ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2007 року                                                                                   Справа № 20/157

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів:             Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 28.09.2007р. № 741)

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

позивача –Гладій О.В., дов. № 655 від 30.05.2007р.;

відповідача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.86);

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Євроайс” смт.Софіївка Дніпропетрвоської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2007 року

у справі № 20/157

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Велпак”, с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області

до товариства з обмеженою відповідальністю “Євроайс” смт.Софіївка Дніпропетровської області

про  стягнення 51 660 грн. 30 коп.

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2007р. (суддя Пархоменко Н.В.) по справі № 20/157 за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю “Велпак”, с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (далі –ТОВ “Велпак”) до товариства з обмеженою відповідальністю “Євроайс” смт.Софіївка Дніпропетровської області (далі –ТОВ “Євроайс”) про стягнення 51 660 грн. 30 коп. позов було задоволено та з відповідача на користь позивача було стягнено 39 501 грн. 39 коп. основного боргу, 1200 грн. 07 коп. –3% річних, 10 958 грн. 84 коп. штрафу, 516 грн. 60 коп. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано фактом неналежного виконання договірних зобов’язань відповідачем по повній та своєчасній оплаті вартості поставленої продукції, ст.ст.525, 526, 625 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач по справі –ТОВ “Євроайс” смт.Софіївка Дніпропетровської області, оскаржує рішення господарського суду по цій справі на предмет його невідповідності нормам матеріального та процесуального права, посилається на неповне з’ясування всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, оскільки:

- господарським судом порушено вимоги ст.ст.180, 181 Господарського кодексу України, ст..203, 215 ЦК України, оскільки не дано належної правової оцінки факту недосягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору та господарським судом не було встановлено, що існують підстави для визнання договору як неукладеним, так і недійсним.

Позивач по справі –ТОВ “Велпак”, с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області –у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, матеріалам, обставинам справи.

Відповідач (скаржник) правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст..22 ГПК України, не скористався, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.77, 86 –поштове повідомлення про вручення ухвал суду апеляційної інстанції), що підтверджується належними доказами, будь-які клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2007р. скаржника попереджено про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, за наявними матеріалами (а.с.85). Враховуючи викладене, а також, що неявка представника не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами, строк розгляду апеляційної скарги спливає, то колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в цьому судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.104 ГПК України з урахуванням повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених п.2 ст.103 ГПК України, виходячи з наступного.

31.03.2006р. між ТОВ “Велпак”, с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (“продавець” за договором, позивач по справі) та ТОВ “Євроайс” смт.Софіївка Дніпропетровської області (“покупець” за договором, скаржник, відповідач по справі) було укладено договір № 31/03, відповідно до умов якого продавець зобов’язується продати, а “покупець” прийняти та оплатити етикеточну продукцію (а.с.10-18).

Пунктами 6.1, 6.2 розділу 6 сторони передбачили, що ціни на товар визначені у специфікаціях, оплата за товар здійснюється у безготівковій формі в національній валюті України на умовах: 30% від вартості товару по специфікації оплачується протягом 3-х банківських днів з моменту підписання специфікації, остаточні розрахунки здійснюються протягом 20 календарних днів з моменту відвантаження продукції, але не пізніше 22-х календарних днів з моменту отримання повідомлення про готовність продукції, якщо інше не передбачено у специфікації.

Пунктом 7.1 розділу 7 договору сторони передбачили майнову відповідальність “покупця” за прострочення оплати –пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Пунктом 7.2 розділу 7 договору також визначена відповідальність “покупця” за порушення строків оплати у виді штрафу, при цьому розмір штрафу у відсотковому відношенні збільшується в залежності від кількості днів прострочення, тобто при порушенні строків оплати більше 60 календарних днів нараховується штраф у розмірі 8,4% від уми простроченого платежу.

31.03.2006р., 19.04.2006р., 11.05.2006р., 23.05.2006р., 07.06.2006р., 19.06.2006р. сторонами до договору було укладено шість специфікацій (а.с.13-18), якими сторони узгодили асортимент, кількість, ціни на продукцію по договору. Як зазначені специфікації, так і договір № 31/03 підписані обома сторонами та завірені печатками підприємств.

На виконання умов договору № 31/03 позивачем було здійснено наступні поставки товару:

- по накладній № РН-000173 від 12.05.2006р. на підставі довіреності ЯМИ № 459302 від 11.05.2006р. на суму 38 418 грн. 61 коп. (а.с.21-22);

- по накладній № РН-000185від 17.05.2006р. на підставі довіреності ЯМИ № 459308 від 16.05.2006р. на суму 44 492 грн. 66 коп. (а.с.19-20);

- по накладній № РН-000206 від 31.05.2006р. на підставі довіреності ЯМИ № 459323 від 31.05.2006р. на суму 42 352 грн. 46 коп. (а.с.23-24);

- по накладній № РН-000248 від 21.06.2006р. на підставі довіреності ЯМИ № 459343 від 19.06.2006р. на суму 60 010 грн. 14 коп. (а.с.25-26);

- по накладній № РН-000253 від 26.06.2006р. на підставі довіреності ЯМИ № 459346 від 25.06.2006р. на суму 89 943 грн. 25 коп. (а.с.27-28);

- по накладній № РН-000275 від 11.07.2006р. на підставі довіреності ЯМИ № 459355 від 11.07.2006р. на суму 50 610 грн. 36 коп. (а.с.29-30);

- по накладній № РН-000315 від 25.07.2006р. на підставі довіреності ЯМИ № 459365 від 23.07.2006р. на суму 41 764 грн. 38 коп. (а.с.31-32);

- по накладній № РН-000377 від 29.08.2006р. на підставі довіреності ЯЛУ № 234281 від 28.08.2006р. на суму 26 701 грн. 45 коп. (а.с.33-34).

Факт отримання продукції підтверджено вищевказаними доказами не спростовано відповідачем відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

В результаті проведеної часткової оплати та здійснених поставок продукції по договору № 31/03 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 39 501 грн. 39 коп. (а.с.35-39), що підтверджується реєстрами платіжних документів, не спростовано відповідачем жодним доказом.

Докази оплати 39 501 грн. 39 коп.  відсутні в матеріалах справи, не надавались скаржником судам обох інстанцій при розгляді справи.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За цих підстав судом першої інстанції правильно зроблено висновок про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення 39 501 грн. 39 коп. боргу, стягнення 3% річних в сумі 1200 грн. 07 коп. (за період з 01.06.2006р. по 24.05.2007р.).

Щодо вимог про стягнення штрафу за прострочення оплати на підставі п.7.2 розділу 7 договору, то ці вимоги слід визнати обґрунтованими в частині стягнення 3276 грн. 00 коп. (8,4% від суми простроченої оплати –39 501 грн. 39 коп. понад 60 днів), а в задоволенні решти вимог в частині стягнення штрафу слід відмовити, оскільки штраф у відповідності до ч.2 ст.549 ЦК України –це неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання та підлягає стягненню однократно за окремо здійснене правопорушення та не носить характер тривалої санкції, як вказує позивач у своєму розрахунку, відповідно до якого штраф, як вид майнової відповідальності сумується в залежності від кількості днів прострочення. Зазначене повністю кореспондується зі ст..61 Конституції України, а саме, неможливо двічі бути притягненим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, прийняв нове рішення по справі.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2007р. по справі № 20/157 –скасувати; апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Євроайс” смт.Софіївка Дніпропетровської області –задовольнити частково.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Євроайс” смт.Софіївка Дніпропетровської області на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Велпак”, с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області 39 501 грн. 39 коп. основного боргу, 3276 грн. 00 коп. штрафу, 1200 грн. річних, 439 грн. 72 коп. витрат по держмиту, 100 грн. 44 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову –відмовити.

Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю “Велпак”, с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області  на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Євроайс” смт.Софіївка Дніпропетровської області 38 грн. 39 коп. державного мита, сплачених при подачі апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів згідно зі ст.ст.116-118 ГПК України здійснити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                                                    О.М. Виноградник

Судді                                                                                                               О.В. Джихур

О.М.Лисенко

З оригіналом згідно.

Помічник судді                                              О.О.Головіна

05.10.2007