ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.11.2007  року                                                                      Справа № 11/292

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Баннової Т.М.

суддів                                                   Парамонової Т.Ф.

Семендяєвої І.В.

за присутністю секретаря

судового засідання                              Міхальчук О.А.

та за участю

представників сторін:

від позивача                                         Бур'ян О.В., дов. від 05.08.2005 № 1184

від відповідача                              Коряк І.Ю., дов. від 19.07.2007 б/н

розглянув

апеляційну скаргу                              Суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної

особи Маркіної Лілії Петрівни, с. Лиман

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  28.08.2007

у справі                                        № 11/292 (суддя Москаленко М.О.)

за позовом                                   ВАТ „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку

№ 8 м. Старобільськ Луганської філії

до  відповідача                                   Суб’єкта підприємницької діяльності –

фізичної особи Маркіної Лілії Петрівни, с. Лиман

про                                                   стягнення 619 грн. 62 коп.

За результатами розгляду апеляційної скарги Луганський апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів, що призначена розпорядженнями голови суду від 14.09.2007 та 08.10. 2007

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” в особі Центру електрозв’язку № 8 м. Старобільськ Луганської філії (далі –ВАТ „Укртелеком”)  звернувся до господарського суду  Луганської області з  позовом про стягнення з Приватного підприємця Маркіної Лілії Петрівни, с. Лиман Луганської області (далі –ПП Маркіна Л.П.)  заборгованості за надані позивачем послуги електрозв’язку у період з січня 2007 по квітень 2007 у сумі 612 грн. 69 коп. та пені за період 21.02.2007 по 31.05.2007 у сумі 6 грн. 93 коп. згідно укладеного сторонами договору від 28.09.2004 № 6100804 (далі –договір).

Заявою від 28.08.2007 позивачем зменшено суму позовних вимог до 529 грн. 62 коп., у зв’язку з тим, що відповідачем після пред’явлення позову сплачена сума 90 грн. 00 коп.

Рішенням місцевого господарського суду від 28.08.2007 позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача борг у сумі 522 грн. 69 коп., пені у сумі 6 грн. 93 коп., судові витрати у загальній сумі 220 грн. 00 коп.

Мотивоване дане рішення положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, Закону України „Про телекомунікації”, Граничних тарифів на надання в користування каналів електрозв’язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг, затверджених Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв’язку України  від 21.02.2006 № 202 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.03.2006 за № 218/12092 (далі –Граничні тарифи 1), Граничних тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги на період з 01.11.2006, затверджених Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв’язку України  від 05.05.2006 № 258 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 29.06.2006 за № 767/12641 (Граничні тарифи 2), листом –роз’ясненням Національної комісії з питань регулювання зв’язку України від 27.10.2006 № 01-7453/104, умовами договору.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність за матеріалами справи надання позивачем відповідачеві послуг електрозв’язку на суму 612 грн. 69 коп., надання відповідачеві рахунків на оплату наданих позивачем послуг, наявності заборгованості відповідача за послуги, яка була частково, у сумі 90 грн., погашена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду.

Доводи відповідача, викладені в обґрунтування заперечень на позов, судом не прийняті до уваги.

Провадження у справі, в частині стягнення 90 грн. 00 коп., місцевим господарським судом припинено на підставі п. 1-1 ч. 80 Господарського процесуального кодексу України.

ПП Маркіна Л.П. не погодилась з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу про скасування рішення та прийняття нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог її заявник посилається на не повне з’ясування судом всіх обставин, що мають істотне значення для справи, визнання встановленими недоведених позивачем обставин, порушення норм матеріального права, що, за доводами скаржника, призвело до прийняття неправильного рішення. Мотивує скаржник свої вимоги за апеляційною скаргою положеннями ст.ст. 42, 57, 64 Конституції України, ст.ст. 6, 32, 37, 39, 62, 68 Закону України «Про телекомунікації», ст.ст. 10, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» від 09.08.2005 №720. ПП Маркіна Л.П. вважає, що рішення суду першої інстанції було винесено без достатнього обґрунтування позовних вимог, без застосування норм Закону України «Про захист прав споживачів», що призвело до порушення її конституційних прав та законодавства України.

Згідно апеляційної скарги жодним із додатків до договору, які є його складовими частинами, не передбачено виділення відповідачеві одного телефонного каналу тональної частоти та розмірів оплати за ці послуги. При укладенні договору жодних застережень з приводу надання особливих послуг зв’язку, особливостей телефонного номеру та інше позивачем не було зазначено.

За твердженням скаржника, позивачем також не доведено, що підприємство зв’язку надавало відповідачу послуги із виділення одного телефонного каналу тональної частоти та, що саме ПП Маркіною Л.П. була замовлена ця послуга. Оспорює скаржник надання тонального каналу зв’язку і орендодавцеві приміщення, де знаходиться телефон. Також, за твердженням відповідача, не були доведені позивачем і обставини щодо підписання Додаткової угоди про зміну тарифів, у тому числі за користуванням тональним каналом, хоча, як зазначає ПП Маркіна Л.П., суд першої інстанції визнав ці обставини встановленими.

Висновок суду щодо не заперечення отримання відповідачем рахунків на оплату даних послуг, на думку скаржника, не відповідає дійсності, оскільки, за доводами ПП Маркіної Л.П., відповідних рахунків  вона не отримувала, доказів одержання рахунків відповідачем позивач до суду не надав. Також, скаржник посилається на те, що нею, навіть, було сплачено набагато більшу суму, а ніж це необхідно було згідно з умовами договору, з врахуванням додаткової угоди до договору від 11.09.2006, якою встановлено абонентську плату за основний телефон у розмірі 14 грн. 30 коп. без ПДВ або 17 грн. 16 коп. з ПДВ. Збільшення позивачем вказаної суми з грудня 2006 року до 30 грн. 74 коп. скаржник вважає необґрунтованим.

Позивач доводи відповідачки за апеляційною скаргою оспорює, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити оскаржуване рішення без змін. Посилається позивач на безпідставність доводів відповідача щодо необізнаності з приводу «особливості»її телефону та неотримання нею рахунків на надані телекомунікаційні послуги, оскільки суду позивачем були надані копії реєстрів на доставку рахунків на телекомунікаційні послуги юридичним особам за період з листопада 2006 по квітень 2007. Також, безпідставними, на думку позивача, є посилання відповідача на неотримання нею додаткової угоди, згідно якої змінюються тарифи на послуги зв’язку, оскільки, як стверджує ВАТ «Укртелеком», незалежно від того підписана чи не підписана відповідачем додаткова угода, тарифи застосовуються у зв’язку з тим, що вони затверджені у встановленому діючим законодавством порядку і позивач не має право їх не застосовувати.

Розглянув матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, заслухав представників сторін, дослідив правильність застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Спір між сторонами стосується виконання відповідачем обов’язків за договором по оплаті наданих позивачем послуг електрозв’язку. За твердженням позивача відповідачем, у порушення вимог п. 4.1 договору, не сплачена вартість послуг, отриманих за період з січня 2007 по квітень 2007.

Як вбачається з матеріалів справи, договір сторонами укладено на строк з 28.09.2004 по 28.09.2009 на термін дії оренди відповідачем приміщення на підставі договору від 01.09.2004 №4, укладеного ним з Дочірнім торгівельно-виробничим підприємством «Коопторг»Старобільської райспоживспілки (далі –ДТВП «Коопторг»).

Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості обґрунтовані положеннями Граничних тарифів 2 та Роз’ясненнями Національної комісії з питань регулювання зв’язку України від 27.10.2006 № 01-7453/104, відповідно до яких до абонентів, телефони яких встановлені у селах та селищах міського типу, що підключені до АТС міст і райцентрів додатково до абонентської плати за користування телефонним апаратом стягується плата за користування одним каналом відповідно до позиції 7 ст. 2 Граничних тарифів 1 . За твердженням позивача, відповідач є саме таким абонентом, про що йому відомо, що підтверджено заявою відповідача про переоформлення телефону від 28.09.2004.

Граничними тарифами 1 (позиція 24 статті 5) абонентська плата у розмірі 25 грн. 62 коп. встановлена за основний телефонний апарат, підключений до окремої лінії (при бронюванні номеру телефону та лінії у магістральному і розподільчому кабелі) абонентам місцевої телефонної мережі міст та райцентрів.

Проте, умови про надання відповідачеві окремої лінії договір сторін не містить. Відсутні також дані умови і за змістом договору, що був укладений позивачем із ДТВП «Коопторг».

За змістом додатку № 4 від 14.07.2006 до типового договору № 6100804 абонентська плата у розмірі 14 грн. 30 коп. без ПДВ позивачем пропонована за основний телефон сільський.

Про оплату абонентської плати за основний телефон сільський  зазначено і у рахунку позивача за листопад 2006 року. Тобто за умовами договору у користування відповідачеві наданий номер, який є сільським. Заява відповідача від 28.04.2005, на яку посилається позивач вказані обставини не спростовує. Позивач надавав відповідачеві послуги, які не передбачені договором та мають іншу ціну. Отже, у даному випадку має місце не зміна тарифу, яка відповідно до умов п. 4. 1 договору можлива за відсутністю згоди сторін, а зміна виду послуг, яка потребує обов’язкового узгодження сторонами відповідно до положень ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України, згідно яких зміна договору  допускається лише за згодою сторін.

З врахуванням викладеного, обставин для застосування позивачем абонентської плати у розмірі згідно Граничних тарифів 2 судова колегія не вбачає.

Судом першої інстанції викладені обставини не враховані, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Судові витрати по справі підлягають віднесенню на позивача відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу суб’єкта підприємницької діяльності фізичної особи Маркіної Лілії Петрівни на рішення господарського суду Луганської області від 28.08.2007 по справі № 11/292 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 28.08.2007 по справі № 11/292 скасувати.

3. У задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”, м. Київ, бульвар Шевченка, 18 в особі Центру електрозв’язку, Луганська область, м. Старобільськ, № 8, вул. Леніна, ідентифікаційний код 01182820 на користь суб’єкта підприємницької діяльності фізичної особи Маркіної Лілії Петрівни, зареєстрованої за адресою: с. Лиман Старобільського району Луганської області, вул. Пізника, 1а, мешкає за адресою: с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, вул. Нафтовиків, 2а, ідентифікаційний код витрати по держмиту за апеляційною скаргою в сумі 51 грн.

Доручити господарському суду Луганської області надати відповідний наказ.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                  Т.М.Баннова

Суддя                                                                      Т.Ф. Парамонова

Суддя                                                                       І.В. Семендяєва