Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________________________________________
________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "01" листопада 2007 р.
Справа № 11/59-НА

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Маріщенко Л.О.

при секретарі Бондар В.А.

за участю представників сторін:

від позивача Конончук О.В. дор. від 15.01.07 №1362

від відповідача не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Чижівська паперова фабрика" (с.Чижівка Новоград-Волинського району)

до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції (м. Новоград-Волинський)

про скасування податкових повідомлень-рішень №/2 від 07.04.2006року та №/2 від 20.12.2005 року

В судовому засіданні 18.10.07 р. оголошувалась перерва до 01.11.07 р. з викликом сторін.

Позивачем подано позов про скасування податкових повідомлень-рішень№/2 від 07.04.2006р. та №/2 від 20.12.2005р. про визначення суми податкових зобов'язань та визнання не дійсною суми встановленої заборгованості по податку з доходів фізичних осіб.(а.с.35-40)

16.02.2007р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 20.12.2005р., №/1 від 27.02.2006р., №/2 від 07.04.2006р., №/0 від 20.12.2005р., №/1 від 27.02.2006р., №/2 від 07.04.2006р. (а.с.105).Аналогічна заява подана 03.05.07 р. ( а.с. 112  т.1).

Оскільки, дана заява не суперечить вимогам ст.50,51 КАС України справа вирішується в межах уточнених позовних вимог.

Представником відповідача надано відзив, в якому позовні вимоги заперечив в повному обсязі як заявлені безпідставно. (а.с.99-100)

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем по справі на підставі направлення від 05.12.2005р. №729/13-044 було проведено планову комплексну документальну перевірку позивача по питанню правильності утримання та нарахування податку з доходів фізичних осіб, податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період з 01.10.2004р. по 30.09.2005р.

Під час перевірки відповідачем встановлено порушення пп."а" п.19.2 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб"

- в сумі 311,55 грн. за неправомірне надання соціальної пільги при звільненні працівників в місяць звільнення та невірного вирахування податку із заробітної плати;

- в сумі 14,82 грн. стосовно не утримання 13 відсотків податку з виплат приватному нотаріусу;

- в сумі 38,01 грн. стосовно не утримання 13% податку зі сплачених за рахунок підприємства сум адміністративних штрафів;

Крім того відповідачем було донараховано суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

На підставі даної перевірки було складено податкові повідомлення-рішення №/0 від 20.12.2005р., №/0 від 20.12.2005р.

Дані повідомлення-рішення були оскаржені позивачем. Рішенням про результати розгляду первинної скарги повідомлення-рішення були залишені без змін та прийняті нові за №№/1 від 27.02.2006р. та №/1 від 27.12.2006р.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся зі скаргою до ДПА у Житомирській області. Рішенням про результати розгляду скарги повідомлення-рішення були залишені без змін та прийняті нові за №№/2 від 07.04.2006р. та №/2 від 07.04.2006р.

Позивач ґрунтує свої вимоги на підставі наступного.

Щодо неправомірного надання соціальної пільги працівникам фабрики в місяць їх звільнення та невірного відрахування, позивач зазначив, що правомірно застосував пільгу по відношенню до працівників фабрики в місяць їх звільнення, оскільки в п.4. "Порядку надання документів та їх склад при застосуванні податкової соціальної пільги" зазначається саме словосполучення "з місяця їх звільнення", що на його думку, не передбачає собою припинення пільги з моменту звільнення працівника.

Однак, відповідно до п.4 "Порядку надання документів та їх склад при застосуванні податкової соціальної пільги" пільга починає застосовуватися працедавцем з податкового місяця, в якому платник податку подав працедавцю заяву про її застосування з відповідними документами, і зупиняється з податкового місяця, в якому платник податку подав заяву про відмову від пільги або припинив трудові відносини з таким підприємством.

Тобто, в місяці якому працівник подав заяву про звільнення пільга не застосовується, що цілком вірно відповідач зазначив в акті перевірки.

Щодо не утримання 13% податку з виплат приватному нотаріусу на суму 14,82 грн. позивач вказав, що згідно довідки приватного нотаріусу Люлевича А.І., він самостійно сплатив суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 13% від усіх доходів отриманих ним від зайняття підприємницькою діяльністю пов'язану з вчиненням нотаріальних дій. Приватні нотаріуси є самостійними платниками податку на прибуток з доходів фізичних осіб на загальних підставах, тому позивач вважає, що не являється податковим агентом по відношенню до нотаріуса.

Разом з тим, у відповідності до п.1.9 ст.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" незалежна професійна діяльність - діяльність, що полягає в участі фізичних осіб у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, так само як діяльності лікарів (у тому числі стоматологів, зубних техніків), адвокатів, приватних нотаріусів, аудиторів, бухгалтерів, оцінників, інженерів чи архітекторів та помічників зазначених осіб або осіб, зайнятих релігійною (місіонерською) діяльністю, іншій подібній діяльності, за умови якщо такі особи не є найманими працівниками чи суб'єктами підприємницької діяльності, які згідно з абзацом другим пункту 1.8 цієї статті прирівнюються до найманої особи.

Згідно із Законом об'єктом оподаткування платника податку є загальний місячний та/або річний оподатковуваний дохід, у тому числі дохід, одержаний від здійснення незалежної професійної діяльності на території України (пп. "з" п. 1.3 ст. 1, статті 3 та 4 Закону).

Тобто, діяльність приватних нотаріусів оподатковується на загальних підставах визначених даним Законом.

Однак, згідно з п. 1.15 та пп. 8.1.1 п. 8.1 Закону N 889-IV податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок до бюджету від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст. 7 Закону. Тобто якщо послуги приватного нотаріуса оплачують податкові агенти, то вони зобов'язані утримати податок з доходів фізичних осіб з усієї виплачуваної суми.

Тобто, позивач, як податковий агент, повинен був керуватися пп.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону, нарахувати, утримати та сплатити податок до бюджету від суми доходу приватного нотаріуса.

Стосовно не утримання 13% податку зі сплачених за рахунок підприємства сум адміністративних штрафів, позивач вважає, що оскільки відповідно до п.3.1.1 ст.3 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" основною умовою визначення поняття доходу є отримання платником податку у власність або нарахування на його користь чи набуття незаконним шляхом коштів чи майна, а в даному випадку не відбувалась передача чи нарахування на користь фізичних осіб будь-яких цінностей, тому підприємство правильно не утримало податок.

Разом з тим, слід зазначити, що оскільки позивачем були сплачені суми адміністративних штрафів за своїх працівників, то дані суми відповідно до них будуть додатковим благом, що відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються платнику податку його працедавцем, якщо такий дохід не є заробітною платою чи виплатою, відшкодуванням чи компенсацією за цивільно-правовими угодами, укладеними з таким платником податку.

Згідно пп.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону До складу загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо.

Таким чином, позивачем були не правильно застосовані норми податкового законодавства, а саме не включено суми адміністративних штрафів сплачених за посадову особу підприємства до складу місячного оподаткованого доходу цієї посадової особи.

Щодо донарахованих сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів позивач вказав, що вантажний автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4502, на який відповідач нарахував податок, був відчужений підприємством у 1996 році згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу, на балансі підприємства вказаний автомобіль не знаходиться, у підзвіті матеріально-відповідальних осіб не перебуває і не використовується підприємством з 1996 року.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що за позивачем в органах державної реєстрації рахується 5 одиниць транспортних засобів, а розрахунок по податку з власників транспортних засобів подано на 4.

Згідно ст.1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як заявленим безпідставно.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову відмовити

Постанова господарського суду Житомирської області набирає законної сили в строки, встановлені ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя
Маріщенко Л.О.

дата складання  06.11.07 р.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу