СУД
РІШЕННЯ

"15" листопада 2007 р.

Справа №  4/288

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Хилька Ю.І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
№4/288

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промарго",                         смт. Олександрівка
Кіровоградської області

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, с. Нижчі Верещаки Олександрівського району Кіровоградської
області

про стягнення вартості безпідставно
набутого майна на суму 18250 грн. та вартість виконаного за зобов'язанням на
суму  5911 грн. на загальну суму  24161 грн.

Представники сторін

від позивача - участі не брали. В
судовому засіданні  21.09.2007 року
та  17.10.2007 року - Евенко  Т.П. довіреність б/н від 27.08.2007 року.

від відповідача - ОСОБА_1,
особисто;

від відповідача - ОСОБА_2,
довіреність № б/н  від 28.09.07.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Промагро" звернулось до господарського суду з
позовом про  повернення  безпідставно набутого майна  фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 на суму   18250 грн.,
вартість виконаного позивачем за зобов'язанням в розмірі 5911 грн.
та   судових  витрат.

В удовому засіданні представник
позивача  позовні вимоги підтримав
повністю.

В наданих суду 18.09.2007 року
письмових поясненнях, відповідач  не
визнав вимоги позивача, вважає за необхідне закрити провадження по справі,
оскільки   господарським судом раніше вже
приймалось  рішення  по справі №16/220 про спір  між тими ж сторонами про той же  предмет і з тих самих  підстав і вказане рішення  є чинним.

Дослідивши матеріали справи, додані
сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2006 року між відкритим
акціонерним товариством "Промагро" (в подальшому-орендодавець,
позивач) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) укладено
договір № 1 оренди свиноферми (договір оренди).

За умовами договору оренди (п.
1.1.) орендодавець передає в користування орендарю на один рік для здійснення
господарської діяльності поголів'я свиней у кількості 232 голови вагою 10 845
кг та приміщення свиноферми, вартістю після капремонту в розмірі 133 460, 00
грн.

На виконання умов договору
орендодавець згідно акту прийому-передачі № 1 від 02.01.2006 року передав, а
орендар прийняв поголів'я свиней, а саме: свиноматки - 26 голів - 3460 кг. -
34600, грн., свинки та кабанчики на відгодівлі - 113 голів - 6530 кг -65300,00
грн., хряки - 2 голови - 390 кг - 3900,00 грн. та поросята до 2-х місяців - 93
голови - 465 кг - 23250,00 грн., а разом 232 голови загальною вагою 10 845 кг.
на суму 127050,00 грн.

При складанні акту
приймання-передачі свиней сторони також обумовили, що ціни, встановлені при
прийомі поголів'я вважати дійсними і при передачі, за умови збереження
структури та кількості поголів'я.

Умовами договору сторони
передбачили, що у випадку припинення даного договору приміщення свиноферми та
поголів'я свиней повертається орендарем орендодавцю станом на 31.12.2006 року у
кількості 250 голів вагою 11 486кг, а саме: свиноматки - 40 голів вагою 5
000кг, свині на відгодівлі - 97 голів вагою 5 181кг, хряки - 2 голови вагою
390кг та свині до 2-х місяців - 111 голів вагою 915 кг. Приміщення свиноферми і
поголів'я свиней вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання
сторонами акту прийому-передачі.

При цьому, обов'язок по складенню
акта прийому-передачі покладається на сторону, яка передає приміщення свиноферми
та поголів'я свиней другій стороні договору (п. п. 2. 4., 2. 5.).

Також, орендар згідно до п.4.5
договору відшкодовує за власний рахунок вартість використаної електроенергії,
вартість послуг по ремонту орендованого приміщення та використання транспорту
орендодавця, і сплачує купівлю корму для свиней.

В період дії договору 02.06.2006
року відповідач звернувся до позивача  з
заявою про розірвання договору оренди свиноферми № 1 від 02.01.2006 року,
однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобов'язань, акт
прийому-передачі, передбачений п. 2. 4. договору, відповідач не склав.

Враховуючи заяву відповідача,
орендодавець призначив комісію у складі п'яти осіб, якою 22.06.2006 року
прийнято на зберігання поголів'я свиней, про що було складено відповідний акт,
підписаний орендарем, зі змісту якого вбачається передача орендарем орендодавцю
245 голів поросят - заліковою вагою 3 270 кг, 9 голів свиней  на відгодівлі
вагою 730 кг,  25 голів свиней
вагою 2 350 кг, 22 голови свиноматки - вагою 2 310 кг, 1 голови кабана вагою 80
кг, 2 голів кнурів вагою 280 кг, всього 304 голови заліковою вагою 9 020 кг. та
приміщення  свиноферми (претензії по
якому  відсутні).

За наведених обставин, позовні
вимоги обґрунтовуються, зокрема, приписами
ст.1212 Цивільного кодексу України про те, що особа, яка набула майно
або  зберегла  його
у  себе  за
рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це  майно. Особа зобов'язана повернути майно і
тоді, коли підстава, на  якій воно було
набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача
майна,  потерпілого,  інших осіб
чи  наслідком  події.

Крім того, положення цієї глави
застосовуються також до вимог про
повернення виконаного за недійсним правочином; витребування  майна
власником  із  чужого
незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у
зобов'язанні;   відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

За приписом ст. 1213 Цивільного
кодексу України набувач зобов'язаний
повернути  потерпілому
безпідставно  набуте майно в натурі.  У
разі  неможливості  повернути  в
натурі  потерпілому
безпідставно  набуте майно  відшкодовується  його
вартість,  яка  визначається на момент розгляду судом справи
про повернення майна.

Постановою Вищого Господарського
Суду України від 18.01.2007р. по справі №6/220 встановлено, що за своїм змістом
дана угода сторін має риси договору управління майном, за яким відповідно до
ст. 1029 Цивільного кодексу України одна сторона (установник управління)
передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а
друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління
цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи
(вигодонабувача).

До того ж, за вищезазначеним
договором відповідачу надавався в управління єдиний майновий комплекс - приміщення
свиноферми.

Відповідно до вимог ст.ст.1031,
1035 ЦК України договір управління майном укладається в письмовій формі.
Істотними умовами договору управління майном є: перелік майна, що передається в
управління; розмір і форма плати за управління майном.

За своєю правовою природою договір
укладений сторонами також містить ознаки договору оренди, правовідносини в
якому регулюються параграфом 5 Господарського кодексу України та главою 58
Цивільного кодексу України.

Згідно ч.ч.  1, 6
ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди
застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 785 Цивільного
кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Господарським судом враховується,
що рішенням господарського суду Кіровоградської
області  від  25.04.2007 року  по справі №16/220 визнано недійсним договір
№1 від  02.01.2006 року, укладений  між учасниками спору на майбутнє, тому  положення
вказаного  договору стосовно  правовідносин сторін до визнання в
судовому  порядку  договору недійсним   підпадають під  регулювання
ст. 628 ЦК України і фактично сторонами укладено договір оренди приміщення
свиноферми, який  містить елементи різних
договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у договорі
застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства
про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі.

За умовами укладеного сторонами
договору в оренду відповідачу передана відповідно до змісту ст.ст. 180, 184,
185, 188 Цивільного кодексу України, індивідуально визначена, неспоживча,
складна річ.

Відповідно до акту ревізії від
22.06.2006 р. відповідач фактично повернув поголів'я свиней з порушенням
обумовлених договором оренди структури, кількості та ваги поголів'я.

Відповідно до змісту ст. 16
Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки в результаті порушення її
майнового праву та інтересу, має право на їх відшкодування.

Господарським судом не приймається
до уваги та розцінюється як
необґрунтоване посилання відповідача в наданих суду поясненнях на те, що
14.06.2006 р. ним було передано поголів'я свиней в кількості 304 голови вагою, яка
є значно більшою, ніж зазначена в акті ревізії - 9052 кг., оскільки  ці пояснення не заслуговують на увагу,
враховуючи те, що даний акт підписано самим відповідачем, без будь яких
зауважень.

Крім того, господарський суд
звертає увагу на те, що відповідач не виконав свого обов'язку за договором щодо
передачі предмету оренди згідно акту прийому-передачі, ініціатива складення
якого договором покладалась саме на відповідача. Відповідач не був позбавлений
можливості повернути поголів'я свиней за складеним ним актом та визначенням і
зазначенням ваги кожної з голів свиней.

Як пояснив відповідач в судовому
засіданні, він дійсно припустився помилки і не склав передбачений договором
відповідний акт передачі поголів'я свиней по фактичній вазі після подання заяви
про розірвання договору оренди.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193
Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів; не допускається одностороння
відмова від виконання зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем повернуто поголів'я свиней з порушенням його структури, що
відповідно вплинуло на вагу свиней та загальну вартість майна.

Враховуючи наведене вище,
господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача збитків в сумі 17 930,00 грн. не є обґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

При цьому господарським судом
враховується, що за приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу
України  кожна сторона повинна довести
ті, обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Згідно до положень ст.34
Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позовні вимоги обґрунтовуються
актом приймання-передачі свиней по договору №1 від 02.01.2006 року (а.с.17) та
актом ревізії поголів'я свиней станом на
22.06.2006 року (а.с.18).

Вказані  акти
господарським  судом не можуть
бути прийняті в якості  доказів   по справі, оскільки вони не відповідають
вимогам ч.1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні”, згідно до якої підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первісні
документи, які  фіксують  здійснення господарських  операцій. Первинні  документи повинні  бути складені під  час здійснення господарських операцій, а якщо
це неможливо - безпосередньо після
її  закінчення.

Крім того, господарським судом
враховується, що Законом України “Про бухгалтерський  облік
та  фінансову звітність в  Україні” та Наказом  Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року “Про затвердження Положення
про  документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку” визначено, що
єдиним належним та допустимим
доказом здійснення
господарської  операції  може бути саме первинний документ з суворо
визначеними  Законом  реквізитами:
назвою підприємства, установи від
імені якої складено документ, назва документа (форми),  код форми, дата і місце складання, зміст
господарської операції та  її вимірники
(у  натуральному і вартісному  виразі), посади,  прізвища, підписи  осіб,
відповідальних  за  здійснення господарської операції і  складання первинного документа,
особистий  підпис або інші дані, які
дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у господарській  операції.

Позивачем не спростовано пояснення
відповідача, що  акти
приймання-передачі  та ревізії поголів'я
складались представниками сторін без фактичного переважування поголів'я, тобто  викладені в них  результати
щодо ваги переданих і отриманих від
відповідача свиней є приблизними.

Натомість, на підтвердження своїх
доводів  відповідач  посилається на  дані
про те, що  згідно до акта від
02.01.2006 року  він прийняв хряки в  кількості
2 голів загальною вагою 390 кг, а при проведенні ревізії станом на
22.06.2006 року виявлені  кнури в
кількості 2 голови загальною вагою 280 кг, що не може відповідати   принципу розумності при оцінці таких
обставин.

Господарський суд не може  приймати рішення  на  підставі  припущень або вірогідних висновків, яким  фактично
є  надані  позивачем
докази про наявність
недостачі  свиней  в живій
вазі  в  розмірі
1825 кг (10845-9020).

Вимоги позивача щодо стягнення
заборгованості за змішаним договором управління та оренди щодо  вартості спожитої відповідачем
електроенергії, вартості майна та автопослуг в сумі 6505,00 грн. також є
обґрунтованими частково та підлягають до задоволення  частково враховуючи наступне.

Станом на 25.05.2006 року сторонами
при проведенні звірки взаємних розрахунків, підтверджено наявність
заборгованості  відповідача в
розмірі  3677 грн. без визначення
структури  цієї заборгованості.

Наявність на розмір
заборгованості  відповідачем не
спростовано, тому суд приходить до переконання про  обґрунтованість позовних вимог  в частині стягнення з  відповідача
3677 грн.

Крім того, 26.05.2006 року  відповідачем
отримано  корми на суму  995 грн. 20 коп., вартість яких також
підлягає до стягнення з  відповідача.

Посилання відповідача на
необхідність виключити з суми заборгованості
вартості  кормів  на суму
1206 грн. 40 коп. та   понесених
ним  витрат на суму  2493 грн.94 коп. для облаштування водопроводу
до приміщення свиноферми, господарським судом не приймаються  до уваги та розцінюються як  необґрунтовані, оскільки відповідачем не
подано  суду документального
підтвердження  проведення вказаних
господарських операцій саме за дорученням позивача або наявності   крайньої необхідності провести затрати на
придбання кабелю, водопровідного   шлангу
чи труб для потреб по виконанню обов'язків по управлінню майном  позивача.

За приписом ст.1043  Цивільного кодексу України управитель
відповідає за завдані збитки, якщо не доведе, що вони виникли внаслідок
непереборної сили, винних дій установника управління або  вигодонабувача.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на
відповідача пропорційно до розміру
задоволених  позовних вимог.

Господарським  судом
залишається  без задоволення  клопотання
позивача про забезпечення позову викладене в заяві  від
27.08.2007 року  шляхом накладення
арешту на майно відповідача, оскільки позивачем не  наведено доказів про те, що    невжиття таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення   господарського
суду.

Посилання позивача на скасування
заходів забезпечення позову по справі №16/220 як на підставу для  вжиття
таких заходів по справі №4/288 є помилковим, оскільки в рішенні господарського
суду  від 25.04.2007 року  питання про скасування  запобіжних заходів не розглядалось, а
резолютивна частина вказаного рішення викладена наступним чином:  Визнати недійсним договір № 1 оренди
свиноферми  від 2.01.2006р., укладений
між товариством з обмеженою відповідальністю “Промагро”, смт. Олександрівка
Кіровоградської області та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, с. Нижчі
Верещаки Олександрівського району Кіровоградської області  на майбутнє.

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Повернути товариству з обмеженою
відповідальністю “Промагро”, смт. Олександрівка вул. Леніна, 67/17
Кіровоградської області, р/р 2431 в ТВБВ №4 ЦВ ПІБ м. Кіровограда,
МФО 323301, код 32427722 із державного бюджету
УДК у м. Кіровограді, ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, рах.
0002 ідентифікаційний код 24145329, код бюджетної класифікації:
22090200, символ звітності банку 095 державного мита в сумі 63 грн.81 коп.,
надлишково сплачене платіжним дорученням
№ 15 від 28.07.2006р., яке залишається у справі.

Натомість, господарський  суд
виходячи  з   рішення
господарського суду  від
25.04.2007 року  по справі №16/220  вважає за необхідне, залишити  без задоволення   викладене в запереченні на позов
(а.с.35-36), в письмових поясненнях (а.с.47) та в  клопотанні від 17.10.2007 року прохання про
закриття провадження у справі у зв'язку з наявністю рішення по справі №16/220
від 25.04.2007 року, оскільки як вбачається з матеріалів вказаної справи, спір
було розглянуто між тими ж сторонами, але про інший предмет і з інших  підстав.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні 17.10.07 р. оголошувалась
перерва до 15.11.2007 р. до 11 год. 00 хв.

Керуючись ст.ст. 49, 68, 82-85,
116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (27311, Кіровоградська область, Олександрівський район, с.
Нижчі Верещаки, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1, ідентифікаційний НОМЕР_2) на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагро"   (27300, Кіровоградська область, смт.
Олександрівка, вул. Леніна, 67/17, р/р 2431 в територіальному
відокремленому безбалансовому відділенні № 4 центрального відділення
Промінвестбанку м. Кіровограда, МФО 323301, ідентифікаційний код 32427722)
заборгованість в розмірі  4672 грн. 20
коп., суму сплаченого державного мита в розмірі   46 грн.72 коп. та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу  в розмірі  22 грн. 82 коп.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 85 НОМЕР_2 України
рішення господарського  суду  набирає
законної  сили після закінчення  десятиденного
строку з дня його прийняття,  а у
разі, якщо  у  судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну  частини  рішення,
воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з
дня   підписання  рішення, оформленого відповідно до ст. 84
НОМЕР_2 України.

Дане рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому  законом порядку.

Суддя                             Ю.І. Хилько