ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2007 р.
№ 4/543-11/110

Вищий  господарський  суду  України  в складі колегії

суддів:
Грейц К.В. –головуючого,
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.,

розглянувши касаційну скаргу
ПМП "Лотос"

на  постанову
від 06.09.2007

Львівського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду Львівської області  № 4/543-11/110

за позовом
ПМП "Лотос"

до
ПП "Сихів-Львів"

про
стягнення 206164,80 грн.

за участю представників:
- позивача

Гудзюка В.Я.

- відповідача
Ксьодзик І.І., Ксьондзика П.Г.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 05.06.2007 у справі № 4/453-11/110 (суддя І.А.Сало), залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2007 (колегія суддів у складі головуючого судді Кравчук Н.М., суддів Гнатюк Г.М., Мирутенко О.Л.),  провадження у справі зупинено на підставі п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України, матеріали справи вирішено направити до прокуратури міста Львова з метою встановлення достовірності фактів, викладених в позовній заяві № 18 від 05.04.2007.

Ухвала та постанова у справі мотивовані тим, що сторонами було подано суперечливі документи стосовно даного спору, в зв’язку з чим доцільність надсилання слідчим органам представлених сторонами матеріалів пов’язана з неможливістю суду їх об’єктивно оцінити.

Не погоджуючись з  ухвалою та постановою у справі, ПМП "Лотос" в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати, як прийняті з порушенням і невірним застосуванням ст. 79 ГПК України.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що, за його переконанням, спір у справі стосується стягнення збитків за неналежне виконання договірних зобов'язань експедитором (відповідачем), відповідальність якого за договором транспортного експедирування передбачена статтею 934 ЦК України і наступає за порушення договору незалежно від дій перевізника (стаття 618 ЦК України), в зв’язку з чим спір, який виник між замовником та експедитором, не повинен вирішуватися в залежності від дій перевізника, який не доставив вантаж, отже, посилання судів на суперечливість даних в представлених документах не пов’язане з вирішенням спору по суті, адже, відповідно до ст. 933 ЦК України з’ясування суперечностей в транспортних документах, в разі їх сумнівності, покладається на експедитора, однак, відповідач прийняв на себе договірні зобов’язання, за неналежне виконання яких і повинен нести відповідальність.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне мале підприємство "Лотос" звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства "Сихів-Львів" про стягнення вартості втраченого вантажу у сумі 206164,80 грн., відвантаженого 12.01.2007 позивачеві за товарно-транспортною накладною 02 АБВ № 078 на виконання умов укладеного між сторонами договору від 11.01.2007 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажу по маршруту Одеса-Тернопіль.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про припинення провадження у справі, оскільки, на думку відповідача, вантажоперевезення не відбулось, а позовні вимоги базуються на фіктивних документах, наданих вантажовідправником - ТОВ "Міжнародною групою морепродуктів", зокрема, як вважає відповідач, товарно-транспортна накладна 02 АБВ № 078 не відповідає вимогам чинного законодавства.

Приймаючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для надсилання матеріалів до слідчих органів є втрата належного позивачеві вантажу, однак, сторонами подані суперечливі дані, які можуть свідчити про крадіжку.

Колегія суддів зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі:  обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'яза ний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів (п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Однак, виходячи зі змісту норми ст. 79 ГПК України, необхідною передумовою для застосування такого необов’язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розглядові по суті заявлених позовних вимог, а надіслання матеріалів справи до слідчих органів можливо відповідно до ст. 90 ГПК України, якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку.

Проте, погодитись з мотивами зупинення провадження у даній справі не можна, оскільки, факти, які, можливо, будуть встановлені у порядку кримінального розслідування, були б обов’язковими для господарського суду лише у випадку, коли б предметом спору були цивільно-правові наслідки винних дій.

У даному ж випадку предметом заявленого позову є вимоги щодо наявності чи відсутності у відповідача зобов’язання за договором транспортного експедирування з оплати вартості недоставленого перевізником позивачеві вантажу, отже, висновки з цього питання суд може зробити незалежно від наслідків кримінального розслідування на підставі оцінки доказів, представлених сторонами або зібраних з власної ініціативи при розгляді цієї справи, а тому зупинення провадження по справі з наведених мотивів не можна визнати обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зі змісту оскаржуваних судових актів не вбачається, що суд першої або апеляційної інстанції самостійно виявили у діяльності будь-яких підприємств порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку.

При цьому, зупиняючи провадження у справі, суди послались не неможливість об’єктивної оцінки поданих матеріалів справи, що не входить до повноважень прокуратури м. Львова, адже, згідно ст. 43 ГПК України саме господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, і ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили, отже, оцінка доказів є компетенцією господарського суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій не були позбавлені можливості здійснити розгляд справи по суті заявлених позовних вимог, оскільки підстави для зупинення провадження у справі за нормою п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК України відсутні, а, отже ухвала та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа - направленню для розгляду по суті до господарського суду першої інстанції.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу  України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2007 у справі господарського суду  Львівської області № 4/543-11/110 та ухвалу від 05.06.2007 у цій справі скасувати.

Справу направити на розгляд суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ПМП "Лотос" задовольнити.

Головуючий суддя                                                           К.В.Грейц

Судді                                                                                  С.В.Бакуліна

О.І.Глос