ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.07                                                                                                  Справа  360/16-2006/13

за позовом  Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ

до Ірпінського комунального житлово-експлуатаційного підприємства „Ірпінь”, м. Ірпінь

про стягнення 2452,67 грн.

Суддя С.Ю. Наріжний

Представники:

від позивача: Матюшенко Ю.С. - довіреність;

від відповідача: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (далі –позивач) заявлено позов до Ірпінського комунального житлово-експлуатаційного підприємства „Ірпінь” (далі –відповідач) про стягнення 2452,67 грн., в т.ч. 2086,63 грн. основного боргу, 183,92 грн. пені, 154,67 грн. інфляційних збитків, 27,45 грн. 3% річних.

Згідно розпорядження голови господарського суду Київської області від 14.02.2007  року справа №360/16-2006 в зв’язку з відпусткою судді Христeнко О.О. передана до подальшого провадження судді  Наріжному С.Ю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.02.2007 р. справу прийнято до свого провадження суддею Наріжним С.Ю. та присвоєно їй №360/16-2006/13, а розгляд справи призначено на 19.03.2007 р. о 11-20.

Позовні вимоги ґрунтуються на умовах Договору на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій №06/05-795-ТЕ-17 від 01.04.2005 р., укладеного між сторонами, що належним чином не виконується відповідачем, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість по оплаті за  природний газ.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

В матеріалах справи находиться відзив відповідача на позовну заяву згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає повністю з тих підстав, що згідно акту звіряння розрахунків станом на 31.10.2005 р. у відповідача не існувало заборгованості перед позивачем, натомість сальдо на користь відповідача з урахуванням інших договорів поставки газу укладених між позивачем та відповідачем  складало 12504,34 грн.

В письмових поясненнях від 24.01.2007 р., які містяться в матеріалах справи позивач зазначає, що акт звірки від 31.10.2005 р. на який посилається відповідач є проміжним, так як по спірному договору були ще поставки природного газу в листопаді та грудні 2005 р., тобто сума заборгованості відповідача змінилась, а посилання відповідача на існування передплати по іншим договорам є необґрунтованими оскільки зобов’язання, що виникають за договором №06/05-795 ТЕ-17 є окремими самостійними зобов’язаннями і їх необхідно відрізняти від зобов’язань, що виникають по іншим договорам.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, відзиву на позов та інших витребуваних ухвалою суду документів не подав. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання ухвалою суду від 28.02.2007 р. Таким чином, відповідач не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду. Згідно зі ст.75 ГПК України справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, додані до позовної заяви та у процесі розгляду справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір на постачання природного газу для вироблення теплової енергії, для потреб населення, бюджетних установ і організацій №06/05-795-ТЕ-17 (далі –Договір), відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов’язується передати покупцю (відповідачу) природний газ, виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій,  а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

На підставі даного Договору  відповідач прийняв протягом квітня та жовтня-грудня 2005 р. природний газ в об’ємі 9,787 тис. м.3 на загальну суму 2086,63 грн., що підтверджується даними актів передачи-приймання природного газу, які підписані  уповноваженими  представниками  обох  сторін  та скріплені їх печатками.

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за природний газ для забезпечення населення, бюджетних установ та організацій тепловою енергією проводиться відповідачем грошовими коштами плановими платежами щодекадно до 10, 20 та 30 числа місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання –передачі газу до 10 числа місяця, наступного за звітнім.

Відповідач в порушення умов договору свої зобов’язання щодо оплати  природного газу не виконав, у зв’язку з чим на момент звернення з позовною заявою за ним утворилася заборгованість на загальну суму 2086,63 грн.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між    учасниками господарських відносин,  регулюються  Цивільним  кодексом  України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно с т. 599 ЦК України зобов'язання  припиняються, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, відповідач, в порушення норм чинного законодавства, зобов’язання по оплаті природного газу належним чином не виконав.

Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення основної заборгованості в розмірі  2086,63 грн. підлягає задоволенню повністю.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, що згідно акту звіряння розрахунків станом на  жовтень 2005 р. заборгованість була інша не приймаються судом до уваги, оскільки після зазначеного акту ще відбувались поставки газу відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами передачі - приймання природного газу за листопад та грудень 2005 р. Крім того, проект акту звіряння розрахунків станом на 30.11.2006 р. складений позивачем на вимогу суд відповідач підписати відмовився. Проплати ж відповідача за поставлений газ по іншим договорам постачання газу не мають жодного відношення до договору №№06/05-795-ТЕ-17 від 01.04.2005 р.

Згідно п. 7.2 Договору, в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 6.1 Договору, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується  з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітний місяць. Пунктом 7.4 договору передбачено, що пеня нараховується протягом 6 місяців, що передує моменту звернення з позовом.

Судом встановлено, що пеня в розмірі 183,92 грн. за період з 18.04.2006 р. по 18.10.2006 р. нарахована позивачем правомірно у зв’язку з наявністю заборгованості відповідача та на підставі п.п 7.2, 7.4 Договору.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних збитків у розмірі 154,67 грн. за період з травня 2005 р. по  вересень 2006 р. та 3% річних в розмірі 27,45 грн. за період з 11.05.2005 р. по 18.10.2006 р. Як встановлено судом, розрахунок зазначених штрафних санкцій відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначені вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати  господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України та витрати за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст.44 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Ірпінського комунального житлово-експлуатаційного підприємства „Ірпінь” (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Курортна 9; ) на користь Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз Україна” (04116, м. Кив, вул. Шолуденка, 1; ) 2086 (дві тисячі вісімдесят шість) грн. 63 коп. основного боргу, 183 (сто вісімдесят три) грн. 92 коп. пені, 154 (сто п’ятдесят чотири) грн. 67 коп. інфляційних збитків, 27 (двадцять сім) грн. 45 коп. –3% річних, а також судові витрати: 102 (сто дві) грн. державного мита та  118 (сто вісімнадцять) грн. витрат за інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                         Наріжний С.Ю.