ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2007 р.
№ 7-5/297-06-7817

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційні скарги
1.          ТОВ "Укртекстильмаш", м. Одеса;
2.          ВАТ "Холдінгова компанія "Краян"

на постанову

та ухвалу
від 18.09.2007 р. Одеського апеляційного господарського суду
від 27.03.2007 р. господарського суду Одеської області

у справі
№ 7-5/297-06-7817 господарського суду Одеської області

за заявою
ТОВ "Укртекстильмаш", м. Одеса

до
ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", м. Одеса

про
банкрутство

кредитори
1.          Дочірнє підприємство "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", м. Одеса;
2.          ТОВ "Істріан", м. Одеса;
3.          ТОВ "Технокран", м. Москва (Росія);
4.          Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція", м. Енергодар;
5.          ТОВ "Юг-Сервіс-06", м. Одеса

арбітражний керуючий
Сафронова С.В.

в судовому засіданні взяли участь представники:

ініціюючого кредитора
Кравченко І.В., довір.;

боржника
Кульгавий Д.В., довір.;

ВП "Запорізька атомна електростанція"
Нинюк Л.О., довір.;

ТОВ "Діалог"
Франко С.В., довір.;

ВАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго"

Корепанова О.О., довір.

В С Т А Н О В И В :

У провадженні господарського суду Одеської області знаходиться справа № 7-5/297-06-7817  про банкрутство ВАТ "Холдінгова компанія "Краян".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. у справі № 7-5/297-06-7817 (суддя Лепеха Г.А.) за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів, в т.ч. визнано та відхилено грошові вимоги ряду кредиторів до боржника.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. (судді: Сидоренко М.В. –головуючий, Лашин В.В., Мишкіна М.А.) уточнену апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" задоволено частково, змінено ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. в частині грошових вимог цього кредитора та визнано Дочірнє підприємство "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" конкурсним кредитором з вимогами у сумі 1 646 100,00 грн. у четверту чергу.

Апеляційну скаргу ТОВ „Істріан” задоволено частково, змінено ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. в частині грошових вимог цього кредитора та визнано ТОВ „Істріан” конкурсним кредитором з вимогами у сумі 2 742 471,35 грн. у четверту чергу.

Апеляційну скаргу ТОВ „Технокран” задоволено, змінено ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. в частині грошових вимог цього кредитора та визнано ТОВ „Технокран” конкурсним кредитором з вимогами у сумі 168 497,10 грн. у четверту чергу.

Уточнену апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція" задоволено, змінено ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. в частині грошових вимог цього кредитора та визнано Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція" конкурсним кредитором з вимогами у сумі 115 016,60 грн. у четверту чергу.

В іншій частині ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. залишено без змін, а апеляційні скарги ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", Дочірньої компанії "Укртрансгаз" в особі Одеського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" та Відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" –без задоволення.

Не погоджуючись частково з винесеними ухвалою та постановою,  боржник у справі –ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції.

Як вбачається з касаційної скарги боржника, її заявник оскаржує ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. в частині визнання грошових вимог ТОВ "Юг-Сервіс-06".

Касаційна скарга мотивована невірним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме ст. ст. 1, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон).

Крім того, з винесеною постановою не погодився ініціюючий кредитор –ТОВ "Укртекстильмаш" та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. та залишити в силі ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р.

З касаційної скарги ініціюючого кредитора вбачається, що її заявник оскаржує постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. в частині визнання грошових вимог Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", ТОВ "Істріан", ТОВ "Технокран" та Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція".

В обгрунтування касаційної скарги ініціюючий кредитор посилається  на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема ст. ст. 1, 14, 15 Закону, ст. 509 Цивільного кодексу України.

Також, боржником у справі було подано доповнення до касаційної скарги, в якому боржник фактично оскаржує ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. в частині визнання грошових вимог інших, ніж ТОВ "Юг-Сервіс-06", кредиторів, зокрема ТОВ "Істріан", Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція", кредиторів по заробітній платі.

Розглянувши подане доповнення, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у його прийнятті до розгляду, з огляду на таке.

Доповнення до касаційної скарги може стосуватися лише судового рішення в оскаржуваній частині, тобто в даному випадку грошових вимог кредитора, що оскаржуються (ТОВ "Юг-Сервіс-06").

Подане доповнення до касаційної скарги боржника також не може вважатися новою касаційною скаргою боржника, так як за формою не відповідає вимогам, які ставляться до касаційної скарги, зокрема відсутнє клопотання про відновлення пропущеного строку, встановленого для подання касаційної скарги.

Також, ухвала господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. в частині визнання грошових вимог кредиторів по заробітній платі не була переглянута  судом апеляційної інстанції, відповідно після винесення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. строк на оскарження ухвали в цій частині до суду касаційної інстанції сплинув.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне врахувати доводи боржника, викладені в доповненні до касаційної скарги, при перегляді судових рішень в частині визнання грошових вимог кредиторів, що оскаржуються ініціюючим кредитором.

На час розгляду справи у судовому засіданні до суду касаційної інстанції надійшли клопотання фізичних осіб –кредиторів по заробітній платі про відкладення розгляду справи та приєднання їх касаційних скарг до касаційних скарг, що розглядаються в цьому судовому засіданні.

Однак,  заявлені клопотання задоволенню не підлягають з огляду на те, що в даному касаційному провадженні судом касаційної інстанції переглядається постанова Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р., винесена за наслідками перегляду ухвали господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р., в частині визнання грошових вимог п'яти кредиторів боржника: Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", ТОВ "Істріан", ТОВ "Технокран", Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція" та ТОВ "Юг-Сервіс-06". Як було зазначено вище, ухвала господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. в частині визнання грошових вимог кредиторів по заробітній платі не була переглянута судом апеляційної інстанції, тобто постанова Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. не стосується прав та охоронюваних законом інтересів фізичних осіб –кредиторів по заробітній платі.

У зв'язку з чим, ухвала господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. в частині визнання грошових вимог кредиторів по заробітній платі має переглядатися судом касаційної інстанції в окремому касаційному провадженні.

Клопотання Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" про відкладення розгляду справи до вирішення питання щодо його касаційної скарги та касаційних скарг фізичних осіб –кредиторів по заробітній платі і їх представників задоволення не підлягає, виходячи з вищезазначеного та враховуючи те, що ухвалою Вищого господарського суду України від 05.11.2007 р. у даній справі касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. та ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2007 р. повернено без розгляду.

З наведених підстав не підлягає задоволенню і клопотання боржника про відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга боржника не підлягає задоволенню, а касаційна скарга ініціюючого кредитора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції відхилено грошові вимоги Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" до боржника на суму 1 646 100,00 грн.

Визнаючи вказані грошові вимоги та включаючи їх до реєстру вимог кредиторів, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такі вимоги визнані боржником та підтверджуються документально відповідними договорами, додатковими угодами, актом звірки взаєморозрахунків між боржником та кредитором.

Однак, відповідно до приписів Закону, зокрема його ст. 15, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає суд незалежно від того чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні.

При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом.

Зокрема, в силу ст. 14 Закону конкурсні кредитори одночасно з заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду  документи, що їх підтверджують.

Отже, грошові вимоги кредитора до боржника повинні бути підтверджені відповідними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що між боржником та названим кредитором були укладені договори № 01/06 від 12.06.2006 р. та № 01/07 від 20.07.2006 р. на поставку кранів, відповідно до умов яких боржник зобов'язався передати у власність продукцію виробничо-технічного призначення.

В подальшому, у зв'язку з простроченням боржником поставки кранів  сторони дійшли згоди про розірвання вказаних договорів, про що уклали додаткові угоди від 08.08.2006 р.

В обгрунтування своїх грошових вимог до боржника кредитор посилається на те, що на виконання договорів на поставку кранів ним здійснена передоплата на суму 1 646 100,00 грн., про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків між боржником та кредитором станом на 08.08.2006 р.

Втім, матеріали справи не містять первинні докази, а саме платіжні документи, які підтверджують факт перерахування кредитором на рахунки боржника грошових коштів в якості передоплати.

Отже, в обґрунтування підстав виникнення заборгованості, вказаної в акті звірки взаєморозрахунків, кредитором не було надано жодних доказів.

За відсутності відповідних платіжних документів акт звірки взаємних розрахунків не може слугувати належним доказом та підтверджувати наявність дійсної заборгованості боржника перед кредитором.

Таким чином, в порушення приписів ст. 33 ГПК України кредитором не доведено наявність заборгованості боржника перед ним.

Колегія суддів зазначає, що в справі про банкрутство спір між сторонами не вирішується по суті, а лише встановлюються грошові вимоги кредитора.

Тому, у разі неподання до суду першої інстанції разом з відповідною заявою про грошові вимоги до боржника первинних доказів, що підтверджують такі вимоги, вони підлягають відхиленню судом.

Вказане не було враховано судом апеляційної інстанції, тому не можна вважати, що суд апеляційної інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про грошові вимоги Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" до боржника.

У зв'язку з чим, постанова суду апеляційної інстанції в частині розгляду грошових вимог Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" до боржника підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції в цій частині –залишенню без змін.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції відхилено грошові вимоги ТОВ "Істріан" до боржника на суму 3 187 804,02 грн.

Частково погоджуючись з відхиленням судом першої інстанції частини вимог названого кредитора на суму 445 332,67 грн., суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказані вимоги є вартістю матеріальних цінностей (шасі ТА 7ДТ 5700387), які згідно з актом від 09.09.2002 р. передавалось лише на відповідальне зберігання.

Втім, частково визнаючи грошові вимоги ТОВ "Істріан" до боржника на суму 2 742 471,35 грн., суд апеляційної інстанції посилався на те, що такі вимоги  ґрунтуються на невиконанні боржником умов договорів № 216 та № 216-А від 20.09.2000 р. та № 11-02/03 від 11.02.2003 р. щодо передачі кредитору комплексу робіт та надання послуг, вартості переданих кредитором на виконання договорів № 216 та № 216-А від 20.09.2000 р. товарно - матеріальних цінностей, рахунку фактури № ІС-0000010 від 14.04.2005 р. тощо.

Проте, такий висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності саме грошових, а не майнових, вимог ТОВ "Істріан" до боржника не може бути визнаний обґрунтованим.

Як вбачається, між боржником та кредитором були укладені договори підряду № 216 та № 216-А від 20.09.2000 р. та № 11-02/03 від 11.02.2003 р., відповідно до умов яких боржник зобов'язався виконати комплекс робіт, спрямованих на виготовлення вузлів та агрегатів для кранів певних марок.

Подані кредитором в обгрунтування своїх грошових вимог матеріали свідчать про те, що між кредитором та боржником склалися тривалі господарські відносини, які продовжують існувати.

При цьому, вказані договори підряду не розірвані в установленому чинним законодавством порядку та продовжують діяти.

В даному випадку відносно боржника введена процедура розпорядження майном боржника, яка не припиняє підприємницьку діяльність боржника та, відповідно, зобов'язання боржника за договором підряду підлягають виконанню в натурі.

Тільки з дня винесення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в силу ч. 1 ст. 23 Закону підприємницька діяльність боржника завершується та строк виконання всіх грошових зобов’язань банкрута є таким, що настав, тобто лише з моменту визнання боржника банкрутом зобов’язання (в широкому значенні за ст. 509 Цивільного кодексу України) боржника припиняються. Відповідні положення містить ст. 609 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що зобов’язання припиняються ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора).

Отже, ТОВ "Істріан" має майнові вимоги до боржника з виготовлення відповідної продукції, а не грошові.

Відповідно до ст. 1 Закону боржником є суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, а кредитором –юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Згідно з вказаною статтею грошове зобов'язання це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму.

Отже, зобов’язання боржника перед кредитором повинні мати грошовий характер.

Відтак, кредитори з майновими вимогами до боржника участь у справі про банкрутство не беруть.

При цьому, передані кредитором боржнику для виконання договорів підряду матеріали та комплектуючі, тобто давальницька сировина, має родові ознаки та є невід'ємною частиною зобов'язань боржника з виготовлення відповідної продукції.

Виходячи з аналізу положень ст. 1 Закону, до складу грошових зобов’язань не включаються речево-правові вимоги з повернення  індивідуально-визначеного майна або майна визначеного родовими ознаками, оскільки кредитор в цьому випадку має речево-правову вимогу, а не вимогу грошового характеру.

Таким чином, зазначений кредитор не позбавлений права звернутися до суду з позовом про спонукання боржника до виконання своїх зобов'язань за договорами підряду та лише у випадку визнання боржника банкрутом і, як наслідок, припинення договорів підряду такий кредитор вправі звернутися з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство.

За таких обставин справи висновок суду першої інстанції про відхилення вимог ТОВ "Істріан" визнається колегією суддів правомірним, тому постанова суду апеляційної інстанції в частині розгляду грошових вимог ТОВ "Істріан" до боржника підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції в цій частині –залишенню без змін.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, затверджуючи реєстр вимог кредиторів, судом першої інстанції включено грошові вимоги ТОВ "Технокран" до боржника у розмірі 1 652 706,50 грн., що становить суму основної заборгованості, у четверту чергу, а у розмірі 168 497,10 грн., що становить суми пені і неустойки, –у шосту чергу.

Втім, судом апеляційної інстанції змінено черговість задоволення грошових вимог ТОВ "Технокран" у розмірі 168 497,10 грн. та віднесено їх до четвертої черги, виходячи з того, що вказані вимоги відносяться до категорії безспірних грошових зобов’язань, встановлених на підставі рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2006 р. у справі № 22/434-05-11497 та підтверджених наказом цього ж суду від 27.02.2006 р., тобто до порушення справи про банкрутство.

Однак, з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Розмір неустойки (штрафу, пені) відповідно до ч.  2 ст. 15 Закону підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів окремо та задовольняється у шосту чергу відповідно до черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої ст. 31 Закону.

Прийняття судом рішення про стягнення з боржника суми неустойки (штрафу, пені) не змінює правової природи таких грошових зобов'язань.

Також, безспірний характер грошових вимог не відносить суму неустойки (штрафу, пені) до складу грошових зобов'язань у розумінні Закону та, відповідно, не змінює черговості їх задоволення.

Таким чином, незалежно від рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2006 р. у справі № 22/434-05-11497, сума неустойки (штрафу, пені), стягнена цим рішенням, підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів у шосту чергу.

У зв'язку з чим, постанова суду апеляційної інстанції в частині розгляду грошових вимог ТОВ "Технокран" до боржника не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому у вказаній частині вона підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції в цій частині –залишенню без змін.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції були відхилені грошові вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція" до боржника на суму 350 000,00 грн.

Визнаючи грошові вимоги вказаного кредитора на суму 115 016,60 грн. та включаючи їх до реєстру вимог кредиторів, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такі грошові вимоги підтверджені мировою угодою по припиненій справі про банкрутство боржника та актом заліку зустрічних однорідних вимог між боржником та кредитором, згідно з якого заборгованість боржника по цій справі перед скаржником складає саме 115 016,60 грн.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Як вбачається, ухвалою господарського суду Одеської області від 24.09.2002 р. у попередній справі №17-2-24-21-2/1017 про банкрутство боржника  затверджено мирову угоду від 11.09.2002 р., відповідно до п. 2.1 якої сума заборгованості перед кредитором четвертої черги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція" складає 350 000,00 грн.

В подальшому між боржником та кредитором були укладені контракти на здійснення боржником ремонтних робіт стрілових кранів, а також складений акт від 29.12.2006 р. про припинення взаємних зобов’язань шляхом заліку зустрічних однорідних  вимог на суму 234 983,40 грн.

У зв'язку з чим, сума грошових вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція" до боржника після заліку  зустрічних однорідних вимог становить 115 016,60 грн.

Вказані факти були встановлені Одеським апеляційним господарським судом в постанові від 28.08.2007 р. у справі №17-2-24-21-2/1017.

Зазначена постанова не скасована в установленому діючим законодавством порядку та є чинною.

Отже, факт наявності грошових вимог цього кредитора до боржника у розмірі 115 016,60 грн. має преюдиційне значення для даної справи та не підлягає повторному доведенню в силу ст. 35 ГПК України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у разі зміни або скасування постанови Одеського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 р. у справі №17-2-24-21-2/1017 постанова суду апеляційної інстанції у даній справі в частині розгляду грошових вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі "Запорізька атомна електростанція" до боржника може бути переглянута за нововиявленими обставинами в порядку ст. ст. 112  –114 ГПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції правомірно змінено ухвалу суду першої інстанції  та визнано грошові вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція" до боржника на суму 115 016,60 грн.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції були визнані грошові вимоги ТОВ "Юг-Сервіс-06" до боржника на суму 24 675 440,00 грн.

Погоджуючись з таким висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції  виходив з того, що рішенням господарського суду Одеської області від 25.09.2006 р. у справі №22/321-06-7911 встановлено, що вимоги ТОВ „ЮГ-Сервіс-06” до боржника з’явились 17.04.2006 р. та підтверджуються актом звірки взаємних розрахунків між кредитором та боржником від тієї ж дати.

Виходячи з аналізу ст. 14 Закону та ст. 35 ГПК України, заявлені у справі про банкрутство вимоги можуть підтверджуватися або рішенням суду чи іншого юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору, або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором.

У випадку, якщо по заявленим грошовим вимогам винесено рішення суду, факт наявності чи відсутності заборгованості боржника перед кредитором є встановленим та не потребує повторного доведення відповідно до ст. 35 ГПК України. Таке рішення оцінюються господарським судом, що розглядає справу про банкрутство, лише на предмет розміру заборгованості.

Як вбачається, рішенням господарського суду Одеської області від 25.09.2006 р. у справі №22/321-06-7911, яке набрало законної сили, стягнено з боржника на користь названого кредитора 24 675 440,00 грн.

Зазначене рішення не скасоване в установленому діючим законодавством порядку та є чинним.

Посилання боржника у справі в касаційній скарзі на те, що внаслідок прийняття рішення господарського суду Одеської області від 25.09.2006 р. у справі №22/321-06-7911 після порушення даної справи про банкрутство боржника заборгованість боржника перед кредитором, стягнена цим рішенням, є поточною заборгованістю, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону визнанню не підлягає, визнаються колегією суддів безпідставними.

Прийняття рішення суду про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості не змінює час виникнення грошових вимог кредитора до боржника.

Як вбачається з зазначеного судового рішення, грошові вимоги кредитора –ПП "Ліардон" до боржника, які в подальшому були передані новому кредитору – ТОВ „ЮГ-Сервіс-06” згідно з угодами про відступлення права вимоги, виникли до 17.04.2006 р., тобто до порушення даної справи про банкрутство боржника.

Враховуючи наведене, і суд першої інстанції, і суд апеляційної інстанції дійшли законного та обґрунтованого висновку щодо необхідності визнання грошових вимог  ТОВ „ЮГ-Сервіс-06” до боржника.

Разом з тим, колегія суддів також зазначає, що у разі зміни або скасування рішення господарського суду Одеської області від 25.09.2006 р. у справі №22/321-06-7911 ухвала суду першої інстанції в частині розгляду грошових вимог ТОВ „ЮГ-Сервіс-06” до боржника може бути переглянута за нововиявленими обставинами в порядку ст. ст. 112  –114 ГПК України.

За таких обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції правомірно залишено без змін ухвалу суду першої інстанції  в частині розгляду грошових вимог ТОВ „ЮГ-Сервіс-06” до боржника.

Підсумовуючи вищенаведене в сукупності, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції законно та обґрунтовано визнано грошові вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі "Запорізька атомна електростанція" до боржника, а також залишено без змін ухвалу суду першої інстанції в частині визнання грошових вимог ТОВ "Юг-Сервіс-06" до боржника.

У зв'язку з чим, постанова суду апеляційної інстанції в частині розгляду грошових вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі "Запорізька атомна електростанція" та ТОВ "Юг-Сервіс-06" підлягає залишенню без змін.

Між тим, суд касаційної інстанції вважає, що судом апеляційної інстанції незаконно та необґрунтовано визнано грошові вимоги Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", ТОВ "Істріан", ТОВ "Технокран" до боржника.

На підставі цього постанова суду апеляційної інстанції в частині розгляду грошових вимог названих кредиторів підлягає відповідній зміні, шляхом виключення з резолютивної частини положень про їх визнання.

У зв'язку з чим, ухвала суду першої інстанції в частині розгляду грошових вимог Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", ТОВ "Істріан", ТОВ "Технокран" має бути залишена без змін.

Враховуючи те, що постановою суду апеляційної інстанції, окрім оскаржених грошових вимог кредиторів: Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", ТОВ "Істріан", ТОВ "Технокран", Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція" та ТОВ "Юг-Сервіс-06", також було переглянуто ухвалу суду першої інстанції в частині грошових вимог ВАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" та Дочірньої компанії "Укртрансгаз" в особі Одеського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ "Прикарпаттрансгаз", останні можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції за окремими касаційними скаргами, поданими в установленому чинним законодавством порядку.

На підставі вказаного та керуючись ст. ст. 509, 609 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 14, 15, 31 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 33, 35, 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ВАТ "Холдінгова компанія "Краян" залишити без задоволення, а касаційну скаргу ТОВ "Укртекстильмаш" задовольнити частково.

2.          Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. у справі № 7-5/297-06-7817 в частині розгляду грошових вимог Дочірнього підприємства "Краян-Ніка" ВАТ "Холдінгова компанія "Краян", ТОВ "Істріан", ТОВ "Технокран" до боржника змінити, виключивши з резолютивної частини цієї постанови частини першу, другу та третю.

3.          Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2007 р. у справі № 7-5/297-06-7817 в частині розгляду грошових вимог Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі "Запорізька атомна електростанція" та ТОВ "Юг-Сервіс-06" до боржника залишити без змін.

Головуючий                                                                           Б.М. Поляков

Судді                                                                                  Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко