донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.11.2007 р.                                                                           справа №4/244

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Гончарова Н.О., довіреність № б/н  від 24.04.2007року,

від відповідача:
Беневська І.В., довіреність № 287  від 03.09.2007року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливно-заправна компанія "Валді" м.Донецьк

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
20.08.2007 року

по справі
№4/244

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливно-заправна компанія "Валді" м.Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Маз-транс" м.Донецьк

про
стягнення 34 373 грн. 45 коп

у судовому засіданні оголошувалась перерва на    14.11.2007року  о 9:15

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Паливно - заправна компанія “Валді” м.Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Маз-транс” м.Донецьк про стягнення суми штрафних санкцій:  0,5% від суми боргу за кожний день прострочки виконання у розмірі 29187грн.55коп, 3% річних в сумі 479грн.80коп.; суми моральної шкоди у розмірі 4706грн.10коп.; витрат пов’язаних з  веденням справи №43/334  у розмірі 17417грн.44коп. / арк. справи 2-3/.

Рішенням від 20.08.2007року господарський суд Донецької області у справі №4/244 / суддя Гринько С.Ю./ частково задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Паливно-заправна компанія “Валді” м. Донецьк; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЗ-Транс” м.Донецьк 107,70грн. штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання.

Рішення мотивоване тим, що господарський суд Донецької області рішенням від 06.12.2006р. у справі № 43/334 вирішив спір, предметом якого було виконання зобов’язань, взятих на себе сторонами за договором купівлі-продажу № 05/06-2 від 05.06.2006р., яким стягнув з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЗ-Транс” на користь кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю “Паливно-заправна компанія  “Валді” заборгованість в розмірі 25681,86грн., штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання в сумі 11556,84грн. та 3% річних в сумі 189,97грн. за невиконання договору купівлі-продажу № 05/06-2 від 05.06.2006р; у відповідності з статтею 85 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду вступило в закону дію після розгляду справи Вищим господарським судом України від 22.05.2007року. Починаючи з 23.05.07р. до часу звернення позивача з позовом –16.07.2007р. боржник не виконав умови договору в добровільному порядку, тому суд вважає вимоги кредитора щодо стягнення штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання законні, але штраф мусить бути стягнутий за вказаний період, тобто за 23 дня, що становить 107,70грн. з урахуванням суми боргу –10681,86грн., стягненої судом за рішенням від 06.12.2006р. та частково сплачено відповідачем 26.06.07р. в сумі 5000грн. і 27.06.07р. в сумі 10000грн.

Суд відмовив позивачу в задоволені вимог щодо стягнення річних відсотків, так як вважає, що Цивільним кодексом України не передбачено одночасне нарахування процентів відповідно до статей 536 та 625 ЦК України, оскільки вони різні за змістом.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 4706,10грн., суд відмовив в цій частині позову, виходячи з того, що моральна шкода, як свідчить з позовної вимоги, пов’язана з порушенням немайнових прав, але відповідних доказів, що свідчать про факти, які порочать ділову репутацію або завдають шкоди інтересам підприємству, позивачем не представлено. В матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про дії відповідача, направлені на розповсюдження відомостей, що не відповідають дійсності та підрив ділової репутації підприємства.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат пов’язаних з  веденням справи, оскільки  договір на надання юридичних послуг, на який посилається позивач , як на підставу своїх вимог, стосується не тільки витрат, які ним понесені в результаті невиконання відповідачем умов конкретного договору  - № 05/06-2, в результаті чого за рішенням господарського суду встановлена відповідальність відповідача, а стосуються і інших умов договору, які не мають причинного зв’язку з справою № 43/334. За договором на надання юридичних послуг вбачається, що ТОВ “Валді”Експерт” здійснює всю правову роботу на підприємстві позивача за що передбачена оплата за кожен місяць. Сума нарахованої та виплаченої винагороди, яка становить 17417,44грн., не обґрунтована і не підтверджено, що всі кошти були сплачені за реально виконану роботу, пов’язану з конкретним договором № 05/06-2 від 05.06.06р., який був предметом спору за справою № 43/334.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Паливно - заправна компанія “Валді” м.Донецьк  в апеляційній скарзі просить  скасувати рішення господарського суду Донецької області від 20.08.2007року у справі №4/244 та прийняти нове рішення, яким  стягнути з відповідача суму штрафних санкцій:  0,5% від суми боргу за кожний день прострочки виконання у розмірі 29187грн.55коп, 3% річних в сумі 479грн.80коп.; суму моральної шкоди у розмірі 4706грн.10коп.; витрати пов’язані з  веденням справи у розмірі 12500грн.82коп. / арк. справи 55-56/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за період з 17.08.2006року до 14.11.2006року пеня боржником була виплачена, правомірність її нарахування визнано постановою Вищого господарського суд у справі №43/334; у справі №4/244 позивач просить стягнути пеню за невиконаня того ж самого зобов’язання, що й у справі №43/334, але за інший період –з 15.11.2006року по 04.07.2007року; ствердження суду відносно неправомірності стягнення одночасно пені та 3% річних  є безпідставним; договір №10/08-1 від 10.09.2006року на надання юридичних послуг  стосується виключно відносин з ТОВ “Маз - Транс”; відносно недоведеності моральної шкоди , позивач зазначає, що відповідачем до Куйбишевського районного відділу внутрішніх справ  було подано заяву, у якій викладались  недостовірні відомості про підприємство позивача, таким чином, дії відповідача були умисно спрямовані на розповсюдження недостовірних відомостей про позивача та завдання підприємству моральної шкоди, вказані факти дійшли до відома контрагентів позивача, через що відношення до підприємства змінилось, кількість угод значно зменшилось, що стало наслідком неотримання можливого прибутку.

Представник  Товариства з обмеженою відповідальністю “Маз-транс” м.Донецьк вважає рішення господарського суду Донецької області від 20.08.2007року у справі №4/244 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на правомірність нарахування пені саме за 23 дні, порушення позивачем ст. 232 Господарського кодексу України в частині незастосування при нарахуванні пені шестимісячного строку позовної давності; оплату основної заборгованості та штрафних санкцій за рішенням господарського суду Донецької області від 06.12.2006р. у справі № 43/334.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України  на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню  в частині суми пені, відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням від 06.12.2006року господарський суд Донецької області у справі №43/334 задовольнив позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю “Паливно - заправна компанія “Валді” м.Донецьк  до Товариства з обмеженою відповідальністю “Маз-транс” м.Донецьк про стягнення основної заборгованості у сумі 25 681,86 грн., штрафу у сумі 11 556,84 грн. та 3% річних у сумі 189,97 грн., а всього 37 428,67 грн. в зв’язку невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю “Маз-транс” м.Донецьк своїх зобов’язань по оплаті нафтопродуктів, поставлених йому Товариством з обмеженою відповідальністю “Паливно - заправна компанія “Валді” м.Донецьк  на підставі договору купівлі - продажу - №05/06-2. / арк. справи 10-11, том1/.

Рішення господарського суду Донецької області від 06.12.2006року у справі №43/334 вступило у законну силу у відповідності з статтею 85 Господарського процесуального кодексу України після розгляду справи Вищим господарським судом України від 22.05.2007року./ арк. справи 17-18/.

У відповідності зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти встановлені рішенням господарського суду  / іншого органу , який вирішує господарські спори/ під час розгляду  однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням від 06.12.2006року у справі №43/334 встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю “Паливно - заправна компанія “Валді” м.Донецьк  та Товариством з обмеженою відповідальністю “Маз-транс” м.Донецьк укладений договір купівлі - продажу  №05/06-2.

У відповідності з вимогами  п.3.2 договору №05/06-2 від 05.06.2006року, що укладений між сторонами, покупець / відповідач/ зобов’язується протягом “1” / одного/ дня з моменту отримання рахунку –фактури  здійснити належну оплату продукції, вказаної у рахунку –фактурі та специфікації. Датою отримання рахунку  покупцем є дата виписки рахунку.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.05.2007року у справі №43/334, в якій спір розглядався між тими ж сторонами, встановлено, що відповідно до акту приймання  дизельного палива по якості від 21.08.2006року №02 рахунок –фактура  №ВА - 003981 від 14.08.2006року передано відповідачеві 19.08.2006року.

Тобто, датою отримання рахунку –фактури є 19.08.2006року. Саме з цієї дати у відповідача виник обов’язок оплатити поставлений товар. А у позивача відповідно виникло право вимагати даної оплати.

Як встановлено судом першої інстанції у рішенні від 06.12.2006року у справі №43/334 відповідач належним чином не виконав свої зобов’язання за договором №05/06-2 від 05.06.2006року, оплату суми 25681грн.86коп. не здійснив, вона підлягає стягненню у примусовому порядку за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, фактично відповідач сплатив суму боргу з урахуванням пені та 3% річних, що стягнута  нього з рішенням   господарського суду Донецької області від 06.12.2006року у справі №43/334, платіжними дорученнями №845 від 26.06.2007року в сумі 5000грн., №858 від 27.06.2007року в сумі 10000грн., №869 від 04.07.2007року у сумі 10681грн.85коп., № 879 від 04.07.2007року в сумі 12239грн.11коп.

Предмет позову - стягнення суми штрафних санкцій:  0,5% від суми боргу за кожний день прострочки виконання за період з 15.11.2006року по 04.07.2007року  у розмірі 29187грн.55коп, 3% річних за цей же період в сумі 479грн.80коп.; суму моральної шкоди у розмірі 4706грн.10коп.; юридичні витрати пов’язані з  веденням справи №43/334  у розмірі 17417грн.44коп. / арк. справи 2-3/.

Згідно п. 6.2 договору  у разі порушення  умов оплати винна сторона зобов’язується оплатити іншій стороні пеню в розмірі0,5 % від суми невиконаного або неналежним чином виконаного  зобов’язання за кожний день прострочки виконання зобов’язання.

За рішенням господарського суду Донецької області від 06.12.2006року у справі №43/334 пеня стягнута за період з 17.08.2006року до 14.11.2006року, у даній справі пеня стягується за період з 15.11.2006року по 04.07.2007року.

Відповідно до частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Оскільки відповідач отримав рахунок –фактуру 19.08.2006року; позивач первісно у справі №43/334 заявляв позовні вимоги відносно стягнення пені за період з  17.08.2006року до 14.11.2006року, дані позовні вимоги задоволені; нарахування санкцій триває тільки протягом шести місяців, інший строк договором не передбачений; суд першої інстанції прийшов до невірного висновку відносно стягнення суми пені тільки за 23 дні.

Судовою колегією Донецького апеляційного господарського суду задовольняться позовні вимоги відносно стягнення суми пені за період з 15.11.2006року по 19.02.2007року   в сумі 1148грн. 30коп.

Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється  від відповідальності  за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції  за весь час прострочення, а також 3% річних  від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором

Оскільки відповідач  свої зобов’язання за договором купівлі –продажу належним чином не виконав,  фактично оплатив суму боргу, що стягнута з нього за рішенням суду у справі №43/334, тільки   платіжними дорученнями №845 від 26.06.2007року в сумі 5000грн., №858 від 27.06.2007року в сумі 10000грн., №869 від 04.07.2007року у сумі 10681грн.85коп., № 879 від 04.07.2007року в сумі 12239грн.11коп. позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 457грн.  / з урахуванням уточненого розрахунку/ підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог щодо стягнення  витрат пов’язаних з  веденням справи №43/334  у розмірі 17417грн.44коп.судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

У відповідності зі ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати   складаються   з  державного  мита,  сум,  що підлягають сплаті за проведення  судової  експертизи,  призначеної господарським судом,  витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката,  витрат  на  інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Тобто, ст. 44 Господарського процесуального кодексу України в складі судових витрат передбачає  витрати, пов’язані з оплатою послуг адвоката та інших витрат.

Крім того, відшкодовуються не будь-які витрати на оплату праці адвокату та інші витрати, а саме ті, яких зазнала сторона  на оплату послуг адвокату у зв’язку з розглядованою справою.

У даному випадку позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача витрати пов’язані з веденням справи №43/334, тоді як,  справа , що розглядається судом у даний час - №4/244, що унеможливлює задоволення таких вимог.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в цій частині наявністю  укладеного між позивачем та ТОВ  “Валді-Експерт”  договору № 10/08-1 від 10.08.2006р. на надання юридичних послуг.

Відповідно п.2.3 договору для виконання доручень призначається юрисконсульт Гончарова Н.А.

Ствердження позивача відносно нанесення йому діями відповідача моральної шкоди також є безпідставним виходячи з наступного.

Відповідно до умов статті 23 Цивільного кодексу України, відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру.

Тобто, під моральною шкодою слід  розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Підставами для відшкодування моральної шкоди є наявність самої реальної шкоди, противоправна поведінка особи, яка заподіяла цю шкоду, причинний зв’язок та вина відповідача. Позивач має довести наявність решти цих підстав для відшкодування нанесеної шкоди, яка на розгляд позивача виникла внаслідок приниження честі, гідності, а також ділової репутації юридичної особи.

Відповідно до умов статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що, як виходить з позовної вимоги, позивач посилається на моральну шкоду, що пов’язана з порушенням немайнових прав, але відповідних доказів, що свідчать про факти, які порочать ділову репутацію або завдають шкоди інтересам підприємства, позивачем не представлено.

Матеріали справи не містять документів, які би свідчили про дії відповідача, направлені на розповсюдження відомостей, що не відповідають дійсності та підрив ділової репутації підприємства.

Будь-яких відомостей, що порочать ділову репутацію або завдають шкоди інтересам підприємства,  рішення або постанови  суду не містять.

Посилання позивача на той факт, що відповідачем до Куйбишевського районного відділу внутрішніх справ  було подано заяву, у якій викладались  недостовірні відомості про підприємство позивача, таким чином, дії відповідача були умисно спрямовані на розповсюдження недостовірних відомостей про позивача та завдання підприємству моральної шкоди також не приймається судовою колегією Донецького апеляційного господарського суду, оскільки дана заява та докази її направлення у матеріалах справи відсутні,  відсутні на будь-які рішення, що винесені відповідним органом на підставі цієї заяви, які б підтверджували нанесення даними діями відповідача моральної шкоди позивачу.

З урахуванням викладеного судова колегія Донецького апеляційного господарського суду приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення  витрат пов’язаних з  веденням справи №43/334 та моральної шкоди, але помилково відмовив у задоволені позовних вимог щодо стягнення 3% річних та стягненні пені тільки за 23 дні, позовні вимоги в цій частині, а саме 3% річних за період 15.11.2006року по 04.07.2007року    в сумі 457грн.  / з урахуванням уточненого розрахунку/   та пеня за період 15.11.2006року по 19.02.2007року   в сумі 1148грн. 30коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання позову в сумі 160грн.53коп., інформаційно –технічне забезпечення судового процесу в сумі 3грн.54коп. витрати по сплаті державного мита  за подання апеляційної скарги в сумі 80грн.26коп. відносяться на Товариства з обмеженою відповідальністю “Маз-транс” м.Донецьк.

Керуючись  ст. ст. 43, 49, 53, 77, 99, 101, 102, 103, 105, 122 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Паливно - заправна компанія “Валді” м.Донецьк задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.08.2007року у справі № 4/244 скасувати частково.

Позовні вимоги щодо стягнення пені за період 15.11.2006року по 19.02.2007року в сумі 1148грн. 30коп., 3% річних за період з 15.11.2006року по 04.07.2007року в сумі 457грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “МАЗ-Транс” м.Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Паливно - заправна компанія “Валді” м.Донецьк  пеню за період 15.11.2007року по 19.02.2007року   в сумі 1148грн. 30коп., 3% річних в сумі 457грн; витрати по сплаті держмита за подання позову в сумі 160грн.53коп., інформаційно –технічне забезпечення судового процесу в сумі 3грн.54коп.; витрати по сплаті державного мита  за подання апеляційної скарги  в сумі 80грн.26коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Господарському суду Донецької області у відповідності з приписами ст. 122 Господарського процесуального кодексу України видати наказ.

Товариству з обмеженою відповідальністю “Паливно - заправна компанія “Валді” м.Донецьк  повернути без виконання  наказ господарського суду Донецької області від 31.08.2007року у справі №4/244 про стягнення  107,70грн. штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, державне мито –102 грн. та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС