ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.07                                                                                        Справа №  22/182/07

Суддя   Скиданова Ю.О.

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю “АВТО-СКІФ-ТРАНС” (69057, м. Запоріжжя, вул. Брянська, 12)
до товариства з обмеженою відповідальністю “Трівлад” (69000, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 52/85)

Суддя

Ю.О. Скиданова

Представники:

від позивача:
Білостоцька О.О., представник на підставі довіреності № 75 від 10.04.2007 р.

від відповідача:

Букрєєв М.Ю., представник на підставі довіреності б/н від 17.05.2007 р.

Заявлені вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Трівлад” на користь товариства з обмеженою відповідальністю “АВТО-СКІФ-ТРАНС” 11271,00 грн. заборгованості за надані послуги з автоперевезення та 225,44 грн. пені на підставі Договору № 14/02/07 на перевезення вантажів у міждународному сполученні від 14.02.2007 р.

Ухвалою суду від 03.04.2007 р. порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 24.05.2007 р.

Враховуючи клопотання представників сторін розгляд справи здійснюється без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В своєму відзиві на позовну заяву відповідач з позовними вимогами позивача не згоден, виходячи із наступного: відповідно до замовлення до Договору № 14/02/07 від 14.02.2007 р. відповідача здійснює оплату послуг з перевезення вантажу протягом п’ятнадцяті банківських днів з моменту надання позивачем оригіналів документів, а саме: оригіналу рахунку та оригіналу СМR, з відміткою, що посвідчує поставку вантажу. Як свідчить витяг із журналу реєстрації вхідної кореспонденції (копія в матеріалах справи), відповідач отримав вищезазначені документи 15.03.2007 р. Оплату за надані послуги відповідач здійснив 04.04.2007 р, про що свідчить платіжне доручення № 173 від 04.04.2007 р. на суму 11271,00 грн. (копія в матеріалах справи). Також, відповідач не згоден з вимогою позивача в частині стягнення 225,44 грн. пені та вважає її безпідставною.

В судовому засіданні представником позивача надана заява про відмову від позову в частині стягнення 225,44 грн. пені З наслідками відмови від позову передбаченими ст. ст. 78, 80 ГПК України позивач ознайомлений. Дана заява відповідає вимогам 78 ГПК України та приймається судом.

25.05.2007р. в судовому засіданні в порядку ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 14.02.2007 р. між товариством з обмеженою відповідальністю “Трівлад” (Експедитор-перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю “АВТО-СКІФ-ТРАНС” (Перевізник) укладено Договір № 14/02/07 перевезення вантажів у міжнародному сполученні (в подальшому Договір), за умовами якого предметом даного Договору є порядок взаємовідносин, що виникають між Експедитором-перевізником та Перевізником при виконання міжнародних автомобільних перевезень вантажів та зв’язаних з цим різного виду послуг транспортними засобами Перевізника за замовленням Експедитора-перевізника /п.1.1. Договору/.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору Експедитор-перевізник зобов’язався пред’являти Перевізнику Замовлення на перевезення вантажу з зазначенням: адреси вантажовідправника, дати завантаження, найменування, ваги та габаритів вантажу, особливих умов перевезення при наявності таких, адресу митниці, фрахта за перевезення. При цьому графік завантаження експортного, імпортного вантажу повідомляється не пізніше, ніж за 3 дні. Про всі зміни дати завантаження повідомляється не пізніше, ніж за 24 години. Пред’явлене Замовлення є попереднім та підлягає узгодженню. Узгоджене та підтверджене обома сторонами, письмово по засобам факсимільного зв’язку Замовлення, є невід’ємною частиною Договору.

Замовленням (вих № 73 від 14.02.2007 р.) до Договору сторони узгодили умови перевезення вантажу.

П. 3.1. Договору сторони погодили, що вартість перевезення узгоджується між Експедитором-перевізником та Перевізником окремо на кожне перевезення, та погоджується у Замовлені про надання автотранспортних послуг.

Згідно із розділом 5 Договору Експедитор-перевізник здійснює оплату за виконане перевезення, за погодженими ставками, не пізніше 15 банківських днів по експорту та 7 банківських днів по імпорту з моменту отримання оригіналів рахунків на оплату, з доданням оригіналів накладних СМR з відміткою про доставку вантажу, якщо інше не обумовлено у Замовленні. Оплата здійснюється перерахуванням грошових коштів на р/р Перевізника.

Відповідно до замовлення до Договору (вих. № 73 від 14.02.2007 р.) строк оплати: 15 банківських днів по наданню оригіналів документів.

27.02.2007 р. між сторонами було підписано Акт № ОУ-0000016 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

29.03.2007 р. позивачем була направлено відповідачу претензія за вих. 63, в якій позивач зазначив, що 02.03.2007 р. відповідачу були надані наступні документи: акт виконаних робіт № 16 від 27.02.2007 р., рахунок № 21 від 21.02.2007 р., податкова накладна № 16 від 27.02.2007 р., СМR 0401517, та просить оплатити 11271,00 грн. за надані послуги. Строк виконання зобов’язань, як зазначено у претензії, закінчився 27.03.2007 р.

За своєю правовою природою правовідносини сторін є господарськими.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Цивільний кодекс України, ст. 526 якого передбачає, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як з’ясувалось у судовому засіданні відповідач отримав рахунок на оплату 15.03.2007 р., про що свідчить журнал реєстрації вхідної кореспонденції (витяг з журналу знаходиться в матеріалах справи). Так, як за умовами п. 5.1. Договору та замовлення відповідач зобов’язався оплатити послуги за перевезення на протязі 15 банківських днів з дня отримання оригіналів рахунків на оплату, з доданням оригіналів накладних СМR з відміткою про доставку вантажу, відповідач фактично оплатив його 04.04.2007 р. (тобто у встановлений строк) платіжним дорученням № 173 на суму 11271,00 грн.

Позивач не надав суду доказів того, що відповідач отримав акт виконаних робіт № 16 від 27.02.2007 р., рахунок № 21 від 21.02.2007 р., податкову накладну № 16 від 27.02.2007 р., СМR 0401517 саме 02.03.2007 р.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що на день порушення провадження у справі 03.04.2007 р. позивач не мав підстав для звернення до суду за захистом своїх порушених прав та в позовних вимогах в частині стягнення 11271,00 грн. заборгованості –відмовляє.

Судом розглянута заява позивача про відмову від позову в частині стягнення 225,44 грн. пені. Вказана заява не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Таким чином, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення 225,44 грн. пені. Провадження у справі в цій частині слід припинити на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення 225,44 грн. пені –провадження у справі припинити.

2. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підпису.

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 02 серпня 2007 року.

Суддя                                                                                           Ю.О. Скиданова