ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У  Х  В  А  Л  А

23.11.07 р.                                                                                 № 4/15-63

Суддя господарського суду Донецької області - Гринько С.Ю. розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом  -          Приватного підприємства “Носто” м. Донецьк

до відповідача -     Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селідове

про стягнення 83150,00грн. заборгованості

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство “Носто” м. Донецьк звернулось до господарського суду з позовом до Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селідове про стягнення 83150,00грн. заборгованості, яка виникла при виконанні трьох господарських договорів №1 від 08.01.2002року,  №101 від 20.02.2002року, №102 від 22.02.2002року, тобто позивачем об’єднано декілька позовних вимог та в позовній заяві не конкретизовано, при виконанні якого саме договору із зазначених позивачем виникла сума заборгованості за товар, що може суттєво утруднити вирішення спору.

Пункт 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 14 “Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита”, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993року №15 при сплаті державного мита шляхом перерахування з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення посвідчується написом (поміткою) кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету __ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Додана до позовної заяви квитанція від 04.08.2006року не може вважатись належним доказом оплати державного мита, оскільки не відповідає вимогам п. 14 Інструкції.

Згідно із вимогами статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви мають додаватись документи, які підтверджують сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до статті 47-1 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Вищого господарського суду України.

На виконання вказаної норми Постановою Кабінету Міністрів України №411 від 29.03.2002 був визначений розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Пунктом 36 статті 8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік” №489-V від 19.12.2006р. встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2007 рік у частині доходів є надходження від оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах.

Таким чином, протягом 2007року витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу мають перераховуватись до Державного бюджету, а належним доказом сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу відповідно є платіжний документ, який свідчить про перерахування вказаних коштів на рахунки відкриту в органах Державного казначейства України.

З урахуванням викладеного, платіжна квитанція від 25.09.2006року про перерахування 118,00грн. на користь Державного підприємства „Судовий інформаційний центр” (ВАТ „Банк Універсальний” м. Львів) не є належним доказом сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Таким чином, позовна заява подана без додержання вимог ст. ст. 54-57 ГПК України та відповідно до приписів п. п. 4,10 ст. 63 ГПК України підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. п. 4,10 ст.63 ГПК України, суд –

У х в а л и в :

Повернути позовну заяву Приватного підприємства “Носто” м. Донецьк до Державного підприємства “Селидіввугілля” м. Селідове  про стягнення 83150,00грн. заборгованості і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя                                                                                         Гринько С.Ю.