ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.11.2007
Справа № 5/178

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді:  Лотоцької Л.О.  (доповідач)

суддів:
Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С.

при
секретарі судового засідання Ролдугіній Н. В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник,
довіреність №1308  від 14.05.07;

від
відповідача:  Ваганова Л.В. генеральний
директор, наказ №522-к  від 16.11.05;

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградського
обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб
України", м. Кіровоград на рішення господарського суду Кіровоградської
області від 05.10.2007 року у справі № 5/178

за позовом:
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград

до відповідача: Кіровоградського
обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України",
м. Кіровоград

про розірвання договору оренди  нежитлового приміщення № 5 від 01.01.2007
року, стягнення заборгованості в сумі 24 397,00 грн. та зобов'язання звільнити
приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 05.10.2007 року (суддя Шевчу О. Б.)  повністю задоволено позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, а саме: розірвано договір оренди нежитлового
приміщення № 5 від 01.01.2007 року, укладений між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 та Кіровоградським обласним дочірнім підприємством державної
акціонерної компанії "Хліб України", в особі директора Ваганової
Людмили Валентинівни; зобов'язано Кіровоградське обласне дочірнє підприємство
державної акціонерної компанії "Хліб України" звільнити приміщення,
розташоване поАДРЕСА_1та передати його в повне розпорядження Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1; стягнуто з Кіровоградського обласного дочірнього
підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в сумі 23
400 грн. 00 коп., неустойку в сумі 883 грн. 75 коп., а також державне мито в
сумі 328 грн. 00 коп. та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.10.2007 року
скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд при прийнятті  рішення керувався тим фактом, що
заборгованість відповідача за договором оренди є фактом доведеним. В своїх
запереченнях на позов відповідач наголошував, що підставою для сплати оренди є
акт приймання передачі фактично наданих послуг, який є обов'язковим документом
згідно вимог пункту 5.3.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств»та статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Даний документ позивачем до суду не надавався і тому в
бухгалтерському та податковому обліку такої
кредиторської заборгованості у відповідача не рахується, що
підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, наданим відповідачем.

Позивач відзив на апеляційну скаргу
не надав.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 30.10.2007 року апеляційна скарга прийнята
до розгляду, її розгляд призначено у судовому засіданні на 27.11.2007 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін, перевіривши відповідність оскарженого рішення
нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

01 січня 2007 року між Приватним
підприємцем ОСОБА_1 -орендодавець, та Кіровоградським обласним дочірнім
підприємством державної акціонерної компанії "Хліб України" -орендар,
було укладено договір № 5 оренди нежитлового приміщення (далі - Договір),
відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає у тимчасове платне
користування, а орендар приймає по двосторонньому акту (додаток № 2  до даного договору) без права суборенди
кімнати та коридор загальною площею 86,7 м2, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, у 5-ти поверховому будинку.

Відповідно до пункту 3.1.1 Договору
орендодавець зобов'язався в строк до 01.01.2007 року передати об'єкт,
звільнений від усіх розташованих у ньому служб, товарно-матеріальних цінностей
орендодавця та третіх осіб, приведений у відповідність до вимог протипожежної
безпеки та санітарно-технічних норм, орендарю по акту приймання-передачі
(додаток № 2  до даного договору).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується актом
прийому-передачі приміщення у оренду від 01.01.2007 року, який підписаний
сторонами та скріплений печатками підприємств, копія якого знаходиться в
матеріалах справи (а.с.15).

Пунктами 4.1, 4.3 Договору  визначено, що орендар сплачує орендодавцю  щомісячно орендну плату за об'єкт в сумі 3
900,00 грн. у місяць. Орендар вносить орендну плату, зазначену у пункті 4.1
даного договору, щомісячно у вигляді авансових платежів  до 10 числа поточного місяця шляхом
готівкового розрахунку або перерахування грошових коштів на розрахунковий
рахунок орендодавця.

Відповідач свої зобов'язання щодо
сплати орендної плати позивачу за період
березень-серпень 2007 року не виконав, доказів, які б спростовували
даний факт суду ані першої, ані апеляційної інстанції не надав.

На момент звернення позивача до
господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою сума
заборгованості відповідача по сплаті орендної плати складала 23 400,00 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу
України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог
щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених
цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до
умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до  звичаїв  ділового обороту або інших вимог, що
звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Пунктом 3 статті 285 Господарського
кодексу України встановлено, що орендар зобов'язаний берегти орендоване майно
відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та
своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Частиною 1 статті 286 Господарського
кодексу України  встановлено, що орендна
плата -це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути
змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Враховуючи вищевикладене,
Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає, що місцевий
господарський суд дійшов обґрунтованого висновку та правильно задовольнив
позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості по
орендній платі у розмірі 23 400,00 грн.

Відповідно до пункту 3.2.12 Договору
орендар зобов'язався сплачувати орендну плату у визначені  договором строки.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
у разі пропуску орендарем строку оплати, зазначеного у розділі 4 даного
договору, орендар сплачує з наступного дня за кожен календарний день
прострочення платежу орендодавцю неустойку в розмірі 0, 5% від суми
заборгованості, але не більш  ніж
подвійна ставка НБУ.

Частиною 1 статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»передбачено, що
платники грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

На підставі наведеного,
Дніпропетровський апеляційний господарський суд також вважає правильним
висновок суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача неустойки у сумі 883,75 грн.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
орендодавець у разі пропуску орендарем строку сплати орендної плати, який
передбачений розділом 4 даного Договору, має право вимагати невідкладного
припинення договору оренди об"єкту з його звільненням та передачею в повне
розпорядження орендодавця.

Пунктом 3 статті 291 Господарського
кодексу України передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою
сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково
розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання
договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 188 Господарського кодексу
України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або
договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір,
повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона
договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у
двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати
спір на вирішення суду.

На виконання вимог статті 188
Господарського кодексу України позивачем 15.08.2007 року було направлено
відповідачу претензію від 14.08.2007 року (а.с.38) зі змісту якої вбачається,
що в зв'язку з порушенням умов договору № 5 від 01.01.2007 року та невиконанням
зобов'язань по оплаті оренди позивач пропонував відповідачу розірвати Договір
та звільнити орендоване приміщення. Факт надсилання позивачем вказаної
претензії на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком УДППЗ
«Укрпошта»№ 5683 від 15.08.2007 року, який знаходиться в матеріалах справи
(а.с.39).

Відповідач відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу України
доказів, які б підтвердили факт надсилання Кіровоградським обласним
дочірнім підприємством державної акціонерної компанії "Хліб України"
позивачу відповіді на претензію від 14.08.2007 року не надав, тобто у позивача
є право вирішувати питання щодо розірвання Договору  у судовому порядку.

Статтею 611 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

В силу частини 2 статті 773
Цивільного кодексу України якщо наймач користується річчю, переданою йому у
найм, не за її призначенням або з порушенням умов  договору найму, наймодавець має право
вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до частини 2 статті 651
Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є
таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

З урахуванням приписів частини 1 статті 283
Господарського кодексу України не сплата відповідачем орендної плати за
Договором є істотним порушенням його умов, оскільки позивач значною мірою
позбавлений того, на що він розраховував при укладенні спірного Договору, а
саме на отримання прибутку у вигляді орендної плати.

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, враховуючи наведені вище обставини, вважає, що господарський
суд Кіровоградської області при задоволенні позовних вимог в частині розірвання
договору оренди № 5 від 01.01.2007 року повністю з'ясував обставини справи,
правильно застосував норми матеріального права та дійшов вірного висновку.

Частиною 4 статті 291 господарського
кодексу України встановлено, що правові наслідки припинення договору оренди
визначаються  відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно з пунктом 1 статті 785
Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Тобто обґрунтованим є висновок суду
першої інстанції щодо зобов'язання відповідача звільнити приміщення та передати
його в повне розпорядження позивача.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на пункт 5.3.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку
підприємств»та статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», вважає, що для сплати орендної плати позивач обов'язково
мав надати відповідачу акт приймання-передачі фактично наданих послуг. Оскільки
позивачем вказані акти не надавалися, то у відповідача в бухгалтерському та
податковому обліку такої кредиторської заборгованості не рахується.

Дане твердження відповідача
Дніпропетровським апеляційним господарським судом до уваги не приймається,
оскільки ані чинним законодавством України, ані укладеним між сторонами
договором оренди не передбачений обов'язок орендодавця надавати орендарю акти
приймання-передачі наданих послуг, тільки на підставі яких останній має
здійснювати орендну плату за об'єкт оренди.

У пункті 4.3 Договору сторони
узгодили, що орендар вносить орендну плату щомісячно у вигляді саме
авансових платежів до 10 числа поточного місяця, що унеможливлює виникнення
обов'язку у відповідача по сплаті орендної плати після надання позивачем акту
приймання-передачі фактично наданих послуг, оскільки зазначений акт не
може складатися на майбутнє, тоді як відповідач зобов'язався здійснювати
орендну плату наперед.

Окрім того, Закони України «Про
оподаткування прибутку підприємств»та «Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»не регулюють господарські відносини, що виникають у процесі
оренди майна.

Тобто підстави, для скасування
оскарженого рішення, передбачені статтею 104 Господарського процесуального
кодексу України, відсутні.

З огляду  на викладене та керуючись статями 103-105
Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградського
обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб
України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 05.10.2007 року у справі № 5/178 залишити без
змін.

Головуючий суддя
Л. О. Лотоцька

Суддя
Р. М. Бахмат

Суддя
О. С. Євстигнеєв