ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2007                                                                                   Справа № 19/160(30/332)-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідача)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Жигало О.С., довіреність № 180-2007 від 03.09.07;

від відповідача - Селяков О.В., юрисконсульт, довіреність № 785 від 20.07.07,

Шляєв І.В., юрисконсульт, довіреність № 74 від 01.01.07;

від третьої особи - не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 86);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   закритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа", м. Київ   на  рішення  господарського суду  Дніпропетровської  області від 29.10.07р.  у справі № 19/160(30/332)-07

за позовом  закритого акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа", м. Київ

до державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

3я особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Меркс", м. Черкаси

про   стягнення 11233 грн. 88 коп.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 19.12.2007 року, за згодою представників позивача та відповідача, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Закрите акціонерне товариство “Українська страхова компанія “Княжа”, м. Київ звернулося з позовом до державного підприємства “Придніпровська залізниця”, 3-тя особа: товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс”, м. Черкаси про стягнення 11233,88 грн. сплаченого страхового відшкодування.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2007 року по справі № 19/160(30/332)-07 (суддя Петренко І.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності (6-ть місяців) звернення до залізниці з позовом. Відповідно до умов договору страхування вантажу № 09/01-3-06/23 від 25.07.2006 року, укладеного між позивачем та вантажовідправником, товариством з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс” вантаж був застрахований від страхового ризику втрати. Втрати вантажу не було, а мала місце лише недостача вантажу.

Не погодившись із рішенням, позивач подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до статті 27 Закону України “Про страхування”, статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, відповідно до статті 110 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, залізниця несе відповідальність за збереження  вантажу від часу його прийняття для перевезення, і до моменту видачі одержувачу, особою, відповідальною за завдані страхувальнику збитки є державне підприємство “Придніпровська залізниця”.

Відповідач вважає доводи скаржника безпідставними, просить залишити рішення без змін.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала, представник в судове засідання не з”явився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників позивача і відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Між “Українською страховою компанією “Княжа” (Черкаська філія) та товариством з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс” укладено договір страхування вантажів від 20.07.2006 року № 09/01-23, відповідно до пункту 1.1 якого, предметом цього Договору є встановлення основних умов здійснення страховиком страхування вантажів страхувальника, згідно Правил № 09/01 “Добровільного страхування вантажів” в редакції від 01.09.1997 року. По кожному окремому (конкретному) перевезенню страховик приймає на страхування вантажі, що перевозяться, від втрат або ушкодження всього чи частини застрахованого вантажу, на умовах і від ризиків, зазначених в конкретному договорі страхування вантажу та відповідній заяві-анкеті страхувальника.

У відповідності з генеральним договором № 09/01 страхування вантажів, між Черкаською філією Української страхової компанії “Княжа” та товариством з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс” укладений договір страхування вантажу від 25.07.2006 року № 09/01-3-06/23.

Страховий захист діє з пункту  - станція Черкаси Одеської залізниці по пункт - станція Промислова, відкрите акціонерне товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг”; маршрут перевезення: станція –Черкаси Одеської залізниці –станція Кривий Ріг Придніпровської залізниці; вага вантажу –52600 кг, загальна вартість вантажу та страхова сума –55756,0 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс” відвантажило на адресу відкритого акціонерного товариства “Міттал Стіл Кривий Ріг” по залізничній накладній № 41074535 брухт чорних металів вид № 500/322, вагою нетто 52600 (брутто 75300, тара с.бр. 22700).

Видача вантажу вантажоодержувачу –відкритому акціонерному товариству “Міттал Стіл Кривий Ріг”, здійснювалась залізницею відповідно до статті 52 Статуту залізниць України з перевіркою маси вантажу, при цьому виявлена недостача, про що складено комерційний акт від 29.07.2006 року БН № 713302/110.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося не з його вини.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно до частини 2 статті 130 Статуту залізниць України право на пред”явлення до залізниці претензій та позовів мають: б) у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач –за умови пред”явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до статті 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред”явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред”явлення претензій і позовів засвідчується переуступним надписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи –довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Вантажоодержувач (відкрите акціонерне товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг”) вчинив на залізничній накладній № 41074535 переуступний напис на право пред”явлення позову вантажовідправнику –товариству з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс” (третій особі по справі).

Страховим актом № 962/06 від 09.10.2006 року недостача вантажу по відправці № 41074535 визнана “страховим випадком”, і визначений розмір суми відшкодування –11233,88 грн.

Платіжним дорученням від 31.10.2006 року № 985 УСК “Княжа” перерахував товариству з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс” страхове відшкодування у сумі 11233,88 грн.

Вантажоодержувач – відкрите акціонерне товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг” та товариство з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс”, який передано право звертатися з позовами до залізниці по відправці № 41074535, до суду з позовом про стягнення збитків від недостачі, не зверталися.

Відповідно до статті 27 Закону України “Про страхування”, статті 993 Цивільного кодексу України  до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Звертаючись до суду з позовом, закрите акціонерне товариство “Українська страхова компанія “Княжа”, м. Київ не надало доказів (довіреність) передачі йому права подачі позовів до залізниці, яке в свою чергу передано від відкритого акціонерного товариства “Міттал Стіл Кривий Ріг” до товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма Меркс”.

Колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не надані докази передачі йому права пред”явлення позову до залізниці про стягнення збитків від недостачі вантажу, що передбачено статтею 133 Статуту залізниць України, позивач не мав права звертатися з таким позовом до залізниці, у зв”язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, і те, що судом першої інстанції відмовлено в позові з інших підстав, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2007 року по справі № 19/160(30/332)-07 підлягає скасуванню.

Державне мито за перегляд справи по апеляційній скарзі, так як позовні вимоги задоволенню не підлягають, покладається на скаржника.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 49, 101-105  Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2007 року по справі № 19/160(30/332)-07 скасувати.

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                          О.М.Лисенко

Суддя                                                                                О.М.Виноградник

Суддя                                                                                О.В.Джихур