, №105684, №142312, №125750.

В порушення вимог законодавства, суму витрат Позивача на виплату вищевказаним особам пенсії Відповідач відмовився прийняти до заліку та включити в акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Свою відмову Відповідач мотивує тим, що нещасні випадки на виробництві з вищевказаними особами сталися під час їх роботи на підприємствах. Ці особи не були застраховані в Україні і за них не сплачувалися до Фонду страхові внески. Угодою між державами – учасниками СНД про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням чи іншим ушкодженням здоров’я, пов’язаним з виконанням ними трудових обов’язків встановлено, що відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, смерті проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої розповсюджувалось на працівника в момент отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, смерті. Роботодавець, відповідальний за заподіяння шкоди, проводить її відшкодування у відповідності зі своїм національним законодавством.

Заперечення Відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного.

Факти нещасних випадків на виробництві підтверджуються актами за формою Н-1, витягами із актів огляду у МСЕК.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Коровкевичем О.О. стався 21.08.1987р. під час роботи в радгоспі ім. К. Маркса, який знаходився у с. Острощици, Логойського району, Мінської області, яке тепер є територією Білорусії.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Коженковим О.О. стався 10.02.1984р. під час роботи в Усинській нафтогазрозвідувальній експедиції, яке знаходилося у с. Парма, Усинський район, Комі АРСР, яке тепер є територією Росії.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Назаровим В.О. стався 01.12.1990 р. під час роботи в НВО “Севрыбпоиск”, яке знаходилося у м. Мурманськ, вул. Папаніна, 7, яке тепер є територією Росії.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Дмитрієнком С.В. стався 24.11.1994р. під час роботи на збагачувальній фабриці № 3 АТ “ЖЦМ”, яке знаходилося у м. Сапаєв, Жезгазганська обл., яке тепер є територією Казахстану.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Мурашком В.О. стався 15.02.1987р. під час роботи в шахті ім. В.В. Вахрушева, яке знаходилося у м. Кіселівськ, Кемеровська обл., яке тепер є територією Росії.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Безкишким М.В. стався 25.03.2002р. під час роботи в ТОВ “Управління з підвищення нафтовіддачи пластів та капітального ремонту буровин”, яке знаходилося у м. Нягань, Ханти –Мансійський автономний округ, яке тепер є територією Росії.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Руденком Ф.А. стався 12.08.1973 р. під час роботи на Чернігівському комвольно –суконному комбінаті, яке знаходиться у м. Чернігові, вул. Щорса, 66, яке тепер є територією України.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Вальковим В.П. стався 29.10.1978 р. під час роботи в Чернігівському комплексному проектно –пошуковому відділі інституту “Укргіпродор”, яке знаходилося у м. Чернігові, вул. Київська, 17, яке тепер є територією України.

З акту за формою Н-1 вбачається, що нещасний випадок з Орешком М.Ф. стався 14.10.1987 року під час роботи на домобудівельному комбінаті, який знаходився у м. Чернігові, вул. Попова, 12, яке тепер є територією України.

Згідно матеріалів справи Пінчук М.І. призначена і виплачується пенсія по інвалідності внаслідок професійного захворювання з 10.05.1960 р. Останній переогляд пройдено 11.12.1972 року і встановлено 2 групу інвалідності безстроково.

Рибалко Л. В. призначена і виплачується пенсія по інвалідності внаслідок професійного захворювання з 06.03.1978 р. Переогляд пройдено 07.05.1991 року і встановлено 2 групу інвалідності безстроково.

Федченко К. П. факт отримання трудового каліцтва на виробництві встановлено ухвалою суду Новошепеличського району Київської області 04.04.1957 року у справі №2-75. З 01.06.1957 року призначена і виплачується пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва. Переогляд пройдено 09.07.2007 року і встановлено 1 групу безстроково.

Згідно ч.2 ст.2 Закону № 1105, особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Статтею 27 Закону України „Про пенсійне забезпечення” встановлено, що громадянам України –переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання призначаються: незалежно від стажу роботи.

Позивач, призначивши громадянам Коровкевичу О.О., Коженкову О.О., Назарову В.О., Дмитрієнку С.В., Мурашко В.О., Безкишкому М.В., Руденку Ф.А., Валькову В.П., Федченко К.П., Орешку М.Ф. пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва та громадянам Пінчук М.І., Рибалко Л.В. пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання, тим самим визнав їх право на отримання даного виду пенсії.

Оскільки предметом спору по даній справі є право Позивача на відшкодування понесених ним витрат, а не право вищевказаних громадян на пенсію по інвалідності, посилання Відповідача на те, що ці особи не були застраховані в Україні і за них не сплачувалися до Фонду страхові внески є недоречним.

Що стосується Угоди між державами –учасниками СНД про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням чи іншим ушкодженням здоров’я, пов’язаним з виконанням ними трудових обов’язків (яка розповсюджується в тому числі і на підприємства, установи, організації колишнього СРСР), суд вважає за необхідне зазначити, що дана Угода була укладена 09.09.1994р. та набрала чинності для України з 06.10.1995р., тобто до прийняття Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування та Закону № 1105.

Так, відповідно до ст. 2 цієї Угоди відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, смерті проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої розповсюджувалось на працівника в момент отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров’я, смерті. Роботодавець, відповідальний за заподіяння шкоди, проводить її відшкодування у відповідності зі своїм національним законодавством.

Однак, із змісту Угоди неможливо встановити що саме мається на увазі під поняттям „відшкодування шкоди”.

У відповідності зі ст. 456 Цивільного кодексу УРСР (який був чинний на момент укладення Угоди), у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються.

Таке ж положення міститься і у ч.1 ст.1195 Цивільного кодексу України: “Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно –курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів”.

Таким чином, суд приходить до висновку, що положення Угоди між державами –учасниками СНД про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням чи іншим ушкодженням здоров’я, пов’язаним з виконанням ними трудових обов’язків, не розповсюджуються на пенсійні правовідносини.

Натомість, для України діє міжурядова Угода про гарантії прав громадян держав –учасників СНД в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., яка розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав –учасників Угоди.

Статтею 1 Угоди встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав –учасників даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Всі витрати, пов’язані із здійсненням пенсійного забезпечення по даній Угоді, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами (ст. 3 Угоди).

Угода про гарантії прав громадян держав –учасників СНД в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. набрала чинності з моменту її підписання.

Згідно ст. 11 Закону України „Про міжнародні договори України” від 22.12.2003р. № 3767-ХІІ, у разі, коли міжнародний договір набирає чинності з моменту його підписання, згода на обов'язковий характер його положень висловлюється у формі підписання міжнародного договору уповноваженою на те особою відповідно до статті 5 цього Закону.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито”, Пенсійний фонд України та Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звільнені від сплати державного мита.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові Чернігівської області включити в акт щомісячної звірки витрати по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суму витрат на виплату пенсій за період з 01.05.2007 року по 31.08.2007р. у розмірі 5836 грн. 14 коп. за пенсійними справами №124389 Коровкевича О.О., №127905 Коженкова О.О., №132963 Назарова В.О., №151299 Дмитрієнка С.В., №156718 Мурашка В.О., №162433 Безкишкого М.В., №106695 Пінчук М.І., №136190 Руденка Ф.А., №147896 Валькова В.П., №105684 Рибалко Л.В., №142312 Федченко К.П., №125750 Орешка М.Ф.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про

апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства  України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя                                                                                           Ж.В.Блохіна